Справа № 320/943/25
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

21 травня 2025 року Київ № 320/943/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Скрипка І.М., розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Технова» до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

ТОВ фірма «Технова» 19.06.2024 звернулось через підсистему «Електронний суд» до суду з позовом (зареєстрований 07.01.2025) до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.12.2023 № 14068/Ж10/25-01-04-08.

У зв`язку з невідповідністю позовної заяви вимогам процесуального закону, керуючись статтею 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалою від 13.01.2025 позов залишив без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків.

На виконання вимог ухвали позивач в особі в.о. генерального директора Юрія Харка подав: заяву про усунення недоліків, у якій заявив про поновлення строку звернення до суду; додані до позовної заяви документи у паперовій формі; докази, на підставі яких позивач уважає, що ним отримано рішення за результатами розгляду скарги саме 19.03.2024.

У заяві про усунення недоліків, зокрема серед іншого, було зазначено про повернення надмірно сплаченого судового збору.

Судом досліджено платіжну інструкцію від 19.06.2024 № 476 про сплату 23827,81 грн. судового збору, та встановлено, що дійсно збір внесено в більшому розмірі, ніж встановлено законом, проте встановлено, що платником значиться Адвокатське об`єднання «Оптімалекс» (). Тобто особою, яка сплатила судовий збір за поданим позовом і, відповідно, має право на повернення судового збору, є Адвокатське об`єднання «Оптімалекс».

Ухвалою суду від 25.02.2025 відмовлено товариству з обмеженою відповідальністю фірмі «Технова» у задоволенні заяви про повернення судового збору внесеного в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Продовжено товариству з обмеженою відповідальністю фірмі «Технова» на п`ять днів строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії цієї ухвали шляхом подання оригіналу документа про сплату 3028,00 грн. судового збору.

На виконання вимог ухвали від 25.02.2025 від представника позивача адвоката Янович-Бунь Інни Борисівни, що діє на підставі ордера серії АІ № 1459036 від 03.04.2023 надійшла заява від 27.02.2025 на усунення недоліків (зареєстрована 04.03.2025), до якої долучено платіжну інструкцію кредитного переказу коштів № 808 від 26.02.2025 про сплату 3028,00 грн. судового збору, платником в якій значиться Адвокатське об`єднання «Оптімалекс», хоча позивачем виступає товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Технова», яке має бути платником судового збору за своїм позовом.

Всупереч вимогам ухвали суду від 25.02.2025, до суду не надано належних та допустимих доказів сплати судового збору саме товариством з обмеженою відповідальністю фірмою «Технова», оскільки платником значиться Адвокатське об`єднання «Оптімалекс», яке не є позивачем у справі № 320/943/25.

Таким чином суд констатує невиконання у повному обсязі вимог ухвали суду від 25.02.2025 про продовження строку на усунення недоліків позовної заяви, що набрала законної сили 25.02.2025 та є обов`язковою до виконання.

Відповідно до статей 44, 45 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Учасники справи зобов`язані, зокрема серед іншого, виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Крім того, заява про усунення недоліків від 27.02.2025 (зареєстрована 04.03.2025) від імені позивача подана та підписана адвокатом Янович-Бунь Інною Борисівною, яка не надала належних та допустимих доказів на підтвердження повноважень діяти від імені та в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Технова», з огляду на таке.

За правилами частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема: чи має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником).

Частиною першою статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до частини першої статті 57 Кодексу адміністративного судочинства України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

У відповідності до частини восьмої статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.

Частиною четвертою статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданими відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до частини першої статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги.

Згідно із частиною першою статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордером є письмовий документ, що у випадках, установлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням і повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера (частина друга статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Пунктом 4 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12.04.2019 № 41 (далі - Положення) передбачено, що ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням.

Приписами пункту 12 Положення імперативно визначено, що ордер містить наступні реквізити: зокрема, підпункт 12.5. Прізвище, ім`я, по батькові адвоката, який надає правничу (правову) допомогу на підставі ордера, номер та дату його свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, найменування органу, який його видав (КДКА відповідного регіону, з 01.01.2013 радою адвокатів відповідного регіону); номер посвідчення адвоката України, ким та коли воно видане.

Відповідно до підпункту 12.14 пункту 12 Положення, реквізити 12.1, 12.5 (крім номера посвідчення адвоката України, ким та коли воно видане), 12.6, 12.7, 12.8 генеруються автоматично, всі інші реквізити ордера заповнюються адвокатом самостійно з метою збереження адвокатської таємниці.

Як зазначалось вище, заява від 27.02.2025 про усунення недоліків (зареєстрована 04.03.2025) підписано представником позивача - адвокатом Янович-Бунь Інною Борисівною.

На підтвердження своїх повноважень додано копію ордера на надання правової допомоги серії АІ № 1459036, виданий 03.04.2023.

При цьому, ордер серії АІ № 1459036 не містить усіх реквізитів, передбачених Положенням, а саме - номер посвідчення адвоката України, ким та коли воно видане, що вказує на його дефектність та виключає в цьому випадку можливість посилання на ордер, як на документ, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги.

З огляду на викладене, суд зазначає, що повноваження Янович-Бунь Інни Борисівни на представництво товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Технова» у Київському окружному адміністративному суді належним чином не підтверджені.

За положеннями пунктів 3, 4, 5 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги у новій редакції, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12.04.2019 № 41 (далі - Положення), в Україні встановлюється єдина, обов`язкова для всіх адвокатів, типова форма ордера, яку затверджує Рада адвокатів України (зразок в Додатку 1 Положення).

Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням.

Ордер, встановленої форми, є обов`язковим для прийняття усіма органами, установами, організаціями на підтвердження правомочності адвоката на вчинення дій, передбачених статтею 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до пункту 12 Положення ордер містить, зокрема, але не виключно, наступні реквізити - номер посвідчення адвоката України, ким та коли воно видане.

Таким чином, номер посвідчення адвоката України, ким та коли воно видане, є обов`язковими реквізитами ордеру.

При генерації ордеру, у відповідному розділі «Особистого кабінету адвоката» на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України www.unba.org.ua, відповідні графи ордера заповнюється автоматично.

У випадку, якщо під час генерації ордеру відповідна графа не заповнилась автоматично, то адвокат вправі вносити ці данні вручну.

Адвокатом Янович-Бунь І.Б. указані вимоги Положення не виконані.

Відповідно до пункту 15 Положення, відповідальність за достовірність вказаних в ордері даних несе адвокат (особа, яка видала ордер). У ордері на надання правової допомоги, який видається адвокатом або адвокатським бюро чи адвокатським об`єднанням, не заборонено здійснювати виправлення і дописки, у разі якщо обсяг повноважень адвоката змінюється в межах такого договору.

Зазначене підтверджує той факт, що Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12.04.2019 № 41 передбачає вказувати в ордері на надання правової допомоги такий обов`язковий реквізит, як номер посвідчення адвоката України, ким та коли воно видане.

Аналогічної правової позиції щодо обов`язкового зазначення в ордері реквізитів, передбачених пунктом 12 Положення, дотримується Верховний Суд у своїй ухвалі від 27.11.2023 у справі № 212/5110/22, а також і в інших справах.

Згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду, реалізація права на звернення до суду є процесуальною дією, яка має здійснюватись самою особою у порядку самопредставництва або її процесуальним представником (постанови від 13.03.2018 у справі № 914/2772/16; від 21.03.2018 у справі № 914/2771/16).

Звернення до суду з використанням правничої допомоги інших осіб, зокрема адвоката, при реалізації права на справедливий суд (стаття 131-2 Конституції України, статті 16, 57 Кодексу адміністративного судочинства України та стаття 10 Закону України «Про судоустрій і статус суддів») передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи на право надання правничої допомоги.

Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності таких повноважень на момент вчинення певної процесуальної дії (докази повинні бути в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, що делеговані йому особою, що реалізує право на справедливий суд. Представник повинен демонструвати повагу до суду, підтверджуючи наявність повноважень на представництво, а також не позбавляти довірителя права знати про дії представника, зокрема, стосовно звернення до суду.

Суд зазначає, що Положення про ордер не поділяє реквізити ордеру на обов`язкові та опціональні, тому оцінюючи співмірність обов`язковості заповнення всіх реквізитів ордеру, відповідно до Положення та наслідків такої невідповідності - повернення позовної заяви, як такої, що підписана особою, яка не має права її підписувати, суд зазначає таке.

Звернення адвоката до суду з позовною заявою, у т.ч. й з іншими процесуальними заявами, є реалізацією професійної діяльності адвоката, повноваження на здійснення якої не повинні викликати сумнівів, що досягається виключно належно оформленими документами, на підтвердження цих повноважень. Отже, вимога повного та точного заповнення усіх реквізитів ордеру не може вважатися проявом надмірного формалізму (правового пуризму).

Такої позиції дотримується Верховний Суд в ухвалі від 27.11.2023 у справі № 212/5110/22.

Оскільки наданий на підтвердження повноважень ордер серії АІ № 1459036 не містить усіх реквізитів, то позовна заява підлягає поверненню як така, недоліки якої не усунуті, оскільки на виконання вимог ухвали від 25.02.2025, надані документи підписані особою, яка не має права їх підписувати.

Суд також виходив із правової позиції, викладеної Верховним Судом за тотожних обставин в ухвалі від 25.05.2018 у справі № 826/4872/16, відповідно до якої звернення до суду передбачає, зокрема, надання суду належних доказів дійсної волі учасника справи, на уповноваження певної особи на представництво. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази повинні бути надані в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень, делегованих представнику.

Залишаючи позовну заяву без руху у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, суд виходив із такого.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

У частині другій цієї статті зазначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено іншого, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина третя статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частиною четвертою цієї статті передбачено, що якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Згідно з пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

За положеннями пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Разом із тим, у постанові від 26.11.2020 у справі № 500/2486/19 Верховний Суд відступив від висновку про застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові Верховного Суду від 03.04.2020 у справі № 2540/2576/18, у частині того, що строк для звернення платника податків із позовом до адміністративного суду, у тому числі після використання процедури адміністративного оскарження, становить 1095 днів з дня отримання платником податків податкового повідомлення-рішення.

У цій постанові Верховний Суд визначив помилковим твердження про те, що як за загальним правилом, так і у разі попереднього адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення строк звернення до суду становить 1095 днів відповідно до положень пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, оскільки ця норма права не встановлює процесуальних строків, а лише закріплює право платника податків на оскарження податкового повідомлення-рішення чи іншого рішення в суді в будь-який момент після його отримання із застереженням про те, що реалізація такого права за загальним правилом стає неможливою поза строками давності, які закріплені в статті 102 Податкового кодексу України.

Також Верховий Суд зазначив, що для забезпечення узгодженості судової практики з висновком, викладеним у цій постанові, під час вирішення тотожних спорів повинні враховуватись наведені висновки щодо застосування норм права незалежно від того, чи перераховані всі постанови Верховного Суду, в яких викладена правова позиція, від якої відступила судова палата.

За таких обставин, суд уважає, що податкові повідомлення-рішення можуть бути оскаржені до суду у строки, передбачені частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Натомість, у силу вимог пункту 56.19 статті 56 Податкового кодексу України, у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Судом установлено, що позивач скористався процедурою адміністративного оскарження ППР від 26.12.2023 № 14068/Ж10/25-01-04-08, та за результатами розгляду скарги отримав рішення ДПС України від 05.03.2024, яким спірне ППР залишено без змін.

Отже, позивач мав право оскаржити ППР від 26.12.2023 № 14068/Ж10/25-01-04-08 протягом місяця з дня вручення вказаного рішення за результатами розгляду скарги.

У заяві про усунення недоліків від 22.01.2025 (зареєстрована 23.01.2025) щодо обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду, в.о. генерального директора позивача Юрій Харко зазначив, що рішення за результатами розгляду скарги на ППР отримано 19.03.2024 (сторінка 3 заяви, останній абзац).

Водночас, позивач звернувся до суду із цим позовом 19.06.2024, тобто з пропуском місячного строку звернення до суду.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про пропуск позивачем строку звернення до суду, а із повідомлених у заяві обставин, у т.ч. й посилання на розгляд Великою Палатою Верховного Суду справи № 500/2276/24, розгляд якої станом на день постановлення цієї ухвали не завершений, судом не встановлено поважних причини місячного строку на оскарження ППР від 26.12.2023, яке було оскаржене в адміністративному порядку та 19.03.2024 отримано рішення за результатами розгляду скарги.

Тож останнім днем на оскарження ППР від 26.12.2023 було 22.04.2024.

Частиною другою статті 123 Кодексу передбачено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк, суд повертає позовну заяву.

Таким чином недоліки позовної заяви у повному обсязі не усунуті, що є підставою для повернення позовної заяви.

Згідно з резолютивною частиною ухвали про залишення позовної заяви без руху позивача було попереджено судом, що у разі невиконання вимог ухвали позовна заява буде вважатись неподаною та повернута заявнику.

За нормами пунктів 1 та 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, а також у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

У зв`язку з тим, що позивач не усунув у повному обсязі недоліки, про які зазначено в ухвалах від 13.01.2025 та від 25.02.2025, що набрали законної сили 13.01.2025 і 25.02.2025 відповідно та є обов`язковими до виконання, та не надав належних та допустимих доказів сплати судового збору саме ТОВ фірмою «Технова», а із заяви про усунення недоліків від 22.01.2025 (зареєстрована 23.01.2025) судом не встановлено поважних причин пропуску місячного строку, суд доходить висновку, що позовна заява підлягає поверненню.

Крім того, судом установлені й інші підстави для повернення позову.

За змістом пункту 3 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

З огляду на те, що до документів, поданих у порядку усунення недоліків на виконання вимог ухвали суду від 25.02.2025 про продовження строку на усунення недоліків, не надано належного ордера на підтвердження повноважень представника адвоката Янович-Бунь І.Б., а саме всупереч вимогам законодавства до суду подано ордер від 03.04.2023 серії АІ № 1459036, у якому відсутні обов`язкові реквізити, передбачені Положенням про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12.04.2019 № 41, позовна заява підлягає поверненню.

Крім того, 06.03.2025 зареєстрована заява, підписана від імені директора Адвокатського об`єднання «Оптімалекс» Упир В.В., про повернення Адвокатському об`єднанню «Оптімалекс» надмірно сплаченого судового збору в сумі 23827,81 грн., сплаченого згідно з платіжною інструкцією від 19.06.2024 № 476.

Розглядаючи вказану заяву, суд виходив із такого.

Частиною другою статті 132 цього Кодексу встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною першою статті 4 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» (зі змінами та доповненнями) передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» (зі змінами та доповненнями), за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано юридичною особою, встановлюється ставка судового збору 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, ураховуючи приписи чинного законодавства у взаємозв`язку із заявленими у позові вимогами, позивачу слід було сплатити 3028,00 грн.

Вирішуючи заяву (зареєстрована 06.03.2025) в частині питання щодо повернення Адвокатському об`єднанню «Оптімалекс» судового збору, внесеного в більшому розмірі, ніж встановлено законом, суд зазначає таке.

За приписами частини другої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Зі змісту платіжної інструкції від 19.06.2024 № 476 про сплату 23827,81 грн. судового збору убачається, що платником значиться Адвокатське об`єднання «Оптімалекс» (). Тобто особою, яка сплатила судовий збір за поданим позовом і, відповідно, має право на повернення судового збору, є Адвокатське об`єднання «Оптімалекс».

Із урахуванням викладеного, суд констатує внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, а саме в розмірі 23827,81 грн. Таким чином, заява підлягає задоволенню.

Беручи до уваги викладене, суд доходить висновку про наявність підстав для повернення Адвокатському об`єднанню «Оптімалекс» () судового збору, внесеного в більшому розмірі, ніж установлено законом.

Оскільки позовна заява з додатками у паперовому вигляді до суду не подавалась, а сформована в підсистемі «Електронний суд», суд обмежується лише процесуальним рішенням про її повернення.

Керуючись статтями 44, 45, 55, 59, 123, 169, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Технова» до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.12.2023 № 14068/Ж10/25-01-04-08 - повернути позивачеві без розгляду.

Повернути Адвокатському об`єднанню «Оптімалекс» (; місцезнаходження: 01004, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 5-А) з Державного бюджету України сплачений судовий збір у розмірі 23827,81 грн. (двадцять три тисячі вісімсот двадцять сім гривень 81 копійка) згідно з платіжною інструкцією від 19.06.2024 № 476.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом, у т.ч. й із заявою про поновлення строку звернення до суду.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позов.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Скрипка І.М.