Справа № 537/2375/25
Суддя: МАРТИШЕВА Т. О.
Дата ухвалення: 2025-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження: 2-а/537/27/2025
Справа № 537/2375/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.05.2025 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області у складі:

головуючого судді Мартишева Т. О.

за участю секретаря Антохіної Ю.С.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Глушко Зоя Вікторівна, до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, Полтавського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, третя особа - начальник Відділу поліції №2 Полтавського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України Міщан Володимир Сергійович, про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Глушко З.В., звернувся до суду з позовом до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, Полтавського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, третя особа - начальник Відділу поліції №2 Полтавського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України Міщан В.С., про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, вказуючи, що 01 квітня 2025 року у відділенні АТ «Укрпошта» отримав листа від Полтавського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України за № 417, у якому містилися супровідний лист та постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 809405 від 24 березня 2025 року, якою позивача притягнуто до відповідальності у вигляді 17 000 грн. штрафу за ч.2 ст. 127-4 КУпАП. Позивач не був присутнім при розгляді начальником ВП №2 Полтавського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України підполковником поліції Міщан В.С. справи про адміністративне правопорушення, про дату та час розгляду справи не був належним чином повідомлений, повістка йому на адресу не надходила.

Позивач з постановою повністю не погоджується адже вказане в постанові правопорушення не вчиняв, вважає прийняту постанову неправомірною та такою, що підлягає скасуванню.

Постанова серії БАД № 809405 від 24.03.2025 року містить виправлення у пунктах 4, 5, 6 у зазначеному по-батькові, та у п. 6 роз`яснено наслідки несплати штрафу громадянину « ОСОБА_2 ».

При цьому, що постанова не містить реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу, як то передбачено вимогами ст. 283 КУпАП.

Також, у вказаній постанові відсутні місце вчинення адміністративного правопорушення; технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, що вказує на порушення вимог ст. 283 КУпАП при розгляді підполковником поліції Міщан В.С. справи про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та винесенні за результатами розгляду постанови. Розгляд справи за відсутності позивача, численні помилки та виправлення у постанові свідчать про неналежність розгляду справи та прийняття постанови із застосуванням значного формалізму.

Так, у оскаржуваній постанові зазначено: керуючи транспортним засобом Део Ланос, реєстраційний номер НОМЕР_1 , належність ОТШ «СОУ» м.Кременчук, адміністратором ТСЦ Хоменком Володимиром «Олексійовичем» (написано нерозбірливо з виправленням) здійснено приймання практичного іспиту для отримання посвідчення водія категорії «В» у ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час перегляду відеозапису складання іспиту допущено більше 3 типових помилок, чим порушено адміністратором ОСОБА_2 п. 6, 20 розділу ІІІ Інструкції затвердженої наказом МВС від 07.12.2009 р., чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 127-4 КУпАП.

Оскаржувана постанова, всупереч положенням ст. 283 КУпАП, не містить інформації, яке саме порушення порядку приймання іспиту допустив позивач, враховуючи, що Інструкція про порядок приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами та видачі посвідчень водія, містить окремий розділ ІІІ: «Порядок приймання практичного іспиту для отримання права керування транспортними засобами», який складається з 24 пунктів.

Частина 2 ст.127-4 КУпАП передбачає відповідальність за порушення посадовими особами територіальних сервісних центрів Міністерства внутрішніх справ України встановленого порядку приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами або видачі посвідчення водія. Таким чином, норма ч. 2 ст.127-4 КУпАП є бланкетною. Зі змісту ч. 2 ст.127-4 КУпАП вбачається, що її диспозиція містить бланкетні норми, які не встановлюють певного порядку приймання іспитів, а передбачають існування інших норм. Наведене, в свою чергу, унеможливлює встановлення об`єктивної сторони, та як наслідок складу адміністративного правопорушення, передбаченого 2 ст. 127-4 КУпАП, а у постанові об`єктивна сторона не розкрита.

Крім цього, у порушення вимог ст. 283 КУпАП, спірна постанова не містить також відомостей про нормативний акт, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення. Крім того, у пункті 7 оскаржуваної постанови вказано, що до неї додаються висновок від 28.02.2025, пояснення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , інші матеріали, відео запис. При цьому, як вбачається із супровідного листа, позивачу була направлена поштою лише постанова серії БАД № 809405 від 24.03.2025 року.

На переконання позивача його вина у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127-4 КУпАП, не доведена поза розумним сумнівом.

Оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а лише тільки вказує на нього. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Приймаючи до уваги викладене, позивач просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 809405 від 24.03.2025 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 гривень, за ч.2 ст. 127-4 КУпАП та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою судді Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 15 квітня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.Запропоновано відповідачам подати до суду відзив на адміністративний позов та письмові докази.

Від відповідача - Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідачем зазначено про невизнання позовних вимог ОСОБА_1 . Відповідач вказує, що розгляд справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених ст. 127-3, ч.ч. 1, 2 ст. 127-4 КУпАП, відноситься до компетенції органів Національної поліції. Згідно із положеннями Інструкції з оформлення поліцейськими матералів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС від 07.11.2015 року № 1395, зарєстрованим у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853, постанова виноситься в разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтею 127-3 КУпАП поліцейськими підрозділу Департаменту патрульної поліції, Департаменту внутрішньої безпеки, а за частинами першою і другою статі 127-4 КУпАП поліцейськими підрозділу Департаменту внутрішньої безпеки, за місцем вчинення адміністративного правопорушення.

Листом від 10.03.2025 року за вих. №31/7233-5642-2025 начальником ГСЦ МВС України О. Малишем надіслано до Національної поліції України матеріали стосовно державного службовця ОСОБА_1 , адміністратора ТСЦ №5342 (на правах відділу, м. Кременчук) РСЦ ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях (філія ГСЦ МВС) в діях якого вбачається можливе вчинення дисциплінарного проступку в частині дотримання встановленого порядку приймання практичного іспиту на право керування транспортними засобами. Розгляд згаданих матеріалів керівництвом Національної поліції України доручено Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України. Установлено, що на виконання вимог п.п. 3 п.2 доручення Головного сервісного центру МВС від 01.10.2024 року № 31/85 Про організацію контролю за дотриманням порядку та з метою належного контролю за процесом приймання практичних іспитів для отримання права керування транспортними засобами в ТСЦ МВС на предмет дотримання працівниками ТСЦ МВС вимог Інструкції про порядок приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами та видачі посвідчень водія, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 07.12.2009 року №515 у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ від 22.05.2020 року №408 та Інструкції про використання технічних засобів контролю під час складення істипів (у тому числі за допомогою фото-, відео-, аудіотехніки), збереження отриманої за допомогою них інформації та доступ до неї, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.05.2020 року № 408 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України від 15.06.2023 року № 495)», проведено вибірковий моніторинг прийняття практичних іспитів адміністраторами ТСЦ МВС Полтавської області.

В діях адміністратора ТСЦ 5342 В.Хоменка та адміністратора ТСЦ 5342 М. Пісного виявлено ознаки порушення вимог абзацу другого пункту 6, пункту 20 Інструкції під час приймання практичних іспитів, про що складено висновок від 28 лютого 2025 року. 12 березня 2025 року за вих. №17614-2025 Полтавським управлінням Департаменту надіслано запит до РСЦ ГСЦ МВС України в Харківській, Полтавській та Сумській областях щодо надання інформації та копій документів. Відповідно до висновку перевірки від 28.02.2025 року, під час прийняття 25 січня 2025 року у громадянки ОСОБА_3 практичного іспиту на право керування транспортними засобами категорії «В» екзаменатором ТСЦ 5342 В.Хоменко у екзаменаційному листі було зазначено наступні помилки:

1.Не подав/не припинив подавати світловий сигнал показчика повороту до початку/після закінчення виконання маневру транспортного засобу, не впевнився в безпечності виконання маневру;

2.Не подав/не припинив подавати світловий сигнал показчика повороту до початку/після закінчення виконання маневру транспортного засобу, не впевнився в безпечності виконання маневру:

3.Перед поворотом (розворотом) завчасно не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині відповідно до вимог пункту 10.4 ПДР.

За результатами перегляду відеозапису складення практичного іспиту встановлено, що

ОСОБА_3 допущено більше трьох типових помилок згідно з Додатком 2 до Інструкції, а саме:

1.11:29 год. не подала сигнал світлового показчику повороту відповідного напрямку перед перестроюванням;

2.11:34 год. - не подала сигнал світлового показчику повороту відповідного напрямку перед розворотом;

3.11:34 год. проїхала на заборонений сигнал світлофора;

4.11:36 год. - під час маневрування повороту на перехресті створила перешкоду двум транспортним засобам;

5.11:40 год. не припинила подавати світловий сигнал показчику повороту після закінчення маневру;

6. 11:40 год. - здійснила зупинку транспортного засобу в місці, де її здійснювати заборонено;

7.11:47 год. при повороті направо виїхала на полосу зустрічного руху.

Під час проведення перевірки було досліджено відеофайл скледення іспиту кандидатом у водії ОСОБА_3 .

Згідно дослідженого відео було встановлено, що 21.01.2025 року ОСОБА_1 , будучи посадовою особою, а саме адміністратором ТСЦ №5342 РСЦ ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях порушив порядок приймання іспитів для отримання права керування ТЗ, а саме, під час приймання практичного іспиту для отримання посвідчення водія категорії «В» у ОСОБА_3 на автомобілі ОТШ «ЦОУ» м. Кременчук, було допущено більше трьох типових помилок, чим порушив вимоги п. 6, 20 розділу ІІІ Інструкції, затвердженої наказом МВС України від 07.12.2009 № 515.

Відповідно до ч.2 ст. 127-4 КУпАП наявне порушення посадовою особою територіальних сервісних центрів МВС України встановленого порядку приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами або видачі посвідчення водія.

Враховуючи вищевикладене, в діях ОСОБА_1 наявне порушення вказаної Інструкції та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127-4 КУпАП.

24.03.2025 року за результами розгляду матеріалів підполковником поліції Міщан В.С. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (серія ББА №809405) стосовно адміністратора ТСЦ №5342 ОСОБА_1 щодо скоєння останнім адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 127-4 КУпАП, застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000, 00 грн.

Вважає, що порушень під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення та винесення постанови стосовно позивача не вбачається. Відповідач діяв на підставі, в межах та у спосіб, що визначені статтею 19 Конституції, законами та нормативно-правовими актами України, не спричинивши при цьому порушення прав позивача та норм чинного законодавства України.

У задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі.

Представником позивача ОСОБА_1 Глушко З.В., подано відповідь на відзив, з якої вбачається, що сторона позивача не погоджується з запереченнями відповідача по суті позовних вимог. Так, відповідачем у відзиві не спростовано доводи позову щодо не забезпечення своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, не вирішення її в точній відповідності з законом. Винесена постанова є нерелевантною та не правомірною, містить помилки, а порушення нібито вчиненні позивачем не відображенні в спірній постанові. При цьому протокол взагалі не складався. Долучені фотографії ніби-то залишеної в дверях квартири позивача повістки не є належними та допустимими доказами, адже адреси з фото не вбачається. Під час розгляду зазначеного адміністративного матеріалу, автор постанови не долучив належного доказу про транспортний засіб, на якому приймався практичний іспит, в якому повинно бути зазначено, зокрема, додаткові педалі зчеплення, гальмування, дзеркало заднього виду для екзаменатора та місце інструктора. Долучені до відзиву відеозаписи, а також інші письмові докази не були направлені позивачу разом з оскаржуваною постановою, що не спростовується відповідачем. Отже вказані додатки до відзиву не є допустимими доказами по справі. Норма статті 127-4 КУпАП є бланкетною, а тому для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення у постанові повинно бути зазначено, які конкретно дії вчинила (або не вчинила) особа, який спосіб прослідковується у діях порушника, якщо дій кілька, то зазначена кожна дія і, наслідки цих дій та певний пункт Інструкції, проте в цій справі ДВБ НПУ вказані вимоги проігнорувало. На думку ДВБ НПУ порушення позивача сформульовані співробітниками РСЦ та ГСЦ МВС, проте КУпАП передбачено, що саме особа яка виносить постанову здійснює такі дії. Повноважень, які б делегували такі повноваження від поліцейського, який неправомірно виніс спірну постанову, посадовцям МВСУ відповідачем не надано. Спірна постанова виносилась одноособово та думка співробітників РСЦ МВСУ та/або ГСЦ МВСУ в ній не відображені. З урахуванням вказаного просить позовні вимоги позивача ОСОБА_1 задовольнити.

Від відповідача - Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, у яких представником відповідача зазначено, що Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України не погоджується з доводами викладеними у відповіді на відзив та вважає їх необґрунтованими. Згідно з абзацом першим пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Абзацом третім пункту 4 розділу І Інструкції № 1395 визначено, що постанова виноситься в разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтею 127-3 КУпАП поліцейськими підрозділу Департаменту патрульної поліції, Департаменту внутрішньої безпеки, а за частинами першою і другою статті 127-4 КУпАП поліцейськими підрозділів Департаменту внутрішньої безпеки. Відповідно до пункту 5 розділу ІV Інструкції № 1395 постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції. Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (стаття 285 КУпАП). Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено. Копія постанови в той самий строк вручається або надсилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під підпис. У разі якщо копія постанови надсилається, про це робиться відповідна відмітка у справі (стаття 285 КУпАП). З вищевикладеного вбачається, що чинним законодавством не передбачено надсилання письмових доказів разом з постановою. У сукупності із доводами та аргументами, викладеними у відзиві, відповідач вважає, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.

Відповідачем - Полтавським управлінням Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, відзиву на позовну заяву не подано, будь-яких заяв, клопотань від відповідача на адресу суду не надходило.

Третьою особою - начальником Відділу поліції №2 Полтавського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України Міщан В.С., письмових пояснень по суті позову не подано, будь-яких заяв, клопотань від третьої особи на адресу суду не надходило.

Враховуючи, що учасники справи, будучи належним чином повідомленими про судовий розгляд справи, із запереченнями щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін на адресу суду не зверталися, від відповідача Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України до суду надійшов відзив, заперечення на відповідь на відзив, а також подано відповідь на відзив стороною позивача, суд вважає за можливе провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що відповідно до копії наказу «Про призначення ОСОБА_1 » № 2/32/186-кп від 22 березня 2024 року, посадової інструкції державного службовця, ОСОБА_1 з 27 березня 2024 року займає посаду адміністратора територіального сервісного центру №5342 (на правах відділу, м. Кременчук) регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Харківській, Полтавській та Сумській областях (філія ГСЦ МВС), до його посадових обов`язків, зокрема, входить приймання в установленому законом порядку іспитів на право керування транспортними засобами всіх категорій.

10 березня 2025 року за вих. № 31/7233-5642-2025 начальником Головного сервісного центру МВС України ОСОБА_6 до Національної поліції України було надіслано матеріали стосовно державного службовця ОСОБА_1 , адміністратора територіального сервісного центру №5342 (на правах відділу, м. Кременчук) регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Харківській, Полтавській та Сумській областях (філія ГСЦ МВС), в діях якого вбачається можливе вчинення дисциплінарного проступку в частині дотримання встановленого порядку приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами.

Відповідно до інформації, викладеної у доповідній записці начальника регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях (філія ГСЦ МВС) Д. Крейнера від 03 березня 2025 року № 31/32/08-4043-2025 та висновку, затвердженого 28 лютого 2025 року заступником начальника Харківській, Полтавській та Сумській областях (філія ГСЦ МВС) І. Пархоменко щодо перевірки фактів, викладених у доповідній записці від 19 лютого 2025 року № 31/32/08-1859-вн-2025, зазначено, що під час прийняття 25 січня 2025 року у громадянки ОСОБА_3 практичного іспиту на право керування транспортними засобами категорії «В» екзаменатором ТСЦ 5342 В.Хоменко у екзаменаційному листі було зазначено наступні помилки:

1.Не подав/не припинив подавати світловий сигнал показчика повороту до початку/після закінчення виконання маневру транспортного засобу, не впевнився в безпечності виконання маневру;

2.Не подав/не припинив подавати світловий сигнал показчика повороту до початку/після закінчення виконання маневру транспортного засобу, не впевнився в безпечності виконання маневру;

3.Перед поворотом (розворотом) завчасно не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині відповідно до вимог пункту 10.4 ПДР.

За результатами перегляду відеозапису складення практичного іспиту встановлено, що

ОСОБА_3 допущено більше трьох типових помилок згідно з Додатком 2 до Інструкції, а саме:

1.11:29 год. не подала сигнал світлового показчику повороту відповідного напрямку перед перестроюванням;

2.11:34 год. - не подала сигнал світлового показчику повороту відповідного напрямку перед розворотом;

3.11:34 год. проїхала на заборонений сигнал світлофора;

4.11:36 год. - під час маневрування повороту на перехресті створила перешкоду двум транспортним засобам;

5.11:40 год. не припинила подавати світловий сигнал показчику повороту після закінчення маневру;

6. 11:40 год. - здійснила зупинку транспортного засобу в місці, де її здійснювати заборонено;

7. 11:47 год. при повороті направо виїхала на полосу зутрічного руху.

Оскільки кількість помилок, допущених ОСОБА_3 під час складання іспиту, перевищує гранично допустиму, згідно вимог пункту 20 розділу ІІІ Інструкції про порядок приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами та видачі посвідчень водія, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 07.12.2009 року №515 у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ від 22.05.2020 року №408, результат іспиту підлягає скасуванню, а посвідчення водія серії НОМЕР_2 , відповідно до вимог абзацу другого пункту 1 розділу ХІІІ Інструкції анулюванню.

Копії маеріалів направлено до Національної поліції України для вжиття заходів у межах компетенції.

24 березня 2025 року начальником ВП №2 Полтавського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України підполковником поліції Міщан В.С. винесено постанову серії БАД № 809405, якою позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу 17 000,00 гривень.

Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, що адміністратором ТСЦ 5342 ОСОБА_1 25 січня 2025 року о 09 год. 32 хв. здійснено приймання практичного іспиту для отримання посвідчення водія категорії «В» у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час перегляду відеозапису складення іспиту допущено більше 3 типових помилок, чим порушено адміністратором ОСОБА_2 п. 6, 20 розділу ІІІ Інструкції, затвердженої наказом МВС України від 07.12.2009 р.

До матеріалів відзиву відповідачем Департаментом внутрішньої безпеки Національної поліції України також додано до матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , в тому числі, копію екзаменаційного листа ОСОБА_3 від 25 січня 2025 року з позначкою про складення іспиту, витяг з журналу обліку видачі-приймання технічного засобу контролю, копію письмових пояснень головного спеціаліста відділу організації реєстраційної діяльності та допуску водіїв до керування транспортними засобами РСЦ ГСЦ в Харківській, Полтавській та Сумській областях Леонтьєвої Ю.О. від 12 березня 2025 року, диск із файлами відеозапису з технічних засобів контролю процесу складення практичного іспиту ОСОБА_3 .

Згідно з ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст.245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС Українидостатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частина 2 ст.127-4 КУпАП передбачає відповідальність за порушення посадовими особами територіальних сервісних центрів Міністерства внутрішніх справ України встановленого порядку приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами або видачі посвідчення водія.

Таким чином, норма ч. 2 ст.127-4 КУпАП є бланкетною.

Зі змісту ч. 2 ст.127-4 КУпАП убачається, що її диспозиція містить бланкетні норми, які не встановлюють певного порядку приймання іспитів, а передбачають існування інших норм.

Статтею 283 КУпАП встановлено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: - найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; - дату розгляду справи; - відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; - опис обставин, установлених під час розгляду справи; - зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; - прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: - дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; - транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); - технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); - розмір штрафу та порядок його сплати; - правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; - відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно п.1 Розділу І Інструкції про порядок приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами та видачі посвідчень водія, затвердженої Наказом МВС від 07.12.2009 року № 515 (в редакції Наказу Міністерства внутрішніх справ № 443 від 01.06.2023), ця Інструкція встановлює порядок приймання іспитів для отримання особами права керування транспортними засобами, оформлення, видачі, обміну, повернення, зберігання, анулювання та знищення національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія) територіальними сервісними центрами МВС (далі - ТСЦ МВС).

Згідно п. 6, п.20 розділу ІІІ Інструкції, практичний іспит приймається на транспортному засобі ТСЦ МВС або закладу на вибір особи, що складає іспит. Під час проведення практичного іспиту на транспортному засобі ТСЦ МВС екзаменатор перебуває у транспортному засобі поруч з особою, що екзаменується, контролює правильність виконання вправ та фіксує помилки в екзаменаційному листі. У разі прийняття практичного іспиту на транспортному засобі закладу на сидінні, з якого здійснюється доступ до дублюючих механізмів керування гальмовою системою та трансмісією транспортного засобу, перебуває спеціаліст з навчання керуванню транспортними засобами такого закладу (далі - спеціаліст закладу). У цьому випадку екзаменатор розташовується таким чином, щоб мати можливість контролювати дії особи, що екзаменується, та спеціаліста закладу.

Практичний іспит вважається нескладеним, якщо особа: допустила більше трьох типових помилок; створила ситуацію, що викликала необхідність втручання екзаменатора або спеціаліста закладу (у разі його присутності в транспортному засобі, на якому проводиться практичний іспит) в управління транспортним засобом для запобігання аварійно-небезпечній ситуації та/або дорожньо-транспортній пригоді; відмовилася виконати вправу практичного іспиту, крім випадків, коли виконання команди екзаменатора може призвести до порушення ПДР або створення аварійно-небезпечної ситуації та/або дорожньо-транспортної пригоди.

Як зазначено в оскаржуваній постанові серії БАД № 809405 від 24 березня 2025 року, адміністратором ТСЦ 5342 ОСОБА_1 25 січня 2025 року о 09 год. 32 хв. здійснено приймання практичного іспиту для отримання посвідчення водлія категорії «В» у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час перегляду відеозапису складення іспиту допущено більше 3 типових помилок, чим порушено адміністратором ОСОБА_2 п. 6, 20 розділу ІІІ Інструкції, затвердженої наказом МВС України від 07.12.2009 р., чим скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 127-4 КУпАП.

З аналізу вищевказаного вбачається, що оскаржувана постанова, всупереч положенням ст. 283 КУпАП, не містить інформації, яке саме порушення порядку приймання іспиту допустив позивач, з огляду на положення п.п. 6, 20 розділу ІІІ Інструкції про порядок приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами та видачі посвідчень водія, які зазначені у постанові.

Наведене, в свою чергу, перешкоджає встановленню судом об`єктивної сторони, та як наслідок складу адміністративного правопорушення, передбаченого 2 ст. 127-4 КУпАП.

Також у вказаній постанові не зазначено місце вчинення адміністративного правопорушення, технічний засіб, яким здійснено відеозапис, що вказує на порушення вимог ст. 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення та складенні за результатами розгляду постанови.

З доданого до матеріалів відзиву відеозпису, дослідженого судом, вбачається, що фрагмент відеозапису з відеореєстратора транспортного засобу охоплює проміжок часу з 11:44:01 год. по 11:48:33 год. 25 січня 2025 року, та не відображає проміжку часу з 11:29 год., зазначеного у відзиві та доданому відповідачем висновку, тощо.

За таких обставин доданий до відзиву відеозапис є не достатнім доказом для встановлення вини позивача у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Окрім того, як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, вона містить виправлення у пунктах 4, 5, 6 при зазначенні по-батькові особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по-батькові якої написане поверх зазначеного помилково та є нерозбірливим, також у п. 5 постанови зазначено дані про особу « ОСОБА_2 », у п. 6 постанови - роз`яснено наслідки несплати штрафу громадянину « ОСОБА_2 ».

КУпАП не містить положень щодо можливості внесення виправлень у постанови в справах про адміністративні правопорушення. Однак, така можливість є очевидно необхідною, оскільки суб`єкт, який ухвалює постанову у справі про адміністративне правопорушення, може допустити описку або технічну помилку і це немає призводити до невідворотних наслідків у вигляді незаконності постанови.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі №2-591/11 вказано, що суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні. Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права.

Суд зауважує, що у випадку необхідності внесення виправлень у постанову по справі про адміністративне правопорушення, правомірним і доцільним буде застосування аналогії з правилами, встановленими Кримінальним процесуальним кодексом (далі - КПК) України, оскільки кримінальне процесуальне право є найбільш близькою галуззю права до галузі права, що регулює провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Згідно частин першої, третьої статті 379 КПК України суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Ухвалу суду про внесення виправлень у судове рішення чи відмову у внесенні виправлень може бути оскаржено.

Отже, суб`єкт, який ухвалює постанову у справі про адміністративне правопорушення, за аналогією з частинами першою та третьою статті 379 КПК України може самостійно виправити описку або технічну помилку у постанові. Таке виправлення має робитися саме тим суб`єктом, який прийняв постанову у справі про адміністративне правопорушення, або іншим рівним йому за статусом суб`єктом, якщо первинного суб`єкта (посадову особу) було звільнено чи переведено з відповідної з посади. Крім того, таке виправлення має вноситися шляхом винесення окремого процесуального документа (постанови про виправлення описок), який може бути оскаржений заінтересованою особою.

В контексті наведеного, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого притягнуто до адміністративної відповідальності у вчинені кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином, буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу осіб, що притягуються до відповідальності, які є ключовими поняттями для демократичної концепції судового розгляду.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013, заява F 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява F 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Також, у рішенні по справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ зазначив, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Відповідно до положень ст. 62 Конституції України, всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачить на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачами покладений на них обов`язок не виконано - не надано суду належних доказів, які б підтверджували правомірність прийнятого рішення.

В межах розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд не має права в порушення принципу змагальності та диспозитивності, принципу рівності сторін, перебирати на себе функції обвинувачення та виправити недоліки оскаржуваної постанови.

Відтак, невідповідність спірної постанови, як акта індивідуальної дії, вимогам закону, в даному випадку вимогам ст. 283 КУпАП, а також неможливість виправлення судом вищевказаного недоліку, свідчить про її протиправність.

Приймаючи до уваги все вищевикладене, враховуючи, що доводи позову ОСОБА_1 відповідачем в порушення ч.2 ст.77 КАС України шляхом надання належних та допустимих доказів не спростовані, суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БАД №809405 від 24 березня 2025 року, складену відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 127-4 КупАП, та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із відстуністю складу адміністративного правопорушення.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.ст. 5, 8, 9, 19, 72-77, 211, 241-246, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ), від імені та в інтересах якого діє адвокат Глушко Зоя Вікторівна (адреса: Полтавська область, місто Кременчук, проспект Лесі Українки, будинок 10, а/с10), до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (місцезнаходження: місто Київ, вулиця академіка Богомольця, будинок 10; ), Полтавського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (місцезнаходження: Полтавська область, місто Полтава, вулиця Юліана Матвійчука, будинок 83), третя особа: начальник Відділу поліції №2 Полтавського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України Міщан Володимир Сергійович, про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 809405 від 24 березня 2025 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 гривень, за ч.2 ст. 127-4 КУпАП скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 127-4 КУпАП - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення суду складений 22 травня 2025 року.

Суддя : Т.О. Мартишева