Справа № 160/14524/25
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2025-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
- визнати протиправними дії Міністерства юстиції України щодо передачі до розгляду центральною Колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції:
- скарги ОСОБА_2 на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Міністерства юстиції від 05.05.25, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 05.05.2025 за №СК-1694-25;
- зобов`язати Міністерство юстиції України утриматись від розгляду та прийняття рішення по суті щодо:
- скарги ОСОБА_2 на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Міністерства юстиції від 05.05.25, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 05.05.2025 за №СК-1694-25;
3. 21.05.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через систему "Електронний суд" від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, у якій просить:
- заборонити Міністерству юстиції, в тому числі його територіальним органам та структурним підрозділам, до набрання чинності рішенням суду у даній справі здійснювати розгляд та приймати рішення по суті щодо розгляду:
- скарги ОСОБА_2 на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Міністерства юстиції від 05.05.25, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 05.05.2025 за №СК-1694-25;
- заборонити Міністерству юстиції, в тому числі його територіальним органам та структурним підрозділам, державним реєстраторам, нотаріусам, а також будь-яким іншим суб`єктам, які наділені владними повноваження щодо здійснення реєстраційних дій, до набрання чинності рішенням суду у даній справі здійснювати будь-які реєстраційні дії, пов`язані з виконанням будь-яких рішень Міністерства юстиції України, прийнятим за результатами розгляду:
- скарги ОСОБА_2 на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Міністерства юстиції від 05.05.25, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 05.05.2025 за №СК-1694-25;
4. В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначено, що заявник, дослідивши матеріали скарг, проаналізувавши дії Міністерства юстиції України в контексті покладених на них повноважень та порядку розгляду скарг, вважає, що дії Міністерства юстиції України щодо передачі до розгляду центральною Колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції вищезазначених скарг, є протиправними. 26.05.2025 відбудеться засідання центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції за вищезазначеними скаргами. В той же час, враховуючи доводи позовної заяви, позивач вважає, що Міністерство юстиції України взагалі не мала право призначати такі скарги до розгляду, що свідчить про очевидні ознаки протиправності дій відповідача. Таким чином, у випадку задоволення скарг, які прийняті до розгляду, на думку заявника, з порушенням встановленого порядку, можуть бути застосовані такі заходи як тимчасове блокування або про анулювання доступу державного реєстратора до Єдиного державного реєстру, а також скасування свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю. У зв`язку з цим, невжиття заходів забезпечення позову у даній справі може істотно ускладнити поновлення порушених прав та інтересів заявника, оскільки може вимагати подання додаткових позовів про оскарження рішень відповідача, прийнятих за результатами розгляду таких скарг. Подальший розгляд скарг матиме наслідком продовження неправомірного втручання в діяльність заявника, як нотаріуса та державного реєстратора, що є недопустимим.
5. Розглянувши заяву про забезпечення позову, суддя зазначає наступне.
6. Відповідно до ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
7. Частинами 1, 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
8. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
9. За приписами ч. 4 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
10. Заходи забезпечення позову відповідають предмету позовної заяви та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.
11. Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.
12. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
13. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
14. Отже, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони вчиняти певні дії.
15. При розгляді та вирішенні заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову судом надається оцінка обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не беруть участь у розгляді справи.
16. Порядок розгляду заяви про забезпечення позову визначений ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
17. За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову, існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.
18. Судом встановлено, що 05.05.2025 до Міністерства юстиції України надійшла скарга ОСОБА_2 від 05.05.2025, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 05.05.2025 за №СК-1694-25, в якій ОСОБА_2 просить:
- застосувати санкцію до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Верби Віталія Миколайовича у вигляді анулювання доступу до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
- ініціювати проведення перевірки дотримання приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Вербою Віталієм Миколайовичем Правил професійної етики нотаріусів України, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2021 №2039/5;
- у разі встановлення фактів недотримання Правил професійної етики нотаріусів України, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2021 №2039/5, ініціювати процес анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю, виданого на ім`я ОСОБА_1 (номер свідоцтва № НОМЕР_2 );
- негайно вжити заходи направленні на проведення перевірки дотримання приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Вербою Віталієм Миколайовичем (номер свідоцтва №3527) Правил професійної етики нотаріусів України, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2021 №2039/5, під час провадження незалежної професійної діяльності;
22. Суб`єкт оскарження: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Верба Віталій Миколайович.
23. Не погоджуючись з діями відповідача щодо призначення до розгляду вказаних скарг, позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою.
24. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про нотаріат» державне регулювання нотаріальної діяльності полягає у встановленні умов допуску громадян до здійснення нотаріальної діяльності, порядку зупинення і припинення приватної нотаріальної діяльності, анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю; здійсненні контролю за організацією нотаріату, проведенням перевірок організації нотаріальної діяльності нотаріусів, дотримання ними порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства; визначенні органів та осіб, які вчиняють нотаріальні дії, здійснюють контроль за організацією нотаріату, проводять перевірки організації нотаріальної діяльності нотаріусів, дотримання ними порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства; визначенні ставок державного мита, яке справляється державними нотаріусами; встановленні переліку додаткових послуг правового і технічного характеру, які не пов`язані із вчинюваними нотаріальними діями, та встановленні розмірів плати за їх надання державними нотаріусами; встановленні правил професійної етики нотаріусів.
25. Контроль за організацією нотаріату, перевірка організації нотаріальної діяльності нотаріусів, дотримання ними порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства здійснюються Міністерством юстиції України та його територіальними органами.
26. Механізм здійснення Міністерством юстиції України, територіальним органом Міністерства юстиції перевірки організації роботи державних нотаріальних контор, державних нотаріальних архівів, організації нотаріальної діяльності приватних нотаріусів, дотримання державними і приватними нотаріусами порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства, встановлено Порядком проведення перевірки організації роботи державних нотаріальних контор, державних нотаріальних архівів, організації нотаріальної діяльності приватних нотаріусів, дотримання державними і приватними нотаріусами порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 17.02.2014 №357/5.
27. Відповідно до п. 14 Порядку перевірка за зверненнями фізичних та юридичних осіб проводиться у межах предмета звернення та повноважень Міністерства юстиції, територіального органу Міністерства юстиції шляхом витребування від державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приватного нотаріуса (особи, яка заміщує тимчасово відсутнього нотаріуса) необхідних документів та відомостей, що стосуються фактів, викладених у такій інформації, та письмових пояснень нотаріуса або з виїздом за місцезнаходженням державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, робочого місця приватного нотаріуса.
28. Згідно з п. 33 Порядку за наслідками перевірки організації роботи державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса, дотримання державними і приватними нотаріусами порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства комісія протягом п`яти робочих днів з часу закінчення перевірки складає довідку у двох примірниках про результати проведеної перевірки із зазначенням оцінки роботи державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приватного нотаріуса та з викладеними у ній висновками і рекомендаціями.
29. Загальна оцінка роботи державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приватного нотаріуса визначається як «добре», «задовільно», «незадовільно».
30. Довідка готується згідно з перевіреними достовірними фактами, що свідчать про наявність недоліків, помилок і порушень, з посиланням на норми законодавства.
31. За змістом довідка повинна бути вичерпною та конкретною.
32. Пунктом 43 Порядку передбачено, що якщо порушення, виявлені під час проведеної перевірки, не усунуті у наданий для цього строк чи не можуть бути усунуті або якщо державною нотаріальною конторою, державним нотаріальним архівом, державним чи приватним нотаріусом ігноруються висновки за результатами перевірки чи не виконуються рішення, прийняті за її наслідками, Міністерство юстиції, територіальний орган Міністерства юстиції приймають рішення про застосування до цих осіб заходів реагування, передбачених чинним законодавством.
33. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про нотаріат» приватний нотаріус зобов`язаний надавати посадовим особам, уповноваженим проводити перевірку, відомості і документи щодо організації нотаріальної діяльності, дотримання ним порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства.
34. У разі виявлення під час перевірки порушень в організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса, порядку вчинення нотаріальних дій або неодноразових порушень правил нотаріального діловодства Міністерство юстиції України, його територіальний орган, які проводили перевірку, можуть зупинити або припинити нотаріальну діяльність приватного нотаріуса з підстав та в порядку, передбачених цим Законом.
35. З аналізу вказаних норм та їх співставлення з предметом позову у справі, що розглядається, судом встановлено, що 26.05.2025 відбудеться засідання центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції за скаргою ОСОБА_2 та заяв про проведення перевірки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
36. Водночас заявник оскаржує до суду дії Міністерства юстиції України щодо передачі до розгляду центральною Колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції вказаних скарги та заяв.
37. У випадку проведення 26.05.2025 засідання та задоволення вимог вказаних скарги та заяв, до розгляду справи судом по суті та прийняття рішення у справі відповідачем може бути призначена перевірка, наслідком якої для нотаріуса може стати припинення або зупинення нотаріальної діяльності.
38. Розгляд скарги та заяв про проведення перевірки Міністерством юстиції України до вирішення по суті позовних вимог про визнання протиправними дій Міністерства юстиції України щодо передачі до розгляду центральною Колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції вказаних скарги та заяв, та до вирішення питання про законність таких дій є нівелюванням зазначеного права заявника щодо оскарження в суді дій відповідача щодо призначення до розгляду заяви та скарг, що становлять предмет позову.
39. Поряд з цим, реалізація Міністерством юстиції України своїх функцій контролю шляхом проведення перевірки може призвести до порушення прав та інтересів заявника, а саме: до припинення або зупинення нотаріальної діяльності.
40. Таким чином, розгляд 26.05.2025 Міністерством юстиції України вказаних скарги та заяв до розгляду судом позовних вимог, заявлених у цій справі, призведе до вичерпаності спору між сторонами, що нівелює визначене ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завдання адміністративного судочинства.
41. При цьому для відновлення порушених прав заявника необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, оскільки для їх відновлення постане необхідність ініціювання судових процесів щодо оскарження актів, прийнятих за результатами перевірки. Тобто спір у цій справі втратить мету звернення заявника до суду з позовом у цій справі.
43. Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. Важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20).
44. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.04.2024 у справі №754/5683/22 констатувала, що як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову. Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду із заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.
45. Дотримуючись висновків Великої Палати Верховного Суду, судом вирішуючи питання щодо забезпечення позову, встановлено наявність спору та співмірність обраного заявником виду забезпечення позову щодо заборони розгляду заяв та скарг, та прийняття рішення за наслідками розгляду з пред`явленими позовними вимогами, встановлено ризик незабезпечення позову шляхом розгляду заяви та скарг до розгляду спору по суті заявлених вимог.
46. Судом не встановлено умислу на зловживання учасником справи своїми правами, оскільки забезпечення позову у цій справі має на меті зберегти правове становище учасників справи до розгляду по суті судом заявлених позовних вимог.
47. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено забороною відповідачу вчиняти певні дії.
50. Заявник оскаржує до суду дії Міністерства юстиції України щодо передачі до розгляду центральною Колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції вказаних скарги та заяв.
52. Забезпечення позову у цій справі має на меті зберегти правове становище учасників справи до розгляду по суті судом заявлених позовних вимог.
53. Забезпечення позову шляхом заборони Міністерству юстиції України, в тому числі його територіальним органам та структурним підрозділам, до набрання чинності рішенням суду у даній справі здійснювати розгляд та приймати рішення по суті розгляду скарги та заяв, унеможливлює прийняття рішень за результатом такого розгляду до набрання чинності рішенням суду у даній справі.
54. Отже, судом не встановлено співмірності заявлених позовних вимог з вимогою, викладеною в заяві про забезпечення позову, щодо заборони Міністерству юстиції України, в тому числі його територіальним органам та структурним підрозділам, державним реєстраторам, нотаріусам, а також будь-яким іншим суб`єктам, які наділені владними повноваження щодо здійснення реєстраційних дій, до набрання чинності рішенням суду у даній справі здійснювати будь-які реєстраційні дії, пов`язані з виконанням будь-яких рішень Міністерства юстиції України, прийнятим за результатами розгляду.
55. Відтак, вимога щодо заборони Міністерству юстиції України, в тому числі його територіальним органам та структурним підрозділам, державним реєстраторам, нотаріусам, а також будь-яким іншим суб`єктам, які наділені владними повноваження щодо здійснення реєстраційних дій, до набрання чинності рішенням суду у даній справі здійснювати будь-які реєстраційні дії, пов`язані з виконанням будь-яких рішень Міністерства юстиції України, прийнятим за результатами розгляду, не обґрунтована та не є доцільною станом на день розгляду заяви про забезпечення позову, оскільки засідання Міністерства юстиції України не проведено, а судом збережено правове становище учасників справи до розгляду по суті судом заявлених позовних вимог шляхом заборони розгляду таких скарги та заяв, що нівелює можливість прийняття рішень за результатом такого розгляду.
56. Суддя акцентує увагу, що застосовуючи заходи забезпечення позову судом не розглядається питання правомірності заявлених позовних вимог і наявності обставин, як підстав для задоволення позову. У даному випадку судом встановлюється саме існування спору між сторонами та обрано адекватні заходи забезпечення позову, які будуть діяти до моменту вступу в законну силу судового рішення в цій справі.
57. Згідно з ч. 6 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.
58. Керуючись ст. ст. 150-154, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України,
- скарги ОСОБА_2 на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Міністерства юстиції від 05.05.25, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 05.05.2025 за №СК-1694-25;
61. У задоволенні іншої частини заяви відмовити.
62. Виконання ухвали з питань забезпечення адміністративного позову здійснюється негайно в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень.
63. Стягувач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
65. Ухвала може бути пред`явлена до виконання в порядку Закону України "Про виконавче провадження" до 22.05.2028 (включно).
66. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.
67. Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Суддя Р.З. Голобутовський