Справа № 140/7991/24
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/7991/24 пров. № А/857/2567/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2024 року (ухвалене головуючим суддею Сорока Ю.Ю. у м. Луцьку) у справі № 140/7991/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова Група Інтеко» до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2024/000131/2 від 22.05.2024.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що ним були подані всі необхідні та наявні документи, які підтверджують ціну товару і дають можливість визначити митну вартість за основним методом, крім того, надано й інші наявні додаткові документи, які витребовувались митним органом, однак останнім такі документи не були взяті до уваги. При цьому, в оскаржуваних рішеннях не вказано жодного джерела інформації, а також відсутній обґрунтований розрахунок числового значення скоригованої митної вартості, який всупереч статті 55 Митного кодексу України (далі МК України) не був наданий декларанту на його письмову вимогу. Подані документи не містили розбіжностей, а тому твердження митного органу, викладені в оскаржуваних рішеннях, щодо розбіжностей є надуманими та безпідставними і відповідно ніяким чином не впливають на визначення митної вартості за першим методом.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 10.12.2024 адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів №UA205140/2024/000131/2 від 22.05.2024.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені МК України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість. Натомість відповідачем не обґрунтовано ціну, яка визначена ним у оскаржуваних рішеннях, митний орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що 14.01.2024 між DISLICH&KEMPKES GMBH KERAMIKIMPORT (Німеччина) та ТОВ «Торгова Група Інтеко» було укладено контракт №16/02-24.

Згідно даного контракту продавець DISLICH&KEMPKES зобов?язувалась постачати товари в адресу ТОВ «Торгова Група Інтеко» на умовах EXW згідно інвойсів та по ціні зазначеній в інвойсах.

20.05.2024 декларант позивача для митного оформлення ввезеного на територію України товару: «Цегла керамічна, будівельна, фасадна, лицьова:-арт.13308222, BH850 Handformverblender Launceston 8848 шт. Габаритні розміри, мм: довжина-215, ширина-102, висота-65, WDF. Торговельна марка: Wienerberger. Виробник: Wienerberger Kortemark, BE» подав МД №24UA42U4.

До митної декларації додано: рахунок фактура; автотранспортна накладна; банківський платіжний документ, що підтверджує оплату товару; довідка про вартість перевезення; контракт; договір про перевезення; експортна декларація країни відправника.

Під час здійснення митного контролю за правильністю визначення митної вартості товару з врахування поданих у вказаних цілях разом з митними деклараціями документів було встановлено розбіжності, а саме:

відповідно рахунка-фактури від 13.05.2024 №24103791 вартість товару становить 4600,96 Євро, однак банківський платіжний документ від 12.04.2024 №11JBKLO4 наданий на суму 8087,36. Також зазначено, що оплата за товар передує виставленому рахунку-фактурі;

в призначенні платежу зазначений зовнішньоекономічний договір (контракт), що не підтверджує оплату даної поставки;

відповідно до довідки про транспортно-експедиційні витрати від 20.05.2024 №б/н витрати на транспортування по маршруту DUISBURG-м/п Ягодин становлять 35000 грн. Відстань даного маршруту орієнтовно 1355 км; транспортні витрати становлять 25,83 грн/км (35000/1355). Згідно вищезазначеного документа вартість транспортування по маршруту п/п Ягодин Луцьк становить 12850 грн, відстань даного маршруту орієнтовно 134 км, що становить 95,90 грн/км (12850/134). Вказане свідчить про заниження транспортних витрат до кордону України та про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно складових митної вартості;

відповідно довідки про транспортно-експедиційні витрати від 20.05.2024 №б/н вартість транспортних послуг становить 47850 грн (35000+12850), що суперечить сумі, зазначеній в Договорі (контракт) про перевезення від 14.05.2024 №14/05 - 1100 Євро;

з огляду на умови поставки EXW та довідки про транспортно-експедиційні витрати від 20.05.2024 №б/н витрати на навантаження включені у вартість перевезення та понесені клієнтом. При цьому, вартість таких витрат не зазначено у графі 21 декларації митної вартості, що свідчить про невключення декларантом таких витрат до заявленої митної вартості. Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості було встановлено, що декларантом заявлено митну вартість самостійно.

У зв`язку із чим, декларанту запропоновано протягом 10 днів подати такі документи:

договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

виписку з бухгалтерської документації;

банківські платіжні документи, що підтверджують вартість товару;

транспортні (перевізні) документи;

висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Декларантом на вимогу митниці надано лист перевізника від 22.05.2024 №15 щодо транспортних витрат та листи-пояснення продавця від 22.05.2024 №б/н щодо обставин поставки та оплати товару і неможливості надати документів, що становлять комерційну таємницю.

Декларант не надав запитуваних документів, які б підтвердили митну вартість, та листом від 22.05.2024 №б/н повідомив про відсутність інших додаткових документів.

За результатами розгляду поданих документів Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2024/000131/2 від 22.05.2024, митну вартість товарів визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України, відповідно до наказу ДМСУ від 01.07.2021 №476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України», на підставі цінової інформації, щодо вартості товарів, митне оформлення яких здійснено, згідно рівня раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях, інформація про які міститься в ЄАІС Держмитслужби, а саме: товар 1- на рівні 0,44 дол.США/кг за МД №UA205140/2024/030787 від 07.05.2024.

Позивач, вважаючи протиправним спірне рішення про коригування митної вартості товарів, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до положень пунктів 23, 24 частини першої статті 4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Частинами першою та другою статті 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини четвертої статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК України).

Відповідно до частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Відповідно до частини другої статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначено у частині третій статті 53 МК України.

Частиною першою статті 54 МК України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

За змістом частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з положеннями статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (частина друга статті 58 МК України).

Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях (постанови, від 12.03.2019 у справі №826/2313/16, від 27.03.2020 у справі №540/2605/18, від 25.11.2020 у справі №1.380.2019.001657, від 15.04.2021 у справі №804/14964/15, від 02.05.2024 у справі № 520/22458/23) звертав увагу на те, що обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Необхідність витребовування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.

Водночас повноваження контролюючого органу витребовувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Не надання декларантом витребовуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації.

Неподання декларантом документів, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України, не тягне для нього безумовних негативних правових наслідків. Неподання таких документів може тягнути за собою відмову в митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, відповідно, коригування митної вартості товарів лише в тому разі, коли у митниці будуть обґрунтовані підстави вважати, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

При перевірці судом у разі оскарження декларантом рішення про коригування митної вартості підлягають встановленню обставини та відомості, щодо яких у митного органу виникли сумніви, обґрунтованість причин та підстав витребовування додаткових документів, неможливості визначення митної вартості за обраним декларантом методом та поданими й додатково витребовуваними документами.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару.

Разом з цим, згідно матеріалів справи, відповідачем здійснювалась процедура письмових консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав та методу для визначення митної вартості товару відповідно до вимог статей 59 і 60 Митного кодексу України.

Дослідивши подані декларантом згідно із частиною другою статті 53 МК України наявні у нього документи, які подавалися із митною декларацією, а також додатково подані документи, колегія суддів поділяє висновок суду першої інстанції, що такі документально підтверджують складові митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, а сумніви митного органу щодо заявленої митної вартості є безпідставними.

Щодо сумнівів митного органу які визначені в оскаржуваному рішенні судом першої інстанції встановлено наступне.

14.01.2024 між DISLICH&KEMPKES GMBH KERAMIKIMPORT (Німеччина) та ТОВ «Торгова Група Інтеко» було укладено контракт №16/02-24.

Згідно даного контракту продавець DISLICH&KEMPKES зобов?язувалась постачати товари в адресу ТОВ «Торгова Група Інтеко» на умовах EXW згідно інвойсів та по ціні зазначеній в інвойсах.

Відповідно до п.2.1-2.3, 3.1 контракту умовою отримання замовлення до виконання є електронне підтвердження (e-mail) прийняття Продавцем замовлення. Відправлення електронною поштою рахунку-фактури на замовлений товар, є рівносильним з прийняттям замовлення.

Умовою доставки товару є оплата (100% передоплата). Ціна/вартість товару вказується в рахунках (інвойсах - проформах), є ціною/вартістю нетто- продавець відпускає товар наданому покупцем перевізнику у визначеному місці (loko).

Оплата товару буде здійснюватися банківським переказом на номер рахунку, зазначений у рахунку-фактурі. Валютою транзакції є Євро.

Листом від 22.05.2024 продавець підтвердив, що оплата за поставлений товар поставлений згідно MRN №24DE72B4 від 15.05.2024 проведена в повному об`ємі в сумі 4600,96 Євро на підставі платіжної інструкції №11JBKLO4 від 12.04.2024.

Щодо надання виписку із бухгалтерської документації то продавець повідомив що це є неможливим, оскільки це становить комерційну таємницю.

Щодо інших сумнівів митного органу, зокрема, щодо того, що відповідно довідки про транспортно-експедиційні витрати від 20.05.2024 №б/н витрати на транспортування по маршруту DUISBURG-м/п Ягодин становлять 35000 грн. Відстань даного маршруту орієнтовно 1355 км; транспортні витрати становлять 25,83 грн/км (35000/1355). Згідно вищезазначеного документа вартість транспортування по маршруту п/п Ягодин Луцьк становить 12850 грн, відстань даного маршруту орієнтовно 134 км, що становить 95,90 грн/км (12850/134).

Вказане свідчить про заниження транспортних витрат до кордону України та про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно складових митної вартості.

Відповідно довідки про транспортно-експедиційні витрати від 20.05.2024 №б/н вартість транспортних послуг становить 47850 грн (35000+12850), що суперечить сумі, зазначеній в Договорі (контракт) про перевезення від 14.05.2024 №14/05 1100 Євро.

Враховуючи умови поставки EXW та довідки про транспортно-експедиційні витрати від 20.05.2024 №б/н витрати на навантаження включені у вартість перевезення та понесені клієнтом. При цьому, вартість таких витрат не зазначено у графі 21 декларації митної вартості, що свідчить про невключення декларантом таких витрат до заявленої митної вартості. Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості було встановлено, що декларантом заявлено митну вартість самостійно.

Щодо вказаних обставин судом першої, згідно відповіді ТОВ «Арматі ТЛ» від 22.05.2024 вірно встановлено, що згідно договору-заявки №14/05 від 14.05.2024 ТОВ «Арматі ТЛ» здійснювало перевезення вантажу за маршрутом Німеччина-Україна.

Про понесені витрати позивачем було надано довідку про транспортно-експедиційні витрати від 20.05.2024 №б/н витрати на транспортування по маршруту DUISBURG-м/п Ягодин, які становлять 35000 грн.

Посилання митного органу на те, що згідно наданого рахунку на перевезення, транспорті витрати розділені непропорційно кілометражу, суд звертає увагу на те, що дійсно арифметично суми розподілені непропорційно, про те в даному випадку має бути досліджена не арифметична, а економічна непропорційність. Різні суми витрат на перевезення вантажу за межами митної території України і на митній території України зумовлена різною вартістю пального, відрядними витратами водію, простоями на переходах, платними дорогами, сумами податків, які нараховуються перевізником, наявністю, інших вантажів до перевезення. Слід звернути увагу, що перевізник, самостійно визначає розмір транспортних витрат по маршруту перевезення.

Щодо нібито невідповідності сум в довідці про транспортно-експедиційні витрати від 20.05.2024 №б/н, де вартість транспортних послуг становить 47850 грн, що суперечить сумі, зазначеній в Договорі (контракт) про перевезення від 14.05.2024 №14/05 1100 Євро, суд погоджується з позицією позивача, що дані суми ніяким чином не суперечать одна одній, оскільки це пояснюється міжкурсовою різницею.

Будь-яка курсова різниця в експортній декларації не може викликати сумнівів, оскільки якщо така і мала місце, то це обумовлено застосуванням курсу валют в країнах Євросоюзу, а не заниженням декларантом ціни товару згідно з документами, виданими йому продавцем.

Таким чином, колегія суддів поділяє висновок суду першої інстанції, що твердження Волинської митниці щодо різниці вартісних показників у товаросупровідних документах не відповідає дійсності.

Що стосується завантаження товару, то, з пояснень позивача вбачається, що воно здійснювалось водієм позивача особисто за допомогою наданих продавцем на складі засобів навантаження (рокли - гідравлічні навантажувачі), оскільки існують вимоги щодо навантаження вага на вісь, а також відповідальність товариства за вантаж який доставляє.

Тому з цього приводу жодних розбіжностей немає, а ТОВ Арматі ТЛ листами від 22.05.2024 повністю підтверджує вартість транспортних витрат, які заявлені до митного оформлення.

Щодо сумніву митного органу в тому, що в копії митної декларації країни відправлення від 15.05.2024 №24DE72B4 відсутнє числове значення вартості товару, що не підтверджує ціну товарів, заявлену в рахунку-фактурі, суд звертає увагу на те, що експортна декларація є додатковим документом, а не обов`язковим до митного оформлення і вона може додатково підтверджувати чи спростовувати заявлену митну вартість.

Разом з цим, при вирішенні спору слід врахувати, що відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Однак, у спірному рішенні митний орган лише вказав номер та дату митної декларації, на основі якої було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим.

Відтак, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

Крім цього, згідно з оскаржуваного рішення слідує, що підставою для коригування митної вартості товару також слугувала інформація щодо митного оформлення схожих товарів з вищим рівнем митної вартості.

Щодо таких доводів, Верховний Суд неодноразово наголошував у своїх правових висновках, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

А тому, під час судового розгляду справи з`ясовано, що позивач (декларант) для підтвердження заявленої митної вартості товару подав до митного органу всі необхідні для цього документи, які містять достатні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а також відомості про ціну, яка була сплачена за товар.

Із змісту представлених документів можна чітко та однозначно встановити вартість придбання товару, при цьому наявність будь-яких обставин, що є визначальними за цих умов та змінюють його вартість, відповідачем не доведено.

Враховуючи встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, суд апеляційної інстанції поділяє висновок суду першої інстанції, що подані позивачем до митного оформлення документи були достатніми для підтвердження заявленої за ціною договору митної вартості товару. При цьому подані документи не містили розбіжностей чи ознак підробки, водночас підтверджували числові значення митної вартості товару.

Звідси, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена в судовому порядку, а тому спірні рішення відповідача про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим та безпідставним, що має наслідком визнання його протиправним та скасування.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2024 року у справі № 140/7991/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді Л. Я. Гудим
В. Я. Качмар