Справа № 420/6048/25
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6048/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Скупінської О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 26.02.2025 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій позивач просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 25 від 29 серпня 2024 року про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01 вересня 1988 року по 20 березня 1993 року в Одеському державному університеті ім. І.І. Мечникова;

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області при повторному обчисленні пенсії ОСОБА_1 врахувати заробітну плату (дохід) за період з 01 липня 1995 року по 30 червня 2000 року згідно з довідкою № 24 від 29 липня 2024 року, довідкою № 13/8.2-11/2420 від 31 липня 2024 року, довідками № 106, 107 від 09 липня 2024 року, при цьому врахувати заробітну плату позивачки в період з 01 січня 2000 року по 30 червня 2000 року на посаді викладача математики Ізмаїльського технікуму економіки і права у розмірі 129,19 грн на місяць;

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21 серпня 2024 року про призначення пенсії по інвалідності, з урахуванням висновків суду.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що 27 травня 2024 року їй було присвоєно 3 групу інвалідності. 21 серпня 2024 року вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення мені пенсії по інвалідності. З листа Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 1500-0309-8/163811 від 30 жовтня 2024 року, наданого у відповідь на адвокатський запит представника позивачки адвоката Михайлова О.А., та доданих до нього документів, 29 серпня 2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області було прийнято рішення № 25 про призначення позивачці ОСОБА_1 пенсії по інвалідності. Відповідно до форми РСправо, доданої до зазначеного листа, позивачці не зараховано до страхового стажу період навчання в Одеському державному університеті ім. І.І. Мечникова з 01 вересня 1988 року по 20 березня 1993 року. Як вбачається з диплому серії НОМЕР_1 від 30 червня 1994 року по-батькові позивачки ОСОБА_1 в ньому зазначене « ОСОБА_2 » замість « ОСОБА_3 », як вказано у її паспорті, РНОКПП та Витягу з Реєстру територіальної громади, у зв`язку з чим Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області не було зараховано до страхового стажу позивачки зазначений вище період навчання у вищому навчальному закладі. Крім того, як вбачається з розрахунку, доданого до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 1500-0309-8/163811 від 30 жовтня 2024 року, для обчислення пенсії ОСОБА_1 було враховано заробітну плату (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року, однак позивачкою також до своєї заяви було додано довідки про заробітну плату (дохід) за 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року (з 01 липня 1995 року по 30 червня 2000 року) (довідка № 24 від 29 липня 2024 року, довідка № 13/8.2-11/2420 від 31 липня 2024 року, довідки № 106, 107 від 09 липня 2024 року. З довідки ТОВ «Ізмаїльський фаховий коледж економіки і права» № 23 від 08 липня 2024 року позивачка ОСОБА_1 в період з 01 вересня 1999 року по 30 червня 2000 року працювала на посаді викладача математики Ізмаїльського технікуму економіки і права, однак згідно з довідкою ТОВ «Ізмаїльський фаховий коледж економіки і права» № 24 від 29 липня 2024 року відсутні відомості про заробітну плату позивачки в період з 01 січня 2000 року по 30 червня 2000 року, хоча у вказаний проміжок часу позивачка працювала на посаді викладача математики Ізмаїльського технікуму економіки і права, отримувала таку ж заробітну плату, як і в вересні-грудні 2000 року (129,19 грн на місяць). Вважаючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 25 про призначення позивачці пенсії по інвалідності від 29 серпня 2024 року протиправним, позивачка звернулась до суду з відповідним позовом.

28.02.2025 ухвалою суді прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1

13.03.2025 до суду від представника ГУ ПФУ в Одеській області надійшов відзив (вх. №ЕС/23427/25), в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

У вказаному відзиві представник відповідача посилається на те, що за результатами перевірки та надходження акту перевірки достовірності та обґрунтованості наданих довідок про стаж та заробітну плату, 18.09.2024 було проведено перерахунок пенсії позивачки на підставі наданих довідок за 60 календарних місяців підряд у період до 01 липня 2000 року (з 1995 - 2000), після чого Головним управлінням було роз`яснено позивачу, про недоцільність здійснювати розрахунок пенсії виходячи із заробітної плати, визначеної на підставі довідок № 24 від 29 липня 2024 року, № 13/8.2-11/2420 від 31 липня 2024 року, № 106, 107 від 09 липня 2024 року, № 108 від 11 липня 2024 року, № 23 від 08 липня 2024 року, № 21/1.1.14- 13/86712/2024 від 31 липня 2024 року, у зв`язку зі зменшенням розміру пенсії. Враховуючи вищевикладене, твердження позивачки про протиправність дій Головного управління щодо неврахування її заробітної плати при обчисленні пенсії є безпідставними.

До того ж, відповідно до наданої до заяви копії диплому серії НОМЕР_1 від 30 червня 1994 року по-батькові позивачки ОСОБА_1 в ньому зазначене « ОСОБА_2 » замість « ОСОБА_3 », що позбавляє Головне управління зарахувати до страхового стажу період навчання в Одеському державному університеті ім. І.І. Мечникова з 01 вересня 1988 року по 20 березня 1993 року. Просили звернути увагу, що встановлення факту належності диплому серії НОМЕР_1 від 30 червня 1994 року позивачці підлягає розгляду в окремому провадженні в порядку ст. 293 ЦПК України. Головним управлінням роз`яснено позивачу, що після встановлення факту належності диплому серії НОМЕР_1 від 30 червня 1994 року страховий стаж буде переглянуто. Відтак, в діях Головного управління не вбачається ознак протиправної поведінки.

14.03.2025 від ГУ ПФУ в Одеській області надійшли матеріали пенсійної справи (вх. №23842/25) на виконання ухвали суду від 28.02.2025.

19.03.2025 від представника позивача адвоката Михайлова О.А. надійшла відповідь на відзив (вх. №ЕС/25173/25), в якому останній покликається на те, що у своєму відзиві відповідач зазначає, що за результатами перевірки та надходження акту перевірки достовірності та обґрунтованості наданих довідок про стаж та заробітну плату, 18.09.2024 було проведено перерахунок пенсії позивачки на підставі наданих довідок за 60 календарних місяців підряд у період до 01 липня 2000 року (з 1995 - 2000), після чого Головним управлінням було роз`яснено позивачу, про недоцільність здійснювати розрахунок пенсії виходячи із заробітної плати, визначеної на підставі довідок № 24 від 29 липня 2024 року, № 13/8.2-11/2420 від 31 липня 2024 року, № 106, 107 від 09 липня 2024 року, № 108 від 11 липня 2024 року, № 23 від 08 липня 2024 року, № 21/1.1.14- 13/86712/2024 від 31 липня 2024 року, у зв`язку зі зменшенням розміру пенсії. Крім того повідомили, що до відома позивачки жодним чином не доводилося про проведення перерахунку пенсії позивачки на підставі наданих довідок за 60 календарних місяців підряд у період до 01 липня 2000 року, в відзиві не зазначено точний період, за який здійснювався розрахунок, з урахуванням того, що позивачкою надано довідки за період з 01 січня 1995 року по 30 червня 2000 року, що складає 66 місяців, а не 60. Також відсутній розрахунок пенсії, визначений з урахуванням заробітної плати позивачки за період до 30 червня 2000 року, такий не надавався ані позивачці, ані до суду на підтвердження обставин, викладених відповідачем у своєму відзиві. Також позивачкою до заяви про призначення їй пенсії було додано архівну довідку № 24-01-1657 від 13 серпня 2024 року, в якій по-батькові позивачки також зазначено « ОСОБА_2 » замість « ОСОБА_3 », правильно зазначено дату народження позивачки ІНФОРМАЦІЯ_1 , що також дозволяє ідентифікувати її як особу, якій видано вказаний диплом. Як вбачається з архівної справи позивачки, зокрема, витягу з наказу по Одеському державному університеті ім. І.І. Мечникова від 28 червня 1994 року № 873-18, ОСОБА_1 відраховано з університету у зв`язку з закінченням навчання. В додатку до диплома спеціаліста серії НОМЕР_1 , наявному в архівній справі, по-батькові позивачки також зазначено правильно « ОСОБА_3 ». Враховуючи вищезазначене вважають, що період навчання позивачки з 01 вересня 1988 року по 20 березня 1993 року в Одеському державному університеті ім. І.І. Мечникова підлягає врахуванню при обчисленні страхового стажу позивачки.

Водночас, представником посилаючись на обставини викладені заявив клопотання про витребування від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області інформацію, а саме:

- документи, що підтверджують проведення 18.09.2024 відповідачем перерахунку пенсії позивачки на підставі наданих довідок за 60 календарних місяців підряд у період до 01 липня 2000 року (протокол розрахунку тощо), усіх складових пенсії та остаточного розміру пенсії позивачки у разі врахування заробітної плати позивачки за 1995-2000 роки;

- докази роз`яснення позивачу про недоцільність здійснювати розрахунок пенсії виходячи із заробітної плати, визначеної на підставі довідок № 24 від 29 липня 2024 року, № 13/8.2-11/2420 від 31 липня 2024 року, № 106, 107 від 09 липня 2024 року, № 108 від 11 липня 2024 року, № 23 від 08 липня 2024 року, № 21/1.1.14- 13/86712/2024 від 31 липня 2024 року, у зв`язку зі зменшенням розміру пенсії.

Ухвалою суду від 29.04.2025 постановлено клопотання представника позивача про витребування доказів задовольнити.

08.05.2025 на виконання ухвали суду від 29.04.2025 ГУ ПФУ в Одеській області надали заяву (вх. №ЕС/44303/25) з долученням витребуваних доказів.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 було присвоєно 3 групу інвалідності, що підтверджується довідкою акта огляду МСЕК серії 12ААГ №883766 від 27 травня 2024 року. /а.с. 19/

21.08.2024 ОСОБА_1 звернулась до Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення йому пенсії по інвалідності, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (надалі Закон №1058-IV).

Розпорядження №25 від 28.08.2024 про призначення пенсії по інвалідності. Страховий стаж: 34 роки 5 місяців 3дні.

Розпорядження №25 від 18.09.2024 про призначення пенсії по інвалідності. Вид перерахунку: допризначення, додатк.док-ти (абз. 3, п. 1.7 Поярдку №22-1) (з переглядом ЗП). Підстава: акти перевірок №1500-1004-1/8336 від 13.09.2024 та №1500-1002-1/8078 від 06.09.2024. Страховий стаж: 34 роки 5 місяців 3дні.

За формою РС-право позивачці зараховані наступні періоди:

- 01.09.1987 по 18.08.1988 0 років 11 місяців 18 днів

- 21.03.1993 по 20.07.1994 - Догляд за дитин. до 3 років 1 рік 4 місяці 0 днів

- 21.07.1994 по 20.03.1996 1 рік 8 місяців 0 днів

- 21.03.1996 по 30.10.1998 2 роки 7 місяців 10 днів

- 04.11.1998 по 01.09.2000 1 рік 9 місяців 28 днів

- 02.09.2000 по 30.08.2001 0 років 11 місяців 29 днів

- 31.08.2001 по 07.10.2001 0 років 1 місяць 7 днів

- 08.10.2001 по 01.04.2003 1 рік 5 місяців 24 днів

- 02.04.2003 по 31.12.2003 0 років 9 місяців 0 днів

- 01.01.2004 по 31.05.2005 1 рік 5 місяців 0 днів

- 01.06.2005 по 02.03.2009 3 роки 10 місяців 0 днів

- 21.07.2009 по 31.08.2009 Безробіття 0 років 1 місяць 11 днів

- 28.01.2010 по 10.11.2012 2 роки 9 місяців18 днів

- 27.11.2012 по 12.07.2013 Безробіття 0 років 8 місяців 9 днів

- 19.07.2013 по 31.12.2014 1 рік 5 місяців 11 днів

- 01.10.2015 по 06.10.2015 0 років 0 місяців 14 днів

- 07.02.2017 по 31.12.2023 6 років 11 місяців 0 днів

Всього: 28 років 10 місяців 20 днів. Додатковий стаж: 5 років 6 місяців 13 днів. Всього для розрахунку: 34 роки 5 місяців 3 дні.

Не погодившись з прийнятим відповідачем рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Відповідно до Преамбули Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року (далі по тексту - Закон України № 1058) цей Закон, зокрема, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією для осіб з інвалідністю IIІ групи від 43 років до досягнення особою 45 років включно - 10 років.

Відповідно до п. п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Так за твердження позивачки, їй не зараховано до страхового стажу період навчання в Одеському державному університеті ім. І.І. Мечникова з 01 вересня 1988 року по 20 березня 1993 року, а також враховано заробітну плату (дохід) за весь період страхового стажу.

За позицією представника відповідача при здійсненні дослідження місту і належного оформлення документів були виявлені розбіжності, що унеможливлює відомості зазначені в трудовій книжці позивачки про період навчання в Одеському державному університеті ім. І.І. Мечникова з 01 вересня 1988 року по 20 березня 1993 року використати для обчислення страхового стажу, оскільки, відповідно до наданої до заяви копії диплому серії НОМЕР_1 від 30 червня 1994 року по-батькові позивачки ОСОБА_1 в ньому зазначене « ОСОБА_2 » замість « ОСОБА_3 », що позбавляє Головне управління зарахувати до страхового стажу період навчання в Одеському державному університеті ім. І.І. Мечникова з 01 вересня 1988 року по 20 березня 1993 року.

Відповідно до п. «д» ч. 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Згідно з п. 19 ч. 1 ст. 62 Закону України «Про вищу освіту» особи, які навчаються у закладах вищої освіти, мають право на зарахування до страхового стажу відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періодів навчання на денній формі здобуття освіти у закладах вищої освіти, аспірантурі, інтернатурі, резидентурі, за умови сплати страхових внесків.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 637 час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Пунктом 26 Порядку № 637 встановлено, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує стаж роботи, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом громадянина України або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.

Так, з копії диплому спеціаліста серії НОМЕР_1 виданого на ім`я ОСОБА_1 закінчила Одеський державний університет ім.. І.І. Мечникова за спеціальність прикладна математика. Рішенням державної екзаменаційної комісії від 27 червня 1994 року ОСОБА_1 присвоєно кваліфікацію математик. /а.с. 25/

З копії додатку до диплома спеціаліста НОМЕР_1 , який засвідчує, що ОСОБА_1 у 1989 році вступила до Інституту математики, економіки та механіки Одеського державного університету ім.. І.І. Мечникова і в 1944 році закінчила повний курс названого інституту за спеціальністю 7.0802.02 прикладна математика за спеціальністю математик. /а.с. 58/

Витягом з наказу по Одеському державному університету ім.. І.І. Мечникова від 28.06.1994 року №873-18 відраховано з університету у зв`язку з закінченням навчання на денному відділенні механіко-математичного факультету кваліфікація «Математик» ОСОБА_1 .

З архівної довідки №24-01-1657 від 13.08.2024 у відповідь на адвокатський запит Одеський національний університет ім.. І.І. Мечникова повідомили, що ОСОБА_4 (так у документі), ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка навчалася за спеціальністю «Прикладна математика», денної форми навчання в Одеському державному університеті ім. І.І. Мечникова:

3 01 вересня 1988 року по 01 лютого 1994 року на механіко-математичному факультеті;

з 01 лютого 1994 року по 30 червня 1994 року в Інституті математики, економіки та механіки (далі ІМЕМ).

Повторний курс навчання за наказом № 774-18 від 27.05.1991 року. /а.с. 51/

При дослідженні трудової книжки серії НОМЕР_2 заповненої 06.09.1987 встановлено такі записи, зокрема:

- запит 3 з 01.09.1988 зарахована на 1 курс механіко-математичного факультету денного навчання (наказ №1625-06 від 05.08.1988);

- запит 4 з 28.06.1994 закінчення Одеського державного університету (наказ №873-18 від 28.06.1994).

При дослідженні паспорту громадянина України серії НОМЕР_3 виданий на ім`я ОСОБА_1 . /а.с. 17/

З довідки про присвоєння ідентифікаційного номера Госналогінспекція в Татарбунарськом районі повідомляє, що ОСОБА_1 одержала ідентифікаційний номер НОМЕР_4 . /а.с. 18/

На переконання суду, період навчання у Одеському державному університеті ім. І.І. Мечникова підтверджується наявними у справі доказами, тому підлягає зарахуванню до страхового стажу роботи позивачки.

Суд констатує, що в усіх документах, наданих позивачем, поза розумним сумнівом йдеться про одну й ту саму особу позивача. Ця тотожність встановлена виходячи із збігу прізвища, ім`я та по-батькові, а також дати народження особи.

Аналізуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що наданий позивачем пакет документів для призначення пенсії по інвалідності вказує на повний збіг всіх інших відомостей, зокрема, про прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження позивача, окрім букв «і» та «ії» у по-батькові « ОСОБА_1 » та « ОСОБА_1 » у дипломі спеціаліста НОМЕР_1 від 30.06.1994.

За таких обставин, суд доходить висновку про наявність помилки у написанні прізвища. Аргументів про протилежне відповідачами не надано.

Отже, наявність помилки у дипломі спеціаліста НОМЕР_1 від 30.06.1994, за обставин відповідності записів в трудовій книжці серії НОМЕР_2 , паспортним даним позивача, не може нівелювати право останньої на зарахування періодів її навчання до страхового стажу та позбавляти права на належне пенсійне забезпечення.

Таким чином, виявлені ГУ ПФУ в Одеській області розбіжності щодо написання по-батькові позивача, на переконання суду, ґрунтуються на неповному з`ясуванні усіх обставин, які мають значення у спірному випадку, оскільки не спростовують дійсність наданих позивачем документів.

Суд також наголошує, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Так, у постановах від 30.09.2019 у справі № 638/18467/15-а та від 25.04.2019 у справі № 593/283/17 Верховний Суд висловив позицію, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду України для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Щодо врахування заробітної плати (доходу) за весь період до страхового стажу за період з 01 липня 1995 року по 30 червня 2000 року, суд зазначає наступне.

Абзацом першим ч.1 ст.40 Закону № 1058-IV передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку (абз.5ч.1ст.40 цього Закону).

Згідно з пунктами 1-2 статті 41 Закону № 1058-IV до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються:

1) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону;

2) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Аналіз норм права дає підстави для висновку, що у разі надання особою заяви на призначення (перерахунок) пенсії із наданням довідки за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд незалежно від перерв до 01 липня 2000 року, зазначена довідка може бути врахована для призначення (перерахунку) розміру пенсії тільки після обов`язкового підтвердження первинними документами, на підставі яких було видано зазначену довідку.

Так, Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1).

Згідно з підпунктом 3 пункту 2.1 Порядку №22-1, до заяви про призначення (перерахунок) пенсії за віком, крім іншого, за бажанням пенсіонера, ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Відповідно до п. 2.10 Порядку №22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

В свою чергу суд зазначає, що підтвердження достовірності даних довідки здійснюється шляхом проведення органом Пенсійного фонду перевірки за місцем зберігання первинної документації, а не шляхом покладення на особу, яка звернулася за перерахунком/призначенням пенсії, обов`язку щодо надання цих первинних документів.

Позивачем долучено довідку про заробітну плату для обчислення пенсії від 31.07.2024 №13/8.2-11/2420 видана ОСОБА_1 про те, що її заробітна плата, яка враховується при обчисленні пенсії склала 5516,6900. На всі виплати нараховані страхові внески (єдиний внесок) Довідка видана на підставі особистих рахунків за 1997-2000 роки, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

ГУ ПФУ в Одеській області складено Акт №1500-1002-1/8028 перевірки достовірності документів, поданих для оформлення пенсії від 06.09.2024, перелік документів використаних під час перевірки: особові рахунки за 1997 2000 роки, при дослідженні встановлено нарахування заробітної плати за червень 1997 року по червень 2000 року, за результатами якого довідка про заробітну плату від 31.07.2024 №13/8.2-11/2024 розбіжностей з даними первинних документів не встановлено.

З Акту № 1500-1004-1/7894 перевірки достовірності документів, поданих для оформлення пенсії від 02.09.2024 ГУ ПФУ в Одеській під час здійснення перевірки довідки від 09.07.2024 № 106 на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 за період роботи з 01.07.1994 по 31.08.1996, розбіжностей з даними первинних документів не встановлено.

Актом № 1500-1004-1/7895 перевірки достовірності документів, поданих для оформлення пенсії від 02.09.2024 ГУ ПФУ в Одеській області під час здійснення перевірки довідки від 09.07.2024 № 107 на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 за період роботи з 01.09.1996 по 31.10.1999, розбіжностей з даними первинних документів не встановлено.

З огляду на наведене, суд вважає що така довідка відповідає вимогам законодавства, оскільки видана на підставі особових рахунків по заробітній платі, містить чітко визначений період роботи, за який здійснювалася виплата заробітної плати позивачу, суми заробітної плати, а також містить інформацію щодо адреси знаходження таких первинних документів.

До того ж, як зазначено Верховним Судом у постанові від 23.12.2020 у справі №520/7125/17, посилання органу Пенсійного фонду України на неможливість врахування заробітної плати в зв`язку з неможливістю проведення перевірки обґрунтованості видачі довідки є безпідставним і висновки судів попередніх інстанцій не спростовує, оскільки надана позивачем довідка містила посилання на особові рахунки як на первинні документи, на підставі яких вона видана, а тому підстави для проведення перевірки поданої довідки у відповідача були відсутні. Як передбачено частиною 3 статті 44 Закон №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, суд дійшов висновку, що органом пенсійного забезпечення безпідставно не враховано позивачу заробітну плату згідно з довідки від 31.07.2024 №13/8.2-11/2024, № 106 та №107 від 09.07.2024 довідки про заробітну плату за періоди роботи з 01 липня 1995 року по 30 червень 2000 року.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачу пенсію призначено з 18.09.2024. Одночасно із такою заявою подавалася й відповідні довідки про заробітну плату. Подання вказаних довідок разом із заявою про призначення пенсії не заперечується і відповідачем за змістом листа від 30.10.2024.

Відтак, суд приходить до висновку, що відповідач, приймаючи рішення про призначення пенсії позивачу, не врахував всіх обставин, які мають значення для прийняття вказаного рішення, з огляду на що воно є необґрунтованим, отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №25 від 29.08.2024 підлягає скасуванню.

Частиною 1 статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008 року), Європейський суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Водночас, при вирішенні даної адміністративної справи суд враховує, що згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Здійснюючи судочинство Європейський суд неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17.12.2004 року у справі «Педерсен і Бодсгор проти Данії» зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї. Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 02.06.2006 у справі «Волохи проти України» (заява № 23543/02) при наданні оцінки повноваженням державних органів суд виходив з декількох ознак, зокрема щодо наявності дискреції. Так, суд вказав, що норма права є «передбачуваною», якщо вона сформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі - у разі потреби за допомогою відповідної консультації - регулювати свою поведінку. «…надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права. Отже, закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, і порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання».

Суд зазначає, що дискреційні повноваження в більш вузькому розумінні - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може». При цьому дискреційні повноваження завжди мають межі, встановлені законом.

Аналогічна позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 208/8402/14-а, від 29 березня 2018 року у справі № 816/303/16, від 06 березня 2019 року у справі № 200/11311/18-а, від 16 травня 2019 року у справі № 818/600/17, від 21 листопада 2019 року у справі № 344/8720/16-а, від 11 лютого 2020 року у справі № 0940/2394/18.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Наведене повністю відповідає змісту ст. 245 КАС України, частиною 4 якої визначене, що у випадку, визначеному п. 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Тобто, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

При цьому, суд вважає, що належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача у даному випадку є саме зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву позивача про призначення позивачу пенсії по інвалідності від 21.08.2024, з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.

На думку суду, саме такий спосіб судового захисту слід застосувати виходячи з обставин справи.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Інших суттєвих доводів та/або доказів щодо обґрунтування правомірності вчинення оскаржуваних дій відповідачем суду не наведено та не надано.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, оцінивши докази, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства та судову практику, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 139 КАС України передбачено, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у сумі 968,96 грн, що підтверджується квитанцією про сплату №3334-9931-2263-4945 від 26.02.2025.

Відтак, суд вважає за доцільне стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 968,96 грн.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 КАС, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 25 від 29 серпня 2024 року про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії по інвалідності від 21.08.2024, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 968,96 грн.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 );

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ).

Суддя Олена СКУПІНСЬКА