Справа № 520/22025/23
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 травня 2025 року

м. Київ

справа №520/22025/23

адміністративне провадження № К/990/21441/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Кашпур О.В.,

суддів - Соколова В.М., Уханенка С.А.,

перевірив касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2025 року у справі №520/22025/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Харківській області про визнання протиправними та скасування наказів,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області «Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейського ГУНП в Харківській області» №184 від 10 березня 2022 року, щодо застосування дисциплінарного стягнення до старшого інспектора автотранспортного відділення центру забезпечення Головного управління Національної поліції в Харківській області майора поліції ОСОБА_1 у вигляді звільнення зі служби;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області №141 о/с від 11 березня 2022 року про звільнення майора поліції ОСОБА_1 старшого інспектора автотранспортного відділення центру забезпечення Головного управління Національної поліції в Харківській області;

- поновити майора поліції ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора автотранспортного відділення центру забезпечення Головного управління Національної поліції в Харківській області з 11 березня 2022 року;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 28 лютого 2022 року по день поновлення майора поліції ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора автотранспортного відділення центру забезпечення Головного управління Національної поліції в Харківській області;

- допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення майора поліції ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора автотранспортного відділення центру забезпечення Головного управління Національної поліції в Харківській області та стягнення грошового забезпечення в межах стягнення суми за один місяць.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14 січня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2025 року рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14 січня 2025 року у справі №520/22025/23 - скасовано та ухвалити нову постанову, якою позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області «Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейського ГУНП в Харківській області» №184 від 10 березня 2022 року, щодо застосування дисциплінарного стягнення до старшого інспектора автотранспортного відділення центру забезпечення Головного управління Національної поліції в Харківській області майора поліції ОСОБА_1 у вигляді звільнення зі служби.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області №141 о/с від 11 березня 2022 року про звільнення майора поліції ОСОБА_1 , старшого інспектора автотранспортного відділення центру забезпечення Головного управління Національної поліції в Харківській області.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора автотранспортного відділення центру забезпечення Головного управління Національної поліції в Харківській області з 12 березня 2022 року.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 12 березня 2022 року по 18 квітня 2025 року у розмірі 387959 (триста вісімдесят сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят дев`ять) грн 76 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

19 травня 2025 року до Верховного Суду через підсистему «Електронного суду» надійшла касаційна скарга Головного управління Національної поліції в Харківській області на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2025 року у справі №520/22025/23. Скаржник просить скасувати оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

За змістом пункту 1 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Посада публічної служби, яку обіймав позивач, та у зв`язку з перебуванням на якій виник цей спір (інспектор автотранспортного відділення центру забезпечення Головного управління Національної поліції в Харківській області), не відноситься до категорії службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище відповідно до примітки статті 51-3 Закону України «Про запобігання корупції».

Отже, враховуючи, що ця справа відноситься до категорії справ незначної складності, для можливості відкриття касаційного провадження процесуальним законом передбачено необхідність обґрунтувати наявність підстав для розгляду цієї касаційної скарги, визначених підпунктами «а-г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

В обґрунтування права на касаційне оскарження скаржник зазначає про наявність виключних обставин, наведених у підпунктах «а», «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Зокрема, скаржник зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яка має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики в подібних правовідносинах.

Суд касаційної інстанції відхиляє зазначені посилання, оскільки скаржником не обґрунтовано в чому саме полягає фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розумінні та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.

Суд зауважує, що сама лише вказівка на те, що справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, без належного та фундаментального обґрунтування, не може бути визнана судом підставою, що підпадає під дію підпункту «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Також скаржник вказує, що ця справа має виняткове значення для нього, оскільки предметом спору у цій справі є зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, які в подальшому призведуть до безпідставного здійснення виплат на користь конкретної фізичної особи коштів з Державного бюджету України, який складає матеріальну основу реалізації державою своїх гуманітарних, економічних та політичних функцій, спрямованих на забезпечення кожній людині належних умов життя.

Стосовно «виняткового значення» справи для учасника справи, то в даному випадку оцінка судом такої «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі.

Скаржником не наведено обставин, які б свідчили про наявність у справі ознак виняткового значення, а також не виділено особливо рідкісних, унікальних вимог, що дають підстави вважати, що вона має значення для уніфікованого розуміння та застосування права для сторін спору. Допустимість відкриття касаційного провадження, якщо справа має виняткове значення для скаржника, зумовлена потребою забезпечення єдності судової практики. Йдеться про реалізацію принципів верховенства права та правової визначеності, рівності перед законом і судом з метою гарантування розумної передбачуваності судового рішення.

Проте, посилання скаржника про те, що справа становить виняткове значення для нього, не підтверджене належними доказами та не обґрунтоване обставинами, які б виділяли вимоги скаржника у цій справі в якусь особливу категорію спорів та лише загальні посилання на бюджетні витрати та можливі наслідки таких витрат, за відсутності вмотивованих підстав, не свідчать про винятковість цієї справи, доводи скаржника в цій частині зводяться виключно до незгоди з рішенням суду попередньої інстанції та переоцінки доказів у справі.

Верховний Суд зазначає, що незгода із судовим рішенням не свідчить про винятковість справи, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для скаржника внаслідок прийняття цього рішення, оскільки настання відповідних наслідків у випадку прийняття судового рішення не на користь позивача/відповідача є передбачуваним процесом.

У касаційній скарзі не наведено обставин, які б свідчили про наявність у справі ознак її суспільної важливості, а також не виділено вимог, що дають підстави вважати, що вона має значення для уніфікованого розуміння та застосування права для сторін спору.

Суд наголошує, що визначені підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип правової визначеності буде порушено.

Отже, Суд дійшов висновку, що у касаційній скарзі скаржником не наведено, а судом касаційної інстанції не встановлено обґрунтованих підстав можливості допуску касаційної скарги до перегляду судового рішення, прийнятого за наслідками розгляду справи, яка відноситься до справ незначної складності.

Щодо посилання скаржника на підстави касаційного оскарження, визначені у частині четвертій статті 328 КАС України, Суд зазначає, що передумовою для перевірки наявності підстав касаційного оскарження рішень судів попередніх інстанцій, встановлених пунктами 1-4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу у справі незначної складності, є наявність обставин, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

З огляду на зазначене та враховуючи, що скаржник, оскаржуючи судове рішення у цій справі, не обґрунтував наявності випадків для відкриття касаційного провадження, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, підстави перевірки інших доводів касаційної скарги відсутні.

На підставі викладеного суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою необхідно відмовити.

Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України, Суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції в Харківській області на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2025 року у справі №520/22025/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Харківській області про визнання протиправними та скасування наказів.

Копію ухвали направити скаржнику за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет» (у разі його відсутності - засобами поштового зв`язку), а касаційну скаргу та додані до неї матеріали - у спосіб їхнього надсилання до суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В. Кашпур

Судді: В.М. Соколов

С.А. Уханенко