Справа № 490/1194/25
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2025 р.м. ОдесаСправа № 490/1194/25

Головуючий в 1 інстанції: Гуденко О. А.

Місце ухвалення: м. Миколаїв

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А.І.

Ступакової І.Г.

при секретарі Потомському А. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одеса адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 18 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення ,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті в якому просила скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 11.02.2025 № ПС003868 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 132-2 КпАП України, а провадження у справі закрити; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 судові витрати у справі, які складаються із сплаченого при зверненні до суду судового збору у розмірі 605,60 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначено, про процедурні порушення при винесенні оскаржуваної постанови, зокрема про те, що не дивлячись на клопотання від 10.02.2025 № 2 про відкладення розгляду справи за Актом № АР 092210 на іншу дату Державною службою України з безпеки на транспорті в особі Відділу 11.02.2025 винесено постанову від тієї ж дати за № ПС003868, якою визнано Позивачку, як керівника ПП КОМПАНІЯ НІКА ПАЛАНТ, винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 132 КУпАП та накладено на неї штраф у розмірі 34000 грн.

Вказує, що оскаржувана постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 132-2 КУпАП. Посилається на те, що в даному випадку відповідачем до адміністративної відповідальності притягнуто особу, яка фактично не вчиняла адміністративного правопорушення та не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ст.132-2 КУпАП, оскільки в даному випадку суб`єктом правопорушення (уповноваженою посадовою особою вантажовідправника) у випадку дійсного вчинення правопорушення, передбаченого т. 132-2 КУпАП (що Позивачкою категорично заперечується) міг би бути лише менеджер ПП КОМПАНІЯ НІКА ПАЛАНТ Молдованов С.В., а ніяк не керівник Підприємства ОСОБА_1 .

При цьому, заперечує сам факт вчинення правопорушення у вигляді внесення невідповідних відомостей про масу вантажу до ТТН № 11-70 від 23.01.2025 (події правопорушення) та вказує про перевезення сипучого вантажу.

Також зазначає, що попри положення законодавства, з довідки від 24.01.2025 № Д3002609 про результати здійснення габаритно-вагового контролю вбачається, що вона не містить відомостей в графі Підпис, прізвище та ініціали оператора вагового комплексу. Тобто, на думку позивачки, довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю оформлена з порушенням вимог, передбачених Порядком №1007/1207.

Звертає увагу, що ні в довідці № Д3002609 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, ні в акті № АВ004349 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, ні в Акті № АР092210 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, не вказано технічний прилад, яким виявлено та зафіксовано порушення, а також не надано відомостей щодо проведення метрологічної атестації такого приладу, що позбавляє можливості дати оцінку відповідності цього приладу параметрам та технічному стану.

Також просить суд додатково звернути увагу на те, що акт від 24.01.2025 № АР 092210 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом містить зазначення про порушення, відповідальність за яке передбачена ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт, у вигляді перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм при перевезенні подільного вантажу. Проте, необхідно також враховувати, що заборона руху транспортних засобів з перевищенням вагових параметрів при перевезенні подільного вантажу (зокрема і пшениці) унеможливлює отримання перевізником дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. За таких умов, оскільки видача дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, які перевозять подільні вантажі з перевищенням габаритно_вагових параметрів, не передбачена, то на особу не може бути накладений штраф відповідно до абзацу 16 ч. 1 ст. 60 Закону Про автомобільний транспорт за відсутність такого дозволу.

Таким чином, вказує, що відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними доказами факту порушення Позивачкою, ні іншою посадовою особою ПП КОМПАНІЯ НІКА ПАЛАНТ вимог Правил дорожнього руху України, а документи, які використані відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови, у їх сукупності не дозволяють дійти висновку про наявність події та складу адміністративного правопорушення, зокрема, вчинення керівником ПП КОМПАНІЯ НІКА ПАЛАНТ Молдовановою І.В. вказаного адміністративного правопорушення.

Рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 18 квітня 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 до ДЕРЖАВНА СЛУЖБА УКРАЇНИ З БЕЗПЕКИ НА ТРАНСПОРТІ в особі Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 11.02.2025 № ПС003868 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 132-2 КпАП України - залишено без задоволення, а постанову без змін.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незастосування норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи та надання висновків, що не відповідають викладеним обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити по справі нове рішення яким позовні вимоги задовольнити.

В своїй скарзі, апелянт посилається на ті ж обставини, які викладено у позовній заяві, зокрема зазначає про неналежного суб`єкта відповідальності, вказуючи, що в даному випадку суб`єктом правопорушення (уповноваженою посадовою особою вантажовідправника) у випадку дійсного вчинення правопорушення, передбаченого ст. 132-2 КУпАП (що Позивачкою категорично заперечується) міг би бути лише менеджер ПП КОМПАНІЯ НІКА ПАЛАНТ Молдованов С.В., а ніяк не керівник Підприємства Молдованова І.В. Зазначає про те, що довідка від 24.01.2025 № Д3002609 про результати здійснення габаритно-вагового контролю не містить відомостей в графі Підпис, прізвище та ініціали оператора вагового комплексу, тобто оформлена з порушенням вимог, передбачених Порядком №1007/1207. Також вказує, що ні в довідці № Д3002609 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, ні в акті № АВ004349 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, ні в Акті № АР092210 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, не вказано технічний прилад, яким виявлено та зафіксовано порушення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом встановлено, що 24.01.2025 Укртрансбезпекою здійснювалась рейдова перевірка, під час якої було зупинено вантажний автомобіль у складі спеціального вантажного сідлового тягача RENAULT, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом KOEGEL, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 .

Згідно Свідоцтва про реєстрацію т/з RENAULT MAGNUM, н/з НОМЕР_3 , вантажний-спеціалізований сідловий тягач-Е та спеціалізованого напівпричіпу KOEGEL SN24, н/з НОМЕР_4 , власником транспортних засобів є ОСОБА_3 .

Згідно Акту від 24.01.2025 № АР 092210 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, складений старшими державними інспекторами Відділу Гербишем О.О. та Єгоровим С.О. на місці перевірки а/д М-28 Одеса-Южне, км. 40+639 м, в якому відображено, що 24.01.2025 о 01:48 год. На підставі направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) від 16.01.2025 № 000003 було проведено рейдову перевірку транспортного засобу: RENAULT / KOEGEL, н/з НОМЕР_3 / НОМЕР_4 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію: НОМЕР_5 / НОМЕР_6 , водій ОСОБА_2 , що належав згідно ТТН від 23.01.2025 № 11-70 ТОВ МОР-ПРОДТОРГ.

Згідно указаного акту під час перевірки виявлено порушення п. 22.5 ПДР України, а саме: перевезення пшениці згідно ТТН № 11-70 від 23.01.2025 з перевищенням вагових обмежень на одинарну вісь 12630 перевищено 28%, строєна вісь 31,72 т, перевищення 32,17%, загальна маса 51,6 т, перевищення 22,86%, порушення ст. 48 Закону України Про автомобільний транспорт, у т.ч. порушення, відповідальність за яке передбачена ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт, у вигляді перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 % при перевезенні подільного вантажу, абз. 3 ч. 1 перевезень вантажу за відсутності на момент проведення перевізки документів, визначених законодавством, а саме: особиста картка водія, та роздруківка даних з цифрового топографа за 24.01.2025 водія ОСОБА_2 ;

Згідно Акту від 24.01.2025 № АВ004349 про перевищення транспротним засобом нормативних вагових параметрів, згідно якого повна маса т/з склала 51600 т, при нормативно допустимій масі 42000, відстані між осіми складають: 3,6/5,6/1,35/1,35; осьові навантаження: 7250/17630/10500/10650/10570 при нормативно допустимих: 11,5/11,5/24 (на строєну вісь); акт складено старшим державним інспектором Відділу Гербишем О.О. та підписаний водієм Косинським П.М.

Згідно довідки від 24.01.2025 № Д3002609 про результати здійснення габаритно_вагового контролю, складену та підписану старшим державним інспектором Відділу Гербишем О.О., згідно п. 6 якої результати вагового контролю та навантаження на осі т/з RENAULT MAGNUM, н/з НОМЕР_3 , з причіпом KOEGEL SN24, н/з НОМЕР_4 , склали: 1) навантаження на осі: 7250/12630/10500/10650/10570; 2) повна маса т/з: 51600 т.

Також працівниками відповідача складено талон № 1 зважування транспортного засобу н/з НОМЕР_3 на вагах № 3593, яке відбулося 24.01.2025 о 01:48 год, згідно якого навантаження на осі склало: 7250/12630/10500/10650/10570; повна маса т/з: 51600 т.

11.02.2025 року в.о. начальника відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Романенко В.В. Державної служби України з безпеки на транспорті була винесена постанова серії № ПС003868 про притягнення ОСОБА_1 , керівника юридичної особи ПП КОМПАНІЯ НІКА ПАЛАНТ до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 132-2 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34 000 грн.

Не погоджуючись з оскаржуваною постановою, позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог виходив з правомірності застосування до позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу за порушення вимог ч. 3 ст. 132-2 КУпАП.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажив на території України, у тому числі - габаритно-ваговий контроль транспортних засобів.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Частиною другою статті 19 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Приписами ч.2 ст.29 Закону №3353-XII визначено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів (п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. №30).

Відповідно до ст.48 Закону України від 05 квітня 2001 року № 2344-ІІІ Про автомобільний транспорт (далі по тексту - Закон №2344-ІІІ) автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону №3353-XII встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 ( із змінами та доповненнями, далі по тексту - ПДР).

Згідно з п.22.5 ПДР України за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Пунктом 1.9 ПДР передбачено, що особи, які порушують правила дорожнього руху несуть відповідальність згідно із законодавством.

Норма ст.132-2 КУпАП визначає відповідальність за порушення вантажовідправником вимог оформлення та внесення відомостей до товарно-транспортної накладної або інших визначених законодавством документів на вантаж.

Так, приписами ч.1 ст.132-2 КУпАП визначено, що внесення (зазначення) вантажовідправником відомостей про масу або габарити вантажу до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж, що не відповідають фактичним даним, які перевищують нормативно встановлені законодавством вагові або габаритні параметри від 5 відсотків до 10 відсотків включно, крім вантажовідправника, який одночасно є перевізником цього вантажу, а так само внесення (зазначення) вантажовідправником відомостей про масу або габарити вантажу до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж, що перевищують нормативно встановлені законодавством вагові або габаритні параметри від 5 відсотків до 10 відсотків включно, за відсутності оформленого дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян, фізичних осіб - підприємців або уповноважених посадових осіб вантажовідправника в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.3 ст.132-2 КУпАП дії, передбачені частиною першою цієї статті, у разі якщо фактичні дані вантажу або внесені (зазначені) відомості перевищують нормативно встановлені законодавством вагові або габаритні параметри понад 20 відсотків, але не більше 30 відсотків включно, - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян, фізичних осіб - підприємців або уповноважених посадових осіб вантажовідправника в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом диспозиції норми ст.132-2 КУпАП на вантажовідправника вантажу покладається відповідальність за внесення (зазначення) ним відомостей про масу або габарити вантажу до товарно - транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж, що не відповідають фактичним даним.

Дослідивши матеріали справи, а саме постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності № ПС003868 та наявні в матеріалах справи акти та довідки, колегією суддів встановлено, що 24.01.2025 о 01:48 на а/д М-28 Одеса (км 40+639) був проведений габаритно-ваговий контроль т/з RENAULT р/н НОМЕР_3 та встановлено, що вантажовідправником було внесено відомості про масу вантажу до ТТН № 11-70 від 23.01.2025, що не відповідають фактичним даним та перевищують встановлені законодавством нормативно-правові (вагові) параметри понад 20%, але не більше 30%.

Відповідно до відомостей зазначеної товарно-транспортної накладної маса вантажу складає 42,10 т., в той час як фактична маса за результатом зважування становить 51,60 т.

Так, згідно оскаржуваної постанови позивача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 132-2КУпАП та накладено на неї штраф у розмірі 34 000 грн.

Апелянт вказує, що не є суб`єктом відповідальності за вказані порушення, оскільки відповідно до товарно-транспортної накладної від 23.01.2025 № 11-70, вантажовідправником є ПП КОМПАНІЯ НІКА ПАЛАНТ; відпуск пшениці, 3-го класу врожаю 2024 року, у кількості 42100 кг дозволено відповідальною особою вантажовідправника, менеджером ПП КОМПАНІЯ НІКА ПАЛАНТ ОСОБА_4 , підписи якого у накладній скріплено печатками Компанії, тобто за наявності порушення саме він є суб`єктом відповідальності.

Надаючи оцінку таким доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05 квітня 2001 року №2344-ІІІ, вантажовідправник - фізична особа, фізична особа-підприємець або юридична особа, яка надає перевізнику вантаж для перевезення та вносить відповідні відомості до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж.

Статтею 51-1 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що вантажовідправник має право на: передачу вантажоперевізнику для перевезення; відшкодування збитків, що виникли внаслідок втрати чи пошкодження вантажу. Вантажовідправник зобов`язаний: вносити до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж відомості про масу або габарити вантажу, а також повне найменування вантажоодержувача та автомобільного перевізника(прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті або відмітку у відповідному полі в ID-картці),прізвище, ім`я, по батькові, номер посвідчення водія, а також інші відомості, визначені законодавством; надавати перевізнику необхідні документи на вантаж, що містять достовірну інформацію; здійснювати в установленому порядку страхування відповідальності на випадок настання негативних наслідків підчас перевезення вантажів; відшкодовувати витрати та збитки, заподіяні внаслідок порушення ним законодавства з питань перевезення вантажів.

Отже, в силу ст. 51-1 Закону України «Про автомобільний транспорт» саме на вантажовідправника покладено обов`язки вносити до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж відомості про масу або габарити вантажу та надавати перевізнику необхідні документи на вантаж, що містять достовірну інформацію.

Так, у спірному випадку встановлено, підтверджено матеріалами справи та не заперечувалось відповідачем те, що під час здійснення заходу державного нагляду (контроля) водієм вантажного автомобіля до перевірки були надано, у тому числі, товарно-транспортну накладну № 11-70 від 23.01.2025.

Згідно відомостей товарно-транспортної накладної вантажовідправником визначено ПП КОМПАНІЯ «НІКА ПАЛЛАНТ». Остання містить відтиск печатки ПП КОМПАНІЯ «НІКА ПАЛЛАНТ», а також містить підпис відповідальної особи вантажовідправника, менеджера ПП КОМПАНІЯ НІКА ПАЛАНТ Молдованова С.В.

Водночас, відповідно до статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

З Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що кінцевим бенефіціарним власником, керівником та представником ПП «НІКА ПАЛЛАНТ» є Молдованова І.В. Відомості про інших осіб в Єдиному державному реєстрі відсутні.

Щодо наданої посадової інструкції, то згідно п. 2.4 такої інструкції та наказу директора ПП КОМПАНІЯ НІКА ПАЛАНТ від 01.08.2010 № 2, директором підприємства уповноважено менеджера з постачання ПП КОМПАНІЯ НІКА ПАЛАНТ ОСОБА_4 на виконання обов`язків з організації і контролю постачання (у т.ч. зважування та відвантаження продукції, передачі зазначеного в товарно-транспортних накладних товару (вантажу) перевізникам та/або вантажоодержувачам) згідно з передбаченими в договорах термінами, здійснення контролю кількості, якості і комплектності продукції

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що долучена посадова інструкція не містить інформації, що менеджер з постачання несе відповідальність за заповнення товарно-транспортної накладної, чи до його обов`язків віднесено заповнення таких накладних. В посадовій інструкції зазначено, що до обов`язків входить передача зазначеного в товарно-транспортних накладних товару (вантажу).

Враховуючи викладене, колегія суддів звертає увагу, що зазначена в ТТН будь-яка інша особа (як у даному випадку менеджер) не може автоматично вважатись тією уповноваженою посадовою особою, яка може мати статус суб`єкта указаного правопорушення, оскільки саме керівники товариств (підприємств, установ, організацій) наділені організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, а тому є відповідальними посадовими особами.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що позивач є належним суб`єктом відповідальності у спірному випадку.

При цьому, судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, що порушення працівником підприємства своїх посадових обов`язків (фактично на що посилається представник позивача) є підставою для його матеріальної чи дисциплінарної відповідальності, але не адміністративної, а отже доводи апелянта в цій частині висновків суду першої інстанції не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надано належну правову оцінку.

Щодо доводів апелянта, що довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю оформлена з порушенням вимог, передбачених Порядком №1007/1207, оскільки в ній відсутній підпис оператора вагового комплексу та наявний підпис лише однієї посадової особи Укртрансбезпеки, то колегія суддів зазначає наступне.

За змістом положень Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок № 879), затв. Постановою КМУ від 27.06.2007 року № 879 , вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу.

Габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції (п. 3 Порядку № 879).

Відповідно до пункту 15 Порядку №879 контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Відповідно до пункту 16 Порядку № 1567 габаритно-ваговий контроль проводиться двома посадовими особами Укртрансбезпеки або однією посадовою особою Укртрансбезпеки із залученням посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю. Тобто, габаритно ваговий контроль може проводитись як із залученням Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України так і самостійно Укртрансбезпекою.

За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення (пункт 18 Порядку №879).

Як вбачається з матеріалів справи та зазначено відповідачем, в даному випадку перевірка додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт здійснювалась фахівцем Укртрансбезпеки без залучення посадових осіб Укравтодору, що відповідає приписам Порядку від 08.11.2006 року за №1567.

При цьому, довідка№ Д3002609, складена працівником Укртранбезпеки 24.01.2025 року, повністю відповідає формі, вимоги до якої затверджені Наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.10.2013 року № 1007/1207.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу, що габаритно ваговий контроль може проводитись як із залученням Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України так і самостійно Укртрансбезпекою.

Оскільки залучення посадових осіб Укравтодору, Національної поліції чи власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю не відбувалось, графа «Оператор вагового комплексу» не потребувала заповнення. Отже Довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю оформлена без порушень вимог, передбачених Порядком №1007/1207.

При цьому, чек про результати зважування транспортного засобу товариства містить всю необхідну інформацію, зокрема, дату та час, коли відбувалось зважування, державний реєстраційний номер транспортного засобу, що перевірявся, швидкість при якій було здійснено зважування, навантаження на кожну вісь (с. 38)

Також колегія суддів зазначає, що посадова особа перед початком зважування вводить реєстраційний номер транспортного засобу. Дані з чеку переносяться в довідку, акт та розрахунок, які в свою чергу підписуються посадовими особами. При цьому відсутність підпису оператора вагового комплексу, не спростовує даних, отриманих за результатами зважування та само по собі не може бути підставою для визнання такого документа не дійсним

Також колегія суддів хоче зазначити, шо у постанові від 22.05.2020 у справі № 825/2328/16 Верховний Суд зазначив, що "порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Аналізуючи чи є допущене, з боку суб`єкта владних повноважень, порушення таким, що тягне за собою протиправність прийнятих ним рішень, колегія суддів зазначає, що у постанові від 22.05.2020 (справа № 825/2328/16) Верховний Суд досліджував питання щодо наслідків порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень.

Так, зокрема, Верховний Суд виснував, що порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).

Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Ураховуючи, докази, які наявні в матеріалах справи, зокрема акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, чек зважування, колегія суддів дійшла висновку, що відсутність в довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю підпису оператора вагового комплексу, є неістотним порушенням і могло мати місце з урахуванням не залучення працівників осіб Укравтодору, а також не вплинуло на законність та обґрунтованість, прийнятих суб`єктом владних повноважень рішень.

Щодо посилань апелянта, що ні в довідці, ні в актах про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, не вказаний технічний прилад яким виявлено та зафіксовано порушення, то колегія суддів зазначає наступне.

Так, матеріали перевірки про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів складені за формою, встановленою додатком 3 до Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2013 року № 422 "Деякі питання автомобільних перевезень пасажирів та вантажів".

Внесення до них характеристик в частині вимірювального та зважувального обладнання при проведенні габаритно-вагового контролю, зокрема, якими саме вагами проводилось зважування транспортного засобу позивача, не передбачено.

Тобто, чинне законодавство не містить вимог щодо зазначення характеристик вагового обладнання в акті перевірки, довідці про здійснення габаритно-вагового контролю , та чеку про результати зважування транспортного засобу, а тому доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

При цьому, з довідки вбачається, що в графі найменування, місце розташування пункту габаритно-вагового контролю вказано: ПП ТВК а/д м-28 Одеса-Южне 40км=639 м.

Судом першої інстанції правомірно зазначено, що справність вимірювального засобу підтверджується сертифікатом відповідності UA.TR.113-0076/153/3F-24 версія 2., який був чинним на момент вимірювання. Саме сертифікат відповідності підтверджує справність обладнання, а ваги пройшли періодичну повірку, як того вимагає Закон України «Про метрологію та метрологічну діяльність» та Порядок № 879, а тому твердження позивача не заслуговують уваги.

Отже, наданими відповідачем до матеріалів справи доказами підтверджується відповідність вагового обладнання установленим стандартам, а саме в матеріалах справи наявні свідоцтва про перевірку технічних засобів, якими у спірному випадку здійснювалось вимірювання та які зазначені в оскаржуваній постанові. Також наданими поясненнями представника відповідача підтверджується відповідність наданих доказів (Акти, довідка , талон) вимогам діючих нормативно-правових актів. Таким чином, відповідачем надано належні та допустимі докази того, що вимірювальна техніка за своїми характеристиками відповідає вимогам ДСТУ та сам процес зважування вказаного транспортного засобу відбувався у відповідності до встановленого порядку, що вірно зазначено судом першої інстанції.

Наведені вимірі технічного приладу у суду сумнівів не викликають, а їх точність позивачем належними та допустимими доказами не спростовано.

В свою чергу сумніви позивача щодо точності вимірювання є лише його припущеннями, які не можуть слугувати доказом у справі.

Таким чином, з матеріалів справи судом встановлено, що засіб зважувальної техніки, за допомогою якого здійснювалося зважування транспортного засобу позивача, дозволяє проводити зважування транспортного засобу в русі, є сертифікованим, має свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки. Доказав прилежного позивачем до суду не надано, а отже доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

Колегія суддів відхиляє посилання представника позивача на висновки, висловлені Верховним Судом у постанові від 03.12.2019 у справі №557/322/17, в якій суд касаційної інстанції дійшов висновку, що оскільки в матеріалах справи відсутні документи на пристрій, яким проводилося контрольне зважування автомобіля, це позбавляє можливості перевірити відповідність цього приладу параметрам та технічному стану, що пред`являються до таких пересувних контрольних пунктів, оскільки у цій справі встановлено наявність необхідних документів про що зазначено вище.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів позивача), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

За наведених обставин колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 132-2 КУпАП, з огляду на що оскаржувана постанова є правомірною та скасуванню не підлягає.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Стаття 272 КАС України встановлює особливості оскарження даної категорії справ та встановлює, що судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст. ст. 308, 310, ст.315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 18 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Повний текст судового рішення виготовлений 20 травня 2025 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А.І. Бітов

Суддя: І.Г. Ступакова