Справа № 320/62822/24
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 травня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Коротких А.Ю.,

Чаку Є.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 14.01.2025 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, за участю третіх осіб - Територіального управління Державної судової адміністрації України в місті Києві про визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, у яккій просив:

- зупинити, до ухвалення судового рішення, дію наказу т.в.о. Голови Державної судової адміністрації України Пампури М.В. від 11 грудня 2024 року №496/к про затвердження висновку щодо оцінювання результатів службової діяльності, в частині виставлення негативної оцінки начальнику Територіального управління Державної судової адміністрації України в місті Києві ОСОБА_1,

- зупинити, до ухвалення судового рішення, дію наказу т.в.о. Голови Державної судової адміністрації України Пампури М.В. від 18 грудня 2024 року №507/к «Про звільнення ОСОБА_1 »,

- зупинити, до ухвалення судового рішення, дію наказу т.в.о. Голови Державної судової адміністрації України Пампури М.В. від 19 грудня 2024 року №508/к «Про тимчасове покладення виконання обов`язків начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України в місті Києві на ОСОБА_2 »,

- заборонити вчинення будь-яких дій пов`язаних з виконанням наказів т.в.о. Голови Державної судової адміністрації України Пампури М.В. від 11 грудня 2024 року №496/к «Про затвердження висновку щодо оцінювання результатів службової діяльності у 2024 році державних службовців категорії «Б», які займають посади начальників та заступників начальників територіальних управлінь Державної судової адміністрації України», від 18 грудня 2024 року №507/к «Про звільнення ОСОБА_1 » та від 19 грудня 2024 року №508/к «Про тимчасове покладення виконання обов`язків начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України в місті Києві на ОСОБА_2 ».

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 31.12.2024 заяву задоволено частково;

- зупинено дію наказу т.в.о. Голови Державної судової адміністрації України Пампури М.В. від 11.12.2024 №496/к про затвердження висновку щодо оцінювання результатів службової діяльності, в частині виставлення негативної оцінки начальнику Територіального управління Державної судової адміністрації України в місті Києві ОСОБА_1 , до ухвалення судового рішення;

- зупинено дію наказу т.в.о. Голови Державної судової адміністрації України Пампури М.В. від 18.12.2024 №507/к «Про звільнення ОСОБА_1 », до ухвалення судового рішення;

- у задоволенні іншої частини заяви відмовлено.

Надалі, до Київського окружного адміністративного суду надійшло клопотання Державної судової адміністрації України про скасування заходів забезпечення позову.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.01.2025 клопотання задоволено: скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 31.12.2024.

Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що підстави для скасування заходів забезпечення позову відсутні.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків.

Положеннями частин першої, другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти.

Тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Відповідно до частини другої статті 151 КАС заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Згідно пункту 1 частин першої та другої статті 151 КАС позов може бути забезпечено зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Частинами першою, четвертою-шостою статті 154 КАС передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання.

Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися для захисту відповідного права заявника та на період вирішення та розгляду справи до ухвалення судового рішення в межах цієї справи.

Інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Тобто, таке забезпечення існує як правило до зникнення підстав для його забезпечення, усунення певних оскаржуваних порушень самим суб`єктом владних повноважень виключно до ухвалення судового рішення в межах цієї справи. Забезпечення позову за своєю правовою природою має тимчасовий характер.

Отже, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом, зокрема, зупинення дії індивідуального акта або нормативно-правового акта.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування: або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Інститут забезпечення позову є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Водночас, будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.03.2019 у справі № 826/14951/18 та від 28.10.2020 у справі № 140/2474/20.

Статтею 157 КАС встановлені підстави, випадки та умови за яких раніше застосовані заходи забезпечення позову можуть бути скасовані.

Так, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи (частина перша). У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо відмови у задоволенні позову заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним судовим рішенням (частина шоста).

Оцінка підстав застосування заходів забезпечення позову є застосовною також і для вирішення питання скасування заходів забезпечення позову (подібні мотиви наведені Верховним Судом у пункті 63 постанови від 07.04.2020 по справі № 826/13413/18).

Відтак, називаючи окремі випадки для скасування заходів забезпечення позову, норми чинного законодавства не обмежують коло підстав, за яких раніше застосовані заходи забезпечення позову можуть бути скасовані. Наведене спростовує доводи скаржника про те, що заходи забезпечення позову не можуть бути скасовані у зв`язку із встановленням судом факту зловживання заявником своїми процесуальними правами.

Як вірно встановив суд першої інстанції, для вирішення питання застосування заходів забезпечення позову у спосіб, що вказаний в ухвалі, яка розглядається у даній справі, позивач вже звертався до суду.

Так, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.12.2024 у справі №320/61435/24 суд відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову, у якій позивач заявив ті ж самі вимоги, що й у даній справі:

- зупинити, до ухвалення судового рішення, дію наказу т.в.о. Голови Державної судової адміністрації України Пампури М.В. від 11.12.2024 № 496/к про затвердження висновку щодо оцінювання результатів службової діяльності, в частині виставлення негативної оцінки начальнику Територіального управління Державної судової адміністрації України в місті Києві ОСОБА_1;

- зупинити, до ухвалення судового рішення, дію наказу т.в.о. Голови Державної судової адміністрації України Пампури М.В. від 18.12.2024 № 507/к "Про звільнення ОСОБА_1 ";

- зупинити, до ухвалення судового рішення, дію наказу т.в.о. Голови Державної судової адміністрації України Пампури М.В. від 19.12.2024 № 508/к "Про тимчасове покладення виконання обов`язків начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України в місті Києві на ОСОБА_2 ";

- заборонити вчинення будь-яких дій, пов`язаних з виконанням наказів т.в.о. Голови Державної судової адміністрації України Пампури М.В. від 11.12.2024 № 496/к "Про затвердження висновку щодо оцінювання результатів службової діяльності у 2024 році державних службовців категорії "Б", які займають посади начальників та заступників начальників територіальних управлінь Державної судової адміністрації України", від 18.12.2024 № 507/к "Про звільнення ОСОБА_1 " та від 19.12.2024 № 508/к "Про тимчасове покладення виконання обов`язків начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України в місті Києві на ОСОБА_2 ".

Вказану ухвалу позивачем оскаржено в апеляційному порядку.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суд від 04.03.2025 апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 25.12.2024 про відмову в забезпеченні позову у справі № 320/61435/24 закрито у зв`язку із відмовою ОСОБА_1 від апеляційної скарги.

Таким чином, позивачем у даній справі було подано повторну заяву для вирішення питання вжиття заходів забезпечення позову, яке вже було вирішене ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.12.2024 у справі №320/61435/24.

При цьому, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.01.2025 суд відкрив провадження у справі № 320/61465/24 за позовною заявою, у якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ т.в.о. Голови Державної судової адміністрації України Пампури М.В. від 11 грудня 2024 року №496/к про затвердження висновку щодо оцінювання результатів службової діяльності, в частині виставлення негативної оцінки начальнику Територіального управління Державної судової адміністрації України в місті Києві ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ т.в.о. Голови Державної судової адміністрації України Пампури М.В. від 18 грудня 2024 року №507/к «Про звільнення ОСОБА_1 »;

- визнати протиправним та скасувати наказ т.в.о. Голови Державної судової адміністрації України Пампури М.В. від 19 грудня 2024 року №508/к «Про тимчасове покладення виконання обов?язків начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України в місті Києві на ОСОБА_2 »;

- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України в місті Києві та допустити негайне виконання судового рішення (4, 8 ст. 235 К3пП);

- стягнути з Державної судової адміністрації України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 500000 (п`ятсот) тисяч гривень.

Таким чином, спір за позовними вимогами, у межах якого судом першої інстанції у даній справі були вжиті заходи забезпечення позову, розглядається у межах іншої справи.

Відповідно до частини першої, пунктів 1, 2 частини другої статті 45 КАС учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

З урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

Таким чином, оскільки у даній справі позивачем було подано заяву для вирішення питання, яке вже вирішено у іншій справі та оскільки такі дії позивача щодо подання однотипних заяв про забезпечення позову можуть бути свідченням намагання маніпуляції автоматизованим розподілом справ між суддями, то суд першої інстанції дійшов вірного висновку про зловживання позивачем своїм правом на звернення до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви.

При цьому, суд апеляційної інстанції не заперечує посилань скаржника на те, що він має право на звернення до суду, зокрема для цілей ініціювання питання вжиття заходів забезпечення позову. Проте таке право не є абсолютним і заявник не вправі допускати зловживань при його реалізації.

Окрім того, відповідно до частини другої статті 153 КАС у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен подати відповідну позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову. Проте, матеріали справи не містять доказів того, що позивач у встановлений строк подав до суду першої інстанції позовну заяву у даній справі.

Зважаючи на викладені обставини, колегія судів дійшла висновку про правомірність скасування судом першої інстанції вжитих заходів забезпечення позову у зв`язку із допущенням позивачем зловживання своїми процесуальними правами та зважаючи на те, що питання як вжиття спірних заходів, так і сам спір наразі розглядаються у межах іншої справи.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 14.01.2025 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких

Суддя Є.В. Чаку

Повний текст постанови складений 20.05.2025.