Справа № 200/7193/24
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 травня 2025 року

м. Київ

справа №200/7193/24

адміністративне провадження № К/990/20157/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Білак М.В.,

суддів: Желєзного І.В., Мацедонської В.Е.,

перевіривши касаційну скаргу Військової академії (м. Одеса) на ухвалу Першого апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2025 року у справі №200/7193/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової академії (м. Одеса) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової академії (м.Одеса), у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Військової академії (м. Одеса) щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року (включно) із застосуванням січня 2008 року місяцем підвищення доходу;

- зобов`язати Військову академію (м. Одеса) нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року (включно), обчислену з врахуванням січня 2008 року місяцем підвищення доходу, в сумі 85 927,87 гривень з відрахуванням військового збору і податку на доходи фізичних осіб з компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44;

- визнати протиправними дії Військової академії (м. Одеса) щодо визначення розміру грошової допомоги на оздоровлення в 2015 - 2017 роках та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в 2015 - 2017 роках, виходячи з місячного грошового забезпечення, у складі якого не врахована індексація;

- зобов`язати Військову академію (м. Одеса) здійснити перерахунок грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої в 2015 - 2017 роках, та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, виплаченої в 2015 - 2017 роках, з врахуванням індексації у складі місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір таких допомог, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової академії (м. Одеса) щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01 грудня 2015 року до 28 лютого 2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року. Зобов`язано Військову академію (м. Одеса) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року до 28 лютого 2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року. Визнано протиправними дії Військової академії (м. Одеса) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення за 2016-2017 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2015-2017 роки без врахування індексації грошового забезпечення. Зобов`язано Військову академію (м. Одеса) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2016 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2015-2017 роки із врахуванням індексації грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2025 року апеляційну скаргу Військової академії (м.Одеса) на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2024 у справі № 200/7193/24 залишено без руху.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року апеляційну скаргу Військової академії (м.Одеса) на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2024 у справі № 200/7193/24 повернуто апелянту на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 та частини другої статті 298 КАС України у зв`язку з не усуненням недоліків, залишеної без руху апеляційної скарги, у встановлений судом строк.

Відповідач повторно звернувся з апеляційною скаргою 21 квітня 2025 року.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2025 року апеляційну скаргу Військової академії (м.Одеса) залишено без руху. Встановлено строк для усунення виявлених недоліків апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання копії цієї ухвали шляхом направлення на адресу Першого апеляційного адміністративного суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції із зазначенням інших підстав для такого поновлення. Роз`яснено апелянту, що при невиконанні вимог цієї ухвали в частині надання заяви про поновлення строку з наведенням поважних причин, у відкритті апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою буде відмовлено.

Копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху надіслано апелянту в його електронний кабінет, та отримано відповідачем 25 квітня 2025 року.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення. Відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Військової академії (м.Одеса) на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2024 року у справі №200/7193/24 на підставі пункту 4 частини першої статті 299 КАС України.

12 травня 2025 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга Військової академії (м. Одеса) на ухвалу Першого апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2025 року у справі №200/7193/24. Заявник, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу апеляційного суду, направити справу на новий розгляд для вирішення питання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2024 року.

Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Пункт 8 частини 2 статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують положення статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.

Частиною першою статті 328 КАС України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Частиною третьою статті 328 КАС України встановлено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

З матеріалів касаційної скарги та відомостей з Єдиного Державного реєстру судових рішень вбачається, що підставою для залишення апеляційної скарги Військової академії (м. Одеса) на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2024 року у справі №200/7193/24 суд апеляційної інстанції зазначив про пропуск строку звернення до суду з апеляційною скаргою, у зв`язку з чим апелянту було запропоновано подати заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції із зазначенням інших підстав для поновлення строку.

Копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху надіслано апелянту в його електронний кабінет, та отримано відповідачем 25 квітня 2025 року.

05 травня 2025 року через систему «Електронний суд» до апеляційного суду надійшло клопотання відповідача, у якому просив поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на введення воєнного стану в Україні, що спричинило поважну причину несвоєчасного подання апеляційної скарги на відповідне рішення суду.

Відмовляючи у задоволення клопотання відповідача про поновлення строку, апеляційний суд зазначив, що заява про поновлення строку не містить відомостей про дату та час зазначених в клопотанні подій, які вплинули на пропуск строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції. Також апелянтом не надано доказів неможливості подання апеляційної скарги, за місцем дислокації представника відповідача, іншими засобами.

Відповідно до статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, у письмовому провадженні.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію.

Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Апеляційний суд відзначив, що підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з дійсно непереборними та об`єктивними перешкодами, істотними труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений процесуальним законом строк подання апеляційної скарги.

Строк на апеляційне оскарження передбачений статтею 295 КАС України, і цей строк не зупиняється у зв`язку із залишенням без руху, поверненням апеляційної скарги, а також його відлік не підлягає обрахуванню від дати вручення копій ухвал про залишення без руху та повернення первинної апеляційної скарги.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах воєнного стану Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Отже, лише факт введення воєнного стану на території України не може слугувати безумовною та достатньою підставою для визнання поважними причин пропуску процесуального строку для органу державної влади, за відсутності відповідних обґрунтувань та доказів того, як саме введення воєнного стану, вплинуло на роботу цього державного органу.

При цьому, судом апеляційної інстанції враховано висновки, викладені в постанові Верховного суду від 03 листопада 2022 року у справі № 560/15534/21.

Також судом зазначено, що законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Доводи апеляційної скарги не виправдовують безпідставність порушення суб`єктом владних повноважень процесуальних строків, встановлених законом, для реалізації права на апеляційне оскарження судового рішення (процесуальна поведінка), та не свідчить про поважність причин пропуску цього строку.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21 грудня 2010 року, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, заява №23436/03).

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Таким чином, проаналізував причини пропуску строку апеляційного оскарження рішення суду, на які посилається апелянт, суд дійшов висновку про визнання зазначених причин неповажними.

Крім того, суд зазначив, що обставини, на які посилається заявник, пов`язані із введенням воєнного стану, є загальними. При цьому, апелянтом не обґрунтовано та не надано доказів того, як саме введення воєнного стану, вплинуло на роботу цього державного органу та унеможливило своєчасне оскарження рішення суду в період з дати ознайомлення з текстом рішення до дати апеляційного оскарження, що свідчить про неналежну організацію роботи суб`єкта владних повноважень.

Також апеляційним судом зазначено, що вперше апеляційна скарга на рішення місцевого суду від 13 грудня 2024 року подана до апеляційного суду 11 січня 2025 року.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2025 року апеляційну скаргу Військової академії (м.Одеса) залишено без руху, а ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року апеляційну скаргу повернуто апелянту. Повторно відповідач звернувся з апеляційною скаргою 21 квітня 2025 року.

Судом також встановлено, що ухвала про повернення апеляційної скарги отримана в особистому кабінеті «Електронний Суд» 06 лютого 2025 року. З апеляційною скаргою апелянт звертається 21 квітня 2025 року, що не можна вважати розумним та оптимальним для реалізації права на звернення до суду з апеляційною скаргою.

На переконання суду апеляційної інстанції, проміжок часу, який сплинув з моменту повернення первинної апеляційної скарги, враховуючи що судовий збір апелянтом було сплачено 06 лютого 2025 року, до часу повторного звернення апелянта зі скаргою є досить тривалим, значно перевищує процесуальний строк встановлений КАС України та вказує на відсутність процесуальної зацікавленості скаржника в апеляційному перегляді судового рішення у цій справі.

Враховуючи, що відповідачем у встановлений строку не усунено недоліки апеляційної скарги, а саме не додано до суду докази на підтвердження поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження, апеляційний суд відмовив у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 299 КАС України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо неповажності підстав пропуску строку звернення до суду апелянтом. При цьому, заявник у касаційній скарзі не спростував висновки суду апеляційної інстанції щодо неусунення недоліків апеляційної скарги, а також не надав доказів щодо подання апеляційної скарги у строк або наявності поважних причин для пропуску строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Частиною другою статті 333 КАС України встановлено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

За таких обставин, Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Керуючись статтями 248, 333 КАС України, Суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Військової академії (м. Одеса) на ухвалу Першого апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2025 року у справі №200/7193/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової академії (м. Одеса) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Судді М.В. Білак

І.В. Желєзний

В.Е. Мацедонська