Справа № 260/3283/24
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2025-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 рокуЛьвівСправа № 260/3283/24 пров. № А/857/7978/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Носа С.П., Гуляка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Ханащак С.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Чинадіївського селищного голови Андрушко Володимира Миколайовича на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 січня 2025 року (головуючої судді Калинич Я.М., ухвалене у відкритому судовому засіданні без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу в м. Ужгород повний текст рішення складено 30.01.2025) у справі №260/3283/24 за позовом ОСОБА_1 до Чинадіївського селищного голови Андрушко Володимира Миколайовича про визнання протиправним та скасування розпорядження,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника адвоката Бухтоярової Оксани Василівни звернулася до суду з адміністративним позовом до Чинадіївського селищного голови Андрушка Володимира Миколайовича в якому просить визнати протиправним та скасувати розпорядження №52-к від 09.04.2024 року селищного голови Чинадіївської селищної ради Володимира Андрушко «Про оголошення догани керівнику відділу з питань забезпечення діяльності ЦНАП Гелеган Мар`яні Іванівні».

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 січня 2025 року задоволено позов повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням Чинадіївський селищний голова Андрушко Володимир Миколайович подав апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача адвокат Бухтоярова О.В. заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

14.04.2025 від Чинадіївського селищного голови Андрушка Володимира Миколайовича надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідача.

Представник позивача просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу наданих в апеляційному суді в сумі 5000 грн.

05.05.2025 від Чинадіївського селищного голови Андрушка Володимира Миколайовича надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідача.

Згідно статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи в режимі відеоконференції ОСОБА_1 та її представник Бухтоярова О.В. проти апеляційної скарги заперечили, просили скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 призначена на посаду державного реєстратора (з повноваженнями адміністратора та керівника ЦНАПу) з 01.02.2021 розпорядженням голови Чинадіївської селищної ради №21-к від 18.01.2021.

Відповідно до розпорядження Чинадіївського селищного голови №41 від 15.03.2024 Про порушення дисциплінарного провадження було порушено дисциплінарне провадження стосовно керівника відділу з питань забезпечення діяльності ЦНАП ОСОБА_1 , за фактом неналежного надання адміністративних послуг мешканцям громади та внутрішньо переміщеним особам (далі - ВПО).

Підставою для порушення дисциплінарного провадження стосовно позивача були письмові скарги (заяви) громадян на ім`я селищного голови Андрушка Володимира Миколайовича стосовно неналежної роботи керівника відділу з питань забезпечення діяльності ЦНАП Чинадіївської селищної ради - Гелеган М.І., а саме: - заява від 13.03.2024 року громадянки ОСОБА_2 (ВПО), щодо відмови їй у грубій формі ОСОБА_1 у прийнятті заяви про надання адміністративної послуги для реєстрації місця проживання та для продовження виплат (том справи І, а.с.63); - заява від 14.03.2024 року громадянки ОСОБА_3 , щодо відмови їй у грубій формі ОСОБА_1 у прийнятті заяви про надання адміністративної послуги (том справи І, а.с.65); - заява від 14.03.2024 року громадянки ОСОБА_4 (ВПО), щодо відмови їй у грубій формі у прийнятті заяви про надання адміністративної послуги щодо перереєстрації ВПО (том справи І, а.с.64).

Розгляд дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 відбувався на засіданнях дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Чинадіївської селищної ради на підставі Порядку здійснення дисциплінарного провадження з розгляду дисциплінарних справ, затвердженого розпорядженням Чинадіївського селищного голови №74 від 12.06.2023 року Про утворення дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ.

Згідно з протоколом засідання Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Чинадіївської селищної ради №2 від 15.03.2024 року Дисциплінарна комісія провела засідання про розгляд скарг громадян щодо неналежної роботи керівника ЦНАПу Чинадіївської селищної ради ОСОБА_1 та вирішила: визначити поведінку керівника ЦНАПу - ОСОБА_1 грубим порушенням Загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування; зобов`язати ОСОБА_1 надати письмові пояснення Дисциплінарній комісії у п`ятиденний термін тобто до 15:00 год. к.ч. 25.03.2024 року; проведення наступного засідання Дисциплінарної комісії призначити на 25.03.2024р. о 15:00 год. к.ч. про що письмово повідомити керівника ЦНАПу Чинадіївської селищної ради - ОСОБА_1 на наступне засідання Дисциплінароної комісії для розгляду письмових пояснень щодо скарг громадян (том справи І, а.с.52-55).

Згідно з протоколом засідання Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Чинадіївської селищної ради №3 від 18.03.2024 року Дисциплінарна комісія провела засідання про продовження розгляду скарг громадян щодо неналежної роботи керівника ЦНАПу Чинадіївської селищної ради ОСОБА_1 та вирішила: визначити поведінку керівника ЦНАПу ОСОБА_1 грубим порушенням Загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування; зобов`язати ОСОБА_1 надати письмові пояснення Дисциплінарній комісії у п`ятиденний термін, тобто до 15:00 год. К.ч. 25.03.2024 року; проведення наступного засідання Дисциплінарної комісії призначити на 25.03.2024р. о 15:00 год. к.ч. про що письмово повідомити керівника ЦНАПу Чинадіївської селищної ради - Гелеган М.І. на наступне засідання Дисциплінароної комісії для розгляду письмових пояснень щодо скарг громадян (том справи І, а.с.58-61).

ОСОБА_1 25.03.2024 року було подано письмові пояснення щодо скарг громадян ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Зокрема зазначила, що у відділі ЦНАП Чинадіївської селищної ради працюють 2 працівники Гелеган М.І. - начальник та ОСОБА_6 - адміністратор. У свою чергу, ОСОБА_7 , без попередження, повідомила позивача 12.03.2024 року про те, що вона йде у відпустку з 13.03.2024 року. Тобто без погодження ОСОБА_1 , голова селищної ради відправив працівника відділу у відпустку. Зауважила, що у відділі ЦНАП Чинадіївської селищної ради ведеться відеоспостереження. На роботу 13.03.2024 року та 14.03.2024 року позивач прийшла відповідно графіку на 09:00 год. ЦНАП відкрила і почала приймати громадян яких приходило все більше і більше з різними питаннями. У відділі ЦНАП жива черга. Приходять громадяни і чекають своєї черги. Але є випадки коли звертаються вразливі категорії громадян - це особи з інвалідністю, учасники бойових дій, ветерани війни, ліквідатори ЧАЕС і т.д. Також в разі повітряної тривоги прийом громадян не ведеться. Пояснила, що працює в електронних системах, які часто підвисають і не підгружають документи. Тому розрахувати час прийому не вбачається неможливим. З 13.03.2024 року по 22.03.2024 року працювала без перерв з 09:00 год. 17:00 год. Нікому не було відмовлено. Всі хто звернувся були записані на певні дні і години, здали документи і отримали свої послуги. Справи верифіковано і передано на СНАПИ для нарахувань. Зазначила, що залишившись однією у відділі, не тільки вела прийом громадян, а й виконувала роботу начальника ЦНАПу. Надавала відповіді на запити суду, поліції, нотаріусів, адвокатів. Надавала консультації по телефону, обробляла інформацію в Реєстрі територіальної громади і т.д. Пояснила, що у заявах громадянок ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не вказано годин коли вони звертались в ЦНАП, не надано письмового підтвердження відмови в прийнятті документів. Наполягає, що всім трьом було запропоновано записатись на наступний тиждень приблизно в середу, послугу яку вони хотіли з їхніх слів отримати потрібно було подати до 31.03.2024 року. Середа це 20.03.2024 року, тому порушень в термінах не було. Вони не захотіли чекати і я запропонувала звернутись у УСЗН Мукачівської РДА, так як відповідно до Постанови КМУ №332 від 20.03.2022 та порядку надання допомоги на проживання ВПО вони також мають право приймати заяви на ВПО. У своїх діях не вбачає порушень законодавства (том справи І, а.с.70-72).

Відповідно до протоколу засідання Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Чинадіївської селищної ради №4 від 25.03.2024 року Дисциплінарна комісія провела засідання про продовження розгляду скарг громадян щодо неналежної роботи керівника ЦНАПу Чинадіївської селищної ради ОСОБА_1 та вирішила: з метою надання відповіді заявниці, зобов`язати керівника ЦНАП Гелеган М.І. у термін до 29.03.2024 року надати пояснення Чинадіївській селищній раді стосовно звернення громадянки ОСОБА_9 (ВПО) через Урядову гарячу лінію зі скаргою на дії працівників ЦНАП, якій було неодноразово відмовлено у прийомі заяв на продовження виплат допомоги ВПО. А також вжити заходи щодо надання адміністративної послуги у разі наявності законних підстав; визначити поведінку керівника ЦНАПу ОСОБА_1 , зокрема п.1, 2 Загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, що відбувалось неодноразово; пропонувати селищному голові ОСОБА_10 притягнути до дисциплінарної відповідальності керівника ЦНАПу ОСОБА_1 у порядку, передбаченому Кодексом законів про працю України (том справи І, а.с.66-69).

З протоколом комісії №4 від 25.03.2024 року позивача ознайомлено 28.03.2024 року (том справи І, а.с.74).

28 березня 2024 року позивачем було надано письмові пояснення щодо звернення громадянки ОСОБА_9 через Урядову гарячу лінію 21.03.2024 року. ОСОБА_9 повідомила відділ ЦНАП Чинадіївської селищної ради, що звернулась про продовження виплат ВПО (4 людини: 2 дорослих 2 дітей), однак їй з рази відмовили. Позивач стверджує, що то була не вона. Зазначила, що на березень 2024 року вже все було записано і вони з ОСОБА_9 домовились на 02.04.2024 року про, що свідчить запис в діловому щоденнику з підписом заявниці. Також дійшли згоди, що якщо буде вікно то ОСОБА_1 їй зателефоную і прийме документи швидше. 25.03.2024 року позивач внесла справу в ЄІССС. ОСОБА_9 залишилась задоволена прийомом і залишила відгук 10 з 10 (том справи І, а.с.79).

Згідно з протоколом засідання Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Чинадіївської селищної ради №5 від 29.03.2024 року Дисциплінарна комісія провела засідання про завершення розгляду скарг громадян щодо неналежної роботи керівника ЦНАПу Чинадіївської селищної ради ОСОБА_1 на підставі скарг ОСОБА_8 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та вирішила: за результатами розгляду дисциплінарної справи визнати у діях ОСОБА_1 порушення п.1, 2 Загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, що відбувалось неодноразово; за результатами розгляду дисциплінарної справи надати висновок до якого члени дисциплінарної комісії мають право викласти свою окрему думку, який внести на розгляд селищному голові для прийняття відповідного розпорядчого рішення відповідно до чинного законодавства у 10 денний термін з дня отримання висновку; пропонувати селищному голові ОСОБА_10 застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді догани (том справи І, а.с.75-78).

За результатами дисциплінарного провадження щодо ОСОБА_1 було складено Висновок Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Чинадіївської селищної ради від 03.04.2024 року. У Висновку зазначено, що Дисциплінарна комісія вивчивши та проаналізувавши матеріали сформованої у встановленому порядку дисциплінарної справи, беручи до уваги те, що керівник відділу з питань забезпечення діяльності ЦНАП Чинадіївської селищної ради ОСОБА_1 не виявила стриманості у разі критики чи образи з боку громадян, та необхідності підтримки норм ввічливого спілкування, прийшла до висновку про наявність порушень виконання посадових обов`язків, доручень керівника, у межах його повноважень, порушення Загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, порушення посадової інструкції керівника відділу з питань забезпечення діяльності ЦНАП Чинадіївської селищної ради, що є підставою для притягнення керівника відділу з питань забезпечення діяльності ЦНАП Чинадіївської селищної ради ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Дисциплінарна комісія рекомендувала селищному голові ОСОБА_10 застосувати до керівника відділу з питань забезпечення діяльності ЦНАП Чинадіївської селищної ради ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді догани (том справи І, а.с.84-88).

Позивач, не погоджуючись з прийнятим оскаржуваним розпорядженням звернулася до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов повністю суд першої інстанції дійшов висновку, що при прийнятті наказу відповідач діяв на підставі та у спосіб, що передбачений законодавством.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії суб`єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Відповідно до п.17 ч.1 ст.4 КАС України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.1 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування (далі - Закон 2493-III) служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету (ст. 2 Закону № 2493-III).

Відповідно до статті 3 Закону №2493-ІІІ посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством

Частиною 4 статті 42 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні передбачено, що сільський, селищний, міський голова, серед іншого, здійснює керівництво апаратом ради та її виконавчого комітету, видає розпорядження у межах своїх повноважень.

Як встановлено судом, позивач займає посаду керівника відділу з питань забезпечення діяльності ЦНАП Чинадіївської селищної ради на конкурсній основі, прийняла присягу державного реєстратора (з повноваженнями адміністратора та керівника ЦНАПу) Чинадіївської селищної ради Мукачівського району Закарпатської області та належить до посадових осіб місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 7 Закону №2493-III правовий статус посадових осіб місцевого самоврядування визначається Конституцією України, законами України Про місцеве самоврядування в Україні, Про статус депутатів місцевих рад, Про вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів, цим та іншими законами України.

До основних обов`язків посадових осіб місцевого самоврядування, визначених статтею 8 Закону № 2493-ІІІ, включено, зокрема такі, як додержання Конституції і законів України, інших нормативно-правових актів, актів органів місцевого самоврядування; забезпечення відповідно до їх повноважень ефективної діяльності органів місцевого самоврядування; додержання прав та свобод людини і громадянина; сумлінне ставлення до виконання службових обов`язків, шанобливе ставлення до громадян та їх звернень до органів місцевого самоврядування, турбота про високий рівень культури, спілкування і поведінки, авторитет органів та посадових осіб місцевого самоврядування; недопущення дій чи бездіяльності, які можуть зашкодити інтересам місцевого самоврядування та держави.

Відповідно до статті 19 Закону №2493-ІІІ особливості дисциплінарної відповідальності посадових осіб місцевого самоврядування забезпечуються у порядку, передбаченому законом. Водночас згідно з частиною третьою статті 7 Закону №2493-III на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Так, відповідно до статті 139 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно із статтею 140 КЗпП України трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю.

Згідно статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана, 2) звільнення.

Дисциплінарне стягнення застосовується роботодавцем безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці (ч.1 ст.148 КЗпП України).

Відповідно до частин першої, третьої, четвертої статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Норми ст.61 Закону Про державну службу №889-VIII (далі - Закон №889-VIII) визначають, що службова дисципліна забезпечується шляхом: 1) дотримання у службовій діяльності вимог цього Закону та інших нормативно-правових актів у сфері державної служби та виконання правил внутрішнього службового розпорядку; 2) формування керівником державної служби у підпорядкованих державних службовців високих професійних якостей, сумлінного ставлення до виконання своїх посадових обов`язків, поваги до прав і свобод людини і громадянина, їхньої честі та гідності, а також до держави, державних символів України; 3) поєднання керівниками усіх рівнів методів переконання, виховання і заохочення із заходами дисциплінарної відповідальності щодо підпорядкованих державних службовців; 4) поєднання повсякденної вимогливості керівників до підпорядкованих державних службовців з постійною турботою про них, виявленням поваги до їхньої честі та гідності, забезпеченням гуманізму та справедливості.

Частиною 1 статті 64 Закону №889-VIII встановлено, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно до частини 1 статті 65 Закону №889-VIII підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Відповідно до ч.2 статті 65 Закону №889-VIII дисциплінарними проступками є: 1. Підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто, протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення (ч.1 ст.65 Закону №889-VIII ).

Відповідно до ч.2 статті 65 Закону №889-VIII дисциплінарними проступками є: 1) порушення Присяги державного службовця; 2) порушення правил етичної поведінки державних службовців; 3) вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу; 4) дії, що шкодять авторитету державної служби; 5) невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень; 6) недотримання правил внутрішнього службового розпорядку; 7) перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення; 8) невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця; 9) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб; 10) подання під час вступу на державну службу недостовірної інформації про обставини, що перешкоджають реалізації права на державну службу, а також неподання необхідної інформації про такі обставини, що виникли під час проходження служби; 11) неповідомлення керівнику державної служби про виникнення відносин прямої підпорядкованості між державним службовцем та близькими особами у 15-денний строк з дня їх виникнення; 12) прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин; 13) поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; 14) прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу злочину або адміністративного правопорушення.

Згідно з частиною 3 статті 66 Закону №889-VIII у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5 та 12 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.

Відповідно до частини 1 статті 67 Закону №889-VIII дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.

Оцінюючи доводи сторін та процедури, яка передує винесенні розпорядження про оголошення догани, колегія суддів враховує наступне.

Дисциплінарні стягнення, передбачені пунктами 2-4 частини першої цієї статті, накладаються виключно за пропозицією Комісії, поданням дисциплінарної комісії. (ч.6, ст.66 Закону №889-VIII).

Згідно з пунктом 1 Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 13.06.2000 №950, відносно до цього Порядку стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування може бути проведено службове розслідування, зокрема у разі невиконання або неналежного виконання ними службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну чи моральну шкоду громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об`єднанню громадян.

Рішення щодо проведення службового розслідування приймається вищими посадовими особами України, Першим віце-прем`єр-міністром України, керівником органу державної влади (посадовою особою), що призначив на посаду особу, уповноважену на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно якої планується проводитися службове розслідування, керівником органу, в якому працює зазначена особа. (пункт 2 Порядку).

Для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія) (ч.1 ст.69 Закону №889-VIII).

Дисциплінарною комісією стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорії А, є Комісія. Дисциплінарну комісію стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорій Б і В, утворює керівник державної служби у кожному державному органі (ч.2 ст.69 Закону №889-VIII).

Дисциплінарна комісія діє у складі не менше шести членів. До складу дисциплінарної комісії включаються державні службовці державного органу, представники виборного органу первинної профспілкової організації з числа державних службовців, а в разі відсутності профспілкової організації - представники державних службовців, обрані на загальних зборах (конференції) державних службовців державного органу, а також можуть включатися представники громадських об`єднань, які мають досвід роботи у сфері державного управління, державної служби або за юридичним фахом. Кількість представників громадських об`єднань у складі дисциплінарної комісії може становити не більше двох осіб. Членам дисциплінарної комісії забороняється передавати і розголошувати інформацію, отриману під час здійснення дисциплінарного провадження. У разі якщо один із членів дисциплінарної комісії прямо підпорядкований особі, стосовно якої відкрито або здійснюється дисциплінарне провадження, такий член дисциплінарної комісії не повинен брати участі у прийнятті рішення. Строк повноважень членів дисциплінарної комісії становить три роки (ч.3 ст.69 Закону №889-VIII).

Склад дисциплінарної комісії у державному органі затверджується наказом (розпорядженням) керівника державної служби. До складу дисциплінарної комісії у державному органі включаються в однаковій кількості: представники керівника державної служби, визначені ним одноосібно із числа державних службовців цього державного органу; представники виборного органу первинної профспілкової організації з числа державних службовців, а в разі відсутності профспілкової організації - представники державних службовців, обрані на загальних зборах (конференції) державних службовців державного органу.

До складу дисциплінарної комісії можуть включатися експерти або інші представники громадських об`єднань, утворених відповідно до Закону України Про громадські об`єднання, за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби. До складу дисциплінарної комісії повинна бути включена щонайменше одна особа, яка має юридичну освіту не нижче другого (магістерського) рівня та досвід роботи за фахом (ч.4 ст.69 Закону №889-VIII).

У разі неможливості створення в державному органі постійної дисциплінарної комісії справи про дисциплінарні проступки, вчинені державними службовцями цього органу, розглядаються дисциплінарною комісією державного органу вищого рівня в порядку підпорядкування. У разі відсутності державного органу вищого рівня дисциплінарна комісія може утворюватися одноразово для конкретної справи за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби. (ч.6 ст.69 Закону №889-VIII).

Члени дисциплінарної комісії на першому засіданні обирають голову та секретаря дисциплінарної комісії. Засідання дисциплінарної комісії є правомочним, якщо на ньому присутні не менше двох третин її членів. Дисциплінарна комісія розглядає дисциплінарну справу державного службовця, сформовану в установленому цим Законом порядку. Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення. Суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов`язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку (ч.7-11 ст.69 Закону №889-VIII).

Суд також звертає увагу на те, що порядок застосування дисциплінарних стягнень визначається статтею 149 Кодексу законів про працю, яким визначено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Відповідно до розпорядження селищного голови Чинадіївської селищної ради від 12.06.2023 за №74 Про утворення дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ було зобов`язано утворити дисциплінарну комісію з розгляду дисциплінарних справ Чинадіївської селищної ради та затвердити її склад (том справи І, а.с.39-40).

Згідно з п.16 Порядку здійснення дисциплінарних проваджень з розгляду дисциплінарних справ, затвердженого розпорядженням Чинадіївського селищного голови 12.06.2023 року №74 з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення ступеня вини, з характеру і тяжкості дисциплінарного проступку, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа.

Відповідно до п.17 Порядку дисциплінарна справа повинна містити: - дату початку та закінчення розгляду справи; - підстави для відкриття дисциплінарного провадження; - характеристику особи стосовно якої відбувається дисциплінарне провадження та інші відомості, розглянуті на засіданні, що характеризують відомості щодо наявності чи відсутності дисциплінарних стягнень особи; - пояснення особи стосовно якої відбувається дисциплінарне провадження щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, та/або акт про відмову від надання таких пояснень; - пояснення інших осіб, яким відомі обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження (за наявності); - належним чином завірені копії документів і матеріалів, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення порушення трудової дисципліни; - акт службової перевірки фактів та обставин порушення особою стосовно якої відбувається дисциплінарне провадження трудової дисципліни та Законів України, контракту або трудового договору, установчих документів, установчих документів, рішень селищної ради, розпоряджень голови селищної ради, посадової інструкції та інших документів; - висновок дисциплінарної комісії про наявність чи відсутність у діях особи стосовно якої відбувається дисциплінарне провадження порушень трудової дисципліни, Законів України, контракту або трудового договору, установчих документів, установчих документів, рішень селищної ради, розпоряджень голови селищної ради, посадової інструкції та інших документів та підстави для її притягнення до дисциплінарної відповідальності; - опис матеріалів, які містяться в дисциплінарній справі.

Таким чином, до застосування дисциплінарного стягнення орган зобов`язаний зажадати від працівника письмові пояснення. Відсутність таких пояснень не перешкоджає застосуванню стягнення, якщо власник зможе довести те, що пояснення від працівника він зажадав, але працівник їх не надав.

Судом встановлено, що позивач надала письмові пояснення, разом з тим такі Дисциплінарною комісією до уваги не взяті, що знаходить своє підтвердження у Висновку від 03.04.2024 року, у якому тільки згадано про факт подачі таких пояснень. Також відповідачем не надано жодних доказів того, що Дисциплінарна справа містить належним чином завірені копії документів і матеріалів, що підтверджують факт вчинення порушення трудової дисципліни позивачем та акту службової перевірки фактів та обставин порушення особою стосовно якої відбувається дисциплінарне провадження трудової дисципліни та Законів України, контракту або трудового договору, установчих документів, установчих документів, рішень селищної ради, розпоряджень голови селищної ради, посадової інструкції та інших документів.

Також Дисциплінарна справа міститься характеристику позивача, надану селищним головою, у якій останній зазначив, що неодноразово у селищну раду надходили усні скарги та письмові скарги від мешканців громади та внутрішньо переміщених осіб щодо неналежного надання їм керівником відділу з питань забезпечення діяльності ЦНАП адміністративних послуг. ОСОБА_1 схильна до конфліктів, нестримана, не дотримується Правил етичної поведінки державних службовці. Зверхньо ставиться до всіх інших працівників селищної ради (том справ І, а.с.51).

Разом з тим, матеріали справи містять характеристику ОСОБА_1 , надану заступником голови обласної державної адміністрації - начальника обласної військової адміністрації, в якій ОСОБА_1 є досвідченою та вмілою начальницею відділу Центру надання адміністративних послуг Чинадіївської селищної ради. Вона завжди стежить за тим, щоб розширити спектр адміністративних послуг, доступних для мешканців громади, і прагне забезпечити їм швидке та якісне обслуговування. Мар`яна активно працює над покращенням надання адміністративних послуг громадянам, які звертаються у ЦНАП, надаючи їм не лише інформаційну, але й практичну допомогу. Її ініціативність та наполегливість сприяють вдосконаленню роботи центру, забезпечуючи мешканцям швидкий та зручний доступ до адміністративних послуг. Керівниця завжди вчасно та професійно надає інформацію та виконує завдання, які надає обласна державна адміністрація. Таким чином, вона виявляє відповідальність та дотримується встановлених термінів. Завдяки сумлінній праці, значні досягнення у справі реалізації прав, свобод і законних інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері надання адміністративних послуг та з нагоди Дня адміністратора центру надання адміністративних послуг, була нагороджена подякою голови обласної державної адміністрації - обласної військової адміністрації (розпорядження голови ОВА від 01.09.2023 №64-Н) (том справи І, а.с.30).

В силу статей 147-149 КЗпП України роботодавець має право застосовувати до працівника дисциплінарне стягнення за винне невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків.

Підставою для застосування дисциплінарного стягнення є дисциплінарний проступок, під яким розуміється протиправне, винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх обов`язків, що випливають із нормативно-правових та інших актів у сфері праці, колективного і трудового договорів.

У разі прийняття рішення щодо притягнення особи, стосовно якої проведено службове розслідування, до відповідальності комісія пропонує вид дисциплінарного стягнення, передбаченого законодавством.

Під час визначення виду дисциплінарного стягнення члени комісії повинні враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу особи, стосовно якої проведено службове розслідування.

Відповідно до висновків Верховного Суду у постанові від 28.04.2020 у справі №824/773/17-а необхідною умовою для накладення дисциплінарного стягнення є вина працівника щодо порушення трудової дисципліни, яка має бути обов`язково доведена роботодавцем.

Виходячи з системного аналізу вказаних вище норм, саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. За відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Накладення дисциплінарного стягнення передбачає обов`язкове з`ясування його наявності та всіх обставин вчинення, ступеня тяжкості та інших обставин які можуть вплинути на прийняття рішення.

Верховний Суд у постанові від 22.07.2020 у справі №554/9493/17 зазначає, що підставою застосування догани є вчинення працівником протиправного діяння, яке визнається дисциплінарним проступком. Особливе значення має наявність у вчиненні цього діяння вини працівника, яка, пов`язується з невиконанням чи неналежним виконанням працівником своїх обов`язків без поважних причин. Наявність поважних причин у такому разі свідчить про відсутність вини працівника. У зв`язку з цим, працівника не можна визнати винним, якщо він неналежно виконує свою роботу.

Виходячи із принципу та стандарту доказування, який має використовуватися в дисциплінарних провадженнях, і беручи до уваги публічно-правову природу дисциплінарної відповідальності слід віддати перевагу стандарту поза всяким розумним сумнівом, який означає, що в достовірності факту (винуватості особи) не повинно залишитися розумних сумнівів: це не означає, що у його достовірності взагалі не має ні тіні сумнівів, але означає, що всі альтернативні можливості пояснення наданих доказів є надмірно малоймовірними.

Підґрунтям стандарту поза всяким розумним сумнівом є фундаментальна цінність суспільства - гірше осудити невинного, ніж дозволити винному уникнути покарання; відповідно суспільство, яке цінує добре ім`я і свободу кожного, не повинно засуджувати людину, коли є розумні сумніви в її винуватості.

При цьому, складовими дисциплінарного проступку, що характеризують його об`єктивну та суб`єктивну сторони, є: дії (бездіяльність) працівника; невиконання або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між його діями (бездіяльністю) та невиконанням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність роботодавцем наявності будь-якої з цих складових виключає наявність дисциплінарного проступку.

Як встановлено судом оскаржуваним розпорядженням від 09.04.2024 року №52-к (том справи І, а.с.96), позивача було застосовано стягнення за неналежне виконання посадових обов`язків та порушення вимог пп.1, 2 Розділу ІІ Загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування.

Однак з урахуванням вказаних матеріалів справи та доводів сторін, які викладені в їх доводах колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що у розпорядженні відсутня оцінка змісту поданих позивачем пояснень для з`ясування причин невиконання/неналежного виконання посадових обов`язків, не зазначено коли саме мало місце невиконання таких, не надано оцінки причинам та умовам, що призвели до бездіяльності, обставинам, за яких вчинено проступок, не встановлено ступінь вини позивача. Тобто з оскаржуваного розпорядження не вбачається, що відповідачем було враховано всі обставини, за яких вчинено проступок. Крім того, не взято до уваги попередню поведінку ОСОБА_1 , відсутність у неї дисциплінарних стягнень, оголошення їй подяки Голови Мукачівської РДА та подяки від начальника Закарпатської ОВА від 05.09.2023, нагородження спілкою Рада Ветеранів Закарпаття та високий рівень роботи ЦНАПу Чинадіївської селищної ради, у зв`язку з чим останній займає перше місце по якості роботи в Україні. Також в оскаржуваному розпорядженні не вказано які саме посадові обов`язки ОСОБА_1 неналежно виконувала, не враховано пояснення позивача у тому числі, в яких вона вказувала про усунення виявлених порушень та обставини, за яких вони були допущені, не встановлено ступінь вини позивача. Тобто з розпорядження не вбачається, що відповідачем було враховано всі обставини, за яких вчинено проступок.

Крім того, у розпорядженні від 09.04.2024 року за №52-к вказано, що ОСОБА_1 порушила вимоги пп.1, 2 Розділу ІІ Загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування.

Відповідно до наказу Національного агентства України з питань державної служби від 05.08.2016 №158 Про Затвердження Загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування передбачено, що державні службовці та посадові особи місцевого самоврядування зобов`язані виконувати свої посадові обов`язки якнайкраще, чесно і неупереджено, незважаючи на особисті ідеологічні, релігійні або інші погляди, не надавати будь-яких переваг та не виявляти прихильність до окремих фізичних чи юридичних осіб, громадських, політичних, релігійних організацій, а також не допускати ухилення від прийняття рішень та відповідальності за свої дії (бездіяльність) та рішення.

Ці Загальні правила ґрунтуються на положеннях Конституції України, законодавства про державну службу, службу в органах місцевого самоврядування, у сфері запобігання корупції і спрямовані на зміцнення авторитету державної служби та служби в органах місцевого самоврядування, репутації державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, а також на забезпечення інформування громадян про норми поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування стосовно них.

При прийнятті на державну службу або на службу в органи місцевого самоврядування особа ознайомлюється з цими Загальними правилами. Відмітка про таке ознайомлення додається до особової справи державного службовця чи посадової особи місцевого самоврядування.

Відповідно до п.1 Розділу ІІ Загальних правил державні службовці та посадові особи місцевого самоврядування під час виконання своїх посадових обов`язків зобов`язані неухильно дотримуватись загальновизнаних етичних норм поведінки, бути доброзичливими та ввічливими, дотримуватись високої культури спілкування, з повагою ставитись до прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, об`єднань громадян, інших юридичних осіб.

Державні службовці та посадові особи місцевого самоврядування своєю поведінкою мають зміцнювати авторитет державної служби і служби в органах місцевого самоврядування, а також позитивну репутацію державних органів та органів місцевого самоврядування.

Державні службовці та посадові особи місцевого самоврядування під час виконання своїх посадових обов`язків повинні проявляти стриманість у разі критики чи образ з боку громадян, зауважувати щодо неприйнятності такої поведінки і необхідності дотримання норм ввічливого спілкування.

Державні службовці та посадові особи місцевого самоврядування, у тому числі в поза робочий час, повинні утримуватися від поширення інформації, зокрема розміщення коментарів на веб-сайтах і у соціальних мережах, що можуть завдати шкоди репутації державних органів та органів місцевого самоврядування (п.2 Розділу ІІ).

Суд вважає, що в оскаржуваному розпорядженні не наведено конкретних фактів допущеного нею неналежного виконання обов`язків за посадою керівника відділу з питань забезпечення діяльності ЦНАП Чинадіївської селищної ради, що апелянт не спростував.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із положеннями статті 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень статті 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Підсумовуючи вищенаведене, виходячи з системного аналізу норм законодавства та обставин справи, всупереч наведеним вимогам відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, оскільки оскаржуване розпорядження винесено без врахування всіх обставин вчинених дій та без з`ясування наявності вини позивача, що свідчить про порушення відповідачем процедури накладення дисциплінарних стягнень, таким чином відповідач не довів вчинення позивачем дисциплінарного проступку та відповідно і правомірності притягнення її до дисциплінарної відповідальності оскаржуваним розпорядженням від 09.04.2024 року №52-к., яке судом скасовано правомірно, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, а доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Крім цього, у контексті оцінки решти доводів апеляційної скарги апеляційний суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підстави для розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції на підставі статті 139 КАС України наявні з врахуванням поданої заяви представника позивача про стягнення витрат на правову допомогу.

Згідно частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, слід враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову, враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. Слід також враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).

Отже, ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі, яка розглядається, є розумність заявлених витрат, тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим. Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на вищезазначене, враховуючи категорію та складність справи, враховуючи критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката, пропорційності складності наданих послуг правовому супроводу справи в суді апеляційної інстанції, суд апеляційної інстанції погоджується із обґрунтуванням представника позивача щодо наданих послуг в суді апеляційної інстанції в цілому на суму 5000 грн., отже суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що витрати на правничу допомогу адвоката, надану в суді апеляційної інстанції, в загальному розмірі 5000 грн. є співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Чинадіївського селищного голови Андрушко Володимира Миколайовича залишити без задоволення.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 січня 2025 року у справі №260/3283/24 залишити без змін.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Чинадіївської селищної ради Мукачівського району Закарпатської області () 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. понесених витрат на правничу допомогу в апеляційному суді.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді С.П. Нос

В.В. Гуляк

Повний текст постанови складено і підписано 19.05.2025