Справа № 500/303/25
Суддя: Баб'юк Петро Михайлович
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/303/25

21 травня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Баб`юка П.М., розглянувши у письмовому провадженні за правилом спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області: від 17.06.2024 №0-1912-UA0078247, №0-1912-UA0078247, №0-1912-UA0078247, №0-1912-UA0078247, №0-1912-UA0078247, №0-1912-A0078247, від 04.04.2023 №0-1912 та від 27.11.2023 №0-1912-UA0078247.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач не погоджується із оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, якими йому визначено суми податкових зобов`язань за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2022 та 2023 роки, оскільки з 13.08.2004 і по даний час зареєстрований та провадить господарську діяльність як фізична особа-підприємець та є власником нежитлових приміщень, які особисто використовує у своїй підприємницькій діяльності за цільовим призначенням, а саме: для перероблення та консервування фруктів і овочів. Тому належне позивачу нерухоме майно не є об`єктом оподаткування відповідно до пп."є" пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Також позивач вказує, що рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.01.2024 у справі №500/6799/23, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.09.2024, задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області від 18.04.2023 №0-1912, №0-1912, №0-1912, №0-1912.

Зазначає, що у рішенні Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.01.2024 у справі №500/6799/14 зазначено, що спірні об`єкти нежитлової нерухомості, належні позивачу на праві приватної власності, за вимогами ДК 018-2000 віднесені до класу (код 1251.5) "Будівлі підприємств харчової промисловості", до класу (код 1252) "Резервуари, силоси та склади" та використовувалися ним у 2022 році за функціональним призначенням, в межах власної господарської діяльності. Відтак, такі об`єкти нерухомості не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, у силу положень пп. "є" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України.

За таких обставин, позивач вважає спірні податкові повідомлення-рішення протиправними, які підлягають скасуванню, що і зумовило звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 10.02.2025, після усунення недоліків, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

14.04.2024 до суду від Головного управління ДПС у Тернопільській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просить відмовити в задоволенні позовних вимог та вказує, що Головним управлінням ДПС у Тернопільській області згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України нараховано ОСОБА_2 податкові зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за податковий період 2023 року, а саме, згідно:

податкового повідомлення-рішення від 17.06.2024 №0-1912-UA0078247 (форми "Ф"), яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в розмірі 580,89 грн за податковий період 2023 року;

Вказане ППР винесено щодо об`єкта нежитлової нерухомості, що перебував у власності ОСОБА_1 у податковий період 2023 року, а саме: дата державної реєстрації права власності: 07.03.2017; період володіння: 1-12 місяць 2023 року; загальна площа об`єкта (кв.м.): 28,90; розмір частки у праві спільної власності, кв. м, в залежності від періоду володіння: 28,90; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 246; тип об`єкта: "нежитлове приміщення, об`єкт житлової нерухомості: Ні, Розділ в процесі відкриття"; опис об`єкта: "Загальна площа (кв.м): 28.9, Опис: нежиле приміщення №10 (десять), загальною площею 28,9 кв.м."; адреса: " АДРЕСА_1 , приміщення 10".

податкового повідомлення-рішення від 17.06.2024 №07930^5-2409-1912-UA0078247 (форми "Ф"), яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в розмірі 6958,62 грн за податковий період 2023 року;

Вказане ППР винесено щодо об`єкта нежитлової нерухомості, що перебував у власності ОСОБА_1 у податковий період 2023 року, а саме: дата державної реєстрації права власності: 05.10.2017; період володіння: 1-12 місяць 2023 року; загальна площа об`єкта (кв.м): 346,20; розмір частки у праві спільної власності, кв. м, в залежності від періоду володіння: 346,20; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 246; тип об`єкта: "нежитлове приміщення, об`єкт житлової нерухомості: Ні"; відомості про складові частини: "бойня, ковбасний цех з добудовою (А), площа: 216,4 кв.м.; склад з добудовою (Б); 129,8 кв.м."; адреса: " АДРЕСА_2 ".

податкового повідомлення-рішення від 17.06.2024 №0-1912-UA0078247 (форми "Ф"), яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в розмірі 13738,35 грн за податковий період 2023 року;

Вказане ППР винесено щодо об`єкта нежитлової нерухомості, що перебував у власності ОСОБА_1 у податковий період 2023 року, а саме: дата державної реєстрації права власності: 07.12.2021; період володіння: 1-12 місяць 2023 року; загальна площа об`єкта (кв.м.): 683,50; розмір частки у праві спільної власності, кв. м, в залежності від періоду володіння: 683,50; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 040; тип об`єкта: "комплекс будівель та споруд, об`єкт житлової нерухомості: Ні"; відомості про складові частини: "будівля фруктового цеху з двома прибудовами, котельня з двома прибудовами, огорожа 1, огорожа 2, огорожа 3, огорожа 4"; адреса: " АДРЕСА_3 ".

податкового повідомлення-рішення від 17.06.2024 №07930 77-2409-1912-UA0078247 (форми "Ф"), яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в розмірі 1608,00 грн за податковий період 2023 року;

Вказане ППР винесено щодо об`єкта нежитлової нерухомості, що перебував у власності ОСОБА_1 у податковий період 2023 року, а саме: дата державної реєстрації права власності: 24.12.2020; період володіння: 1-12 місяць 2023 року; загальна площа об`єкта (кв.м.): 32,00; розмір частки у праві спільної власності, кв. м, в залежності від періоду володіння: 32,00; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 246; тип об`єкта: "приміщення магазину №17, об`єкт житлової нерухомості: Ні"; адреса: " АДРЕСА_1 , приміщення.

податкового повідомлення-рішення від 17.06.2024 №079307S-2409-1912-UA0078247 (форми "Ф"), яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в розмірі 32716,77 грн за податковий період 2023 року;

Вказане ППР винесено щодо об`єкта нежитлової нерухомості, що перебував у власності ОСОБА_1 у податковий період 2023 року, а саме: дата державної реєстрації права власності: 17.12.2021; період володіння: 1-12 місяць 2023 року; загальна площа об`єкта (кв.м.): 1627,70; розмір частки у праві спільної власності, кв. м, в залежності від періоду володіння: 1627,70; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 040; тип об`єкта: "комплекс будівель , об`єкт житлової нерухомості: Ні"; відомості про складові частини: "будівля, овочевого цеху, А; склад готової продукції з двома підвалами, Б,б,б1; проварочна, В; сировинна, Г; прохідна, Д"; адреса: " АДРЕСА_3 І. (вулиця Франка І.), будинок 18д".

податкового повідомлення-рішення від 17.06.2024 №07930 79-2409-1912-UA0078247 (форми "Ф"), яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в розмірі 908,52 грн за податковий період 2023 року;

Вказане ППР винесено щодо об`єкта нежитлової нерухомості, що перебував у власності ОСОБА_1 у податковий період 2023 року, а саме: дата державної реєстрації права власності: 25.03.2020; період володіння: 1-12 місяць 2023 року; загальна площа об`єкта (кв.м.): 45,20; розмір частки у праві спільної власності, кв.м, в залежності від періоду володіння: 45,20; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2161246; тип об`єкта: "нежитлова будівля, магазин, об`єкт житлової нерухомості: Ні"; адреса: " АДРЕСА_1 , вулиця Франка І. (вулиця Франка І.; АДРЕСА_4 .

Вказує, що жодних спростувань щодо правомірності визначення бази оподаткування, позивачем не зазначено, а вказана база відповідає відомостям згідно з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за параметром пошуку щодо позивача із відомостями щодо усіх прав власності позивача у період існування такого Державного реєстру прав та історією усіх змін, внесених до такого реєстру.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , з 13.08.2004 зареєстрований як фізична особа-підприємець в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з одним із КВЕД 10.39 - "Інші види перероблення та консервування фруктів і овочів".

Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивач:

з 07.03.2017 є власником нежилого приміщення №10, загальною площею 28,90 кв. м, розташованого по АДРЕСА_1 ;

з 05.10.2017 є власником нежилого приміщення цеху, загальною площею 346,20 кв. м, розташованого по АДРЕСА_2 ;

з 24.12.2020 є власником нежитлового приміщення магазину №17, загальною площею 32,0 кв. м, розташованого по АДРЕСА_1 ;

з 17.12.2021 є власником нежитлового приміщення магазину, загальною площею 45,20 кв. м, розташованого по АДРЕСА_3 ;

з 17.12.2021 є власником нежитлового приміщення - комплексу будівель та споруд консервного заводу (будівля фруктового цеху з двома прибудовами, котельня з двома прибудовами, огорожа та замощення), загальною площею 683,5 кв. м, розташованого по АДРЕСА_3 ;

з 17.12.2021 є власником нежитлового приміщення - комплексу будівель та споруд консервного заводу (будівля овочевого цеху, склад готової продукції з двома підвалами, прапор очна, сировинна, прохідна), загальною площею 1627,7 кв. м, розташованого по АДРЕСА_3 .

17.06.2024 Головним управлінням ДПС у Тернопільській області винесено податкове повідомлення-рішення форми "Ф" №0-1912-UA0078247, яким згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3. ст. 54 ПК України, та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 ст. 266 ПК України позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізособами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за податковий період 2023, за нежитлове приміщення, розташоване за адресою АДРЕСА_5 , загальною площею, 28,90 кв. м, в сумі 580,89 грн.

17.06.2024 Головним управлінням ДПС у Тернопільській області винесено податкове повідомлення-рішення форми "Ф" №0-1912-UA0078247, яким згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3. ст. 54 ПК України, та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 ст. 266 ПК України позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізособами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за податковий період 2023, за нежитлове приміщення, розташоване за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею, 346,20 кв. м, в сумі 6958,62 грн.

17.06.2024 Головним управлінням ДПС у Тернопільській області винесено податкове повідомлення - рішення форми "Ф" №0-1912-UA0078247, яким згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3. ст. 54 ПК України, та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 ст. 266 ПК України позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізособами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за податковий період 2023, за нежитлове приміщення, розташоване за адресою АДРЕСА_3 , загальною площею, 683,50 кв. м, в сумі 13738,35 грн.

17.06.2024 Головним управлінням ДПС у Тернопільській області винесено податкове повідомлення - рішення форми "Ф" №0-1912-UA0078247, яким згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3. ст. 54 ПК України, та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 ст. 266 ПК України позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізособами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за податковий період 2023 р., за нежитлове приміщення, розташоване за адресою АДРЕСА_6 , загальною площею, 32,00 кв. м, в сумі 1608,00 грн.

17.06.2024 Головним управлінням ДПС у Тернопільській області винесено податкове повідомлення - рішення форми "Ф" №0-1912-UA0078247, яким згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3. ст. 54 ПК України, та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 ст. 266 ПК України позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізособами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за податковий період 2023, за нежитлове приміщення, розташоване за адресою АДРЕСА_3 , загальною площею, 1627,70 кв. м, в сумі 32716,77 грн.

17.06.2024 Головним управлінням ДПС у Тернопільській області винесено податкове повідомлення - рішення форми "Ф" №0-1912-UA0078247, яким згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3. ст. 54 ПК України, та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 ст. 266 ПК України позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізособами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за податковий період 2023 р., за нежитлове приміщення, розташоване за адресою АДРЕСА_3 в, загальною площею, 45,20 кв. м, в сумі 908,52 грн.

04.04.2023 Головним управлінням ДПС у Тернопільській області винесено податкове повідомлення - рішення форми "Ф" №0-1912, яким згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3. ст. 54 ПК України, та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 ст. 266 ПК України позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізособами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за податковий період 2022, за нежитлове приміщення, розташоване за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею, 346,20 кв. м в сумі 16877,25 грн.

27.11.2023 Головним управлінням ДПС у Тернопільській області винесено податкове повідомлення - рішення форми "Ф" №0-1912-UA0078247 від 27.11.2023, яким згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3. ст. 54 ПК України, та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 ст. 266 ПК України позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізособами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за податковий період 2022, за нежитлове приміщення, розташоване за адресою АДРЕСА_3 в, загальною площею, 45,20 кв. м в сумі 881,40 грн.

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Згідно зі статтею 92 Конституції України виключно законами України встановлюються система оподаткування, податки і збори.

Підстави та порядок обчислення та справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, передбачено статтею 266 Податкового кодексу України (далі - ПК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Так зокрема, підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України встановлено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Приписами підпункту 266.2.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (підпункти 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України).

Таким чином, з аналізу наведеного нормативно-правового регулювання слідує, що власник нежитлової нерухомості, яка за своїм окремими характеристиками і площею підпадає під об`єкт оподаткування, є платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно з підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Згідно з підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 ПК України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат (пункт 30.2 статті 30 ПК України).

Податкові пільги із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки встановлено положеннями підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

Відповідно до підпункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України (в редакції чинній станом на момент прийняття спірних податкових повідомлень-рішень від 04.04.2023 та від 27.11.2023) не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, віднесені до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Відповідно до підпункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України (в редакції чинній станом на момент прийняття податкових повідомлень-рішень від 17.06.2024) не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, віднесені до класу "Промислові та складські будівлі" (код 125) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

З аналізу цієї норми слідує, що її застосування передбачає наявність таких умов, перша з яких - власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є промисловим товаровиробником, друга - об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у промисловій діяльності, третя - безпосереднє використання власником (без здачі в оренду лізинг, позичку).

Застосування підпункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України можливе у разі якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні та інші юридичні особи, в тому числі нерезиденти, та за умови (з врахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду).

Вказаний правовий висновок висловлений Верховним Судом, зокрема, у постанові від 11.03.2025 у справі №802/1461/17-а.

Суд зазначає, що Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом №507 від 17.08.2000 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Відповідно до названого Державного класифікатора будівлі промисловості (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо) віднесено до підрозділу "Будівлі нежитлові" (група 125 "Будівлі промислові та склади" клас 1251 "Будівлі промисловості").

До будівель промисловості відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018-2000 належать до класу 1251 "Будівлі промисловості", що включає підкласи: 1251.1 "Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості"; 1251.2 "Будівлі підприємств чорної металургії"; 1251.3 "Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості"; 1251.4 "Будівлі підприємств легкої промисловості"; 1251.5 "Будівлі підприємств харчової промисловості"; 1251.6 "Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості"; 1251.7 "Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості"; 1251.8 "Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості"; 1251.9 "Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне".

Наказом від 16.05.2023 № 3573 Міністерства економіки України затверджено національний класифікатор будівель і споруд НК 018:2023, який призначений для застосування органами державної влади та місцевого самоврядування, а також та іншими користувачами для вирішення таких завдань: проведення робіт із перепису, оцінки та переоцінки вартості і стану будівель та споруд; проведення соціологічних досліджень із питань будівництва, благоустрою, забезпечення житлом і різними послугами населення України; розроблення аналітичних показників і прогнозування інвестицій в економіку України; розроблення державної офіційної статистичної інформації, зокрема щодо результатів будівельної діяльності, змін цін у будівництві тощо; зіставлення національних статистичних даних із даними Статистичної комісії Європейського Союзу (Євростату) та ООН, статистичних служб окремих країн.

До будівель промисловості відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018:2023 належать до класу 1251 "Промислові будівлі". Цей клас включає, будівлі, що використовуються для промислового виробництва, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні тощо.

Як зазначалося вище, відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивач є власником:

нежилого приміщення №10, загальною площею 28,90 кв. м, розташованого по вул. Данила Галицького, буд. 75-і, в смт. Підволочиськ Тернопільського району Тернопільської області;

нежилого приміщення цеху, загальною площею 346,20 кв. м, розташованого по АДРЕСА_2 ;

нежитлового приміщення магазину №17, загальною площею 32,0 кв. м, розташованого по вул. Данила Галицького, буд. 46, смт. Підволочиськ Тернопільської області;

нежитлового приміщення магазину, загальною площею 45,20 кв. м, розташованого по АДРЕСА_3 ;

нежитлового приміщення - комплексу будівель та споруд консервного заводу (будівля фруктового цеху з двома прибудовами, котельня з двома прибудовами, огорожа та замощення), загальною площею 683,5 кв. м, розташованого по АДРЕСА_3 ;

нежитлового приміщення - комплексу будівель та споруд консервного заводу (будівля овочевого цеху, склад готової продукції з двома підвалами, прапор очна, сировинна, прохідна), загальною площею 1627,7 кв. м, розташованого по АДРЕСА_3 .

Також як встановлено судом, основним видом діяльності позивача є 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказує на те, що належні йому об`єкти нежитлової нерухомості є будівлями промисловості, тому вони не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно.

Поряд із цим, суд зазначає, що належні позивачу:

- приміщення магазину №17, загальною площею 32,0 кв. м, розташоване по АДРЕСА_1 ;

- приміщення магазину, загальною площею 45,20 кв. м, розташоване по АДРЕСА_3 ;

- нежитлове приміщення №10, загальною площею 28,90 кв. м, розташоване по вул. Данила Галицького, буд. 75-і, в смт. Підволочиськ Тернопільського району Тернопільської області,

не є будівлями промисловості у розумінні класифікатора будівель і споруд.

Крім цього, сама по собі специфіка об`єкта оподаткування - наявність спеціального статусу будівлі, а саме: статусу будівлі промисловості, - не може бути достатньою підставою для звільнення від оподаткування, оскільки законодавець пов`язує звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не тільки і не стільки з його статусом (придатністю його до застосування у виробничому промисловому циклі господарської діяльності без конкретизації видів промислового виробництва та організаційних форм у яких воно здійснюється), а й з фактичним використанням будівлі з метою провадження виробничої діяльності, тобто з використанням такої за цільовим призначенням для виготовлення промислової продукції.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.11.2024 у справі №280/8964/21.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 30.1 статті 30 ПК України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат (пункт 30.2 статті 30 ПК України).

Виходячи із системного тлумачення норм ПК України необхідно вказати, що законодавець у кожному буквеному пункті (від "а" до "л") передбачив конкретні умови, за наявності яких нерухомість не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Підставою для звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податків за правилами підпункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України є особливість, що характеризує об`єкт оподаткування.

Крім того, застосовуючи об`єктно-функціональний підхід до визначення податкової пільги у підпункті "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України законодавець ключовим критерієм обрав функціональне призначення будівлі, а не належність конкретному суб`єкту-платнику.

Сама по собі специфіка об`єкта оподаткування - наявність спеціального статусу будівлі, а саме статусу будівлі промисловості не може бути достатньою підставою для звільнення від оподаткування.

Обмежувальне тлумачення за рахунок введення додаткової ознаки надання пільги по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, - звільнення від оподаткування за критерієм "будівлі промисловості", лише об`єктів нежитлової нерухомості промислових підприємств (юридичних осіб), по суб`єктному складу, не може бути застосовано, оскільки положеннями підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України визначено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Обираючи за вихідне поняття "промисловість", у зв`язку з яким застосовується аналізована податкова пільга, законодавець пов`язує звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не тільки і не стільки із його статусом (придатністю його застосування у виробничому промисловому циклі господарської діяльності без конкретизації видів промислового виробництва та організаційних форм, в яких воно здійснюється), а й з використанням будівлі з метою провадження виробничої діяльності, тобто з використанням такої за цільовим призначенням для виготовлення промислової продукції.

Зазначений висновок узгоджується із правовою позицією, висловленою в постанові Верховного Суду від 11.05.2023 у справі №440/359/20.

Проте позивачем не надано суду жодних доказів того, що останній використовує нежитлове приміщення №10, загальною площею 28,90 кв. м, розташованого по АДРЕСА_1 , нежитлове приміщення цеху, загальною площею 346,20 кв. м, розташованого по АДРЕСА_2 , нежитлове приміщення - комплексу будівель та споруд консервного заводу (будівля фруктового цеху з двома прибудовами, котельня з двома прибудовами, огорожа та замощення), загальною площею 683,5 кв. м, розташованого по АДРЕСА_3 , нежитлове приміщення - комплексу будівель та споруд консервного заводу (будівля овочевого цеху, склад готової продукції з двома підвалами, прапор очна, сировинна, прохідна), загальною площею 1627,7 кв. м, розташованого по АДРЕСА_3 за призначенням у господарській діяльності як суб`єкт господарювання.

Щодо покликань позивача на те, що рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.01.2024 у справі №500/6799/23, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.09.2024, визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області від 18.04.2023:

№0-1912, яким ОСОБА_2 визначено суму податкових зобов`язань за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2022 рік у розмірі 563,55 грн., об`єкт оподаткування - нежитлове приміщення, загальною площею 28,9 кв.м, розташований по АДРЕСА_1 ;

№0-1912, яким ОСОБА_2 визначено суму податкових зобов`язань за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2022 рік у розмірі 13328,25 грн., об`єкт оподаткування - комплекс, загальною площею 683,5 кв.м, розташований по АДРЕСА_3 ;

№0-1912, яким ОСОБА_2 визначено суму податкових зобов`язань за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2022 рік у розмірі 31740,15 грн., об`єкт оподаткування - комплекс, загальною площею 1627,7 кв.м, розташований по АДРЕСА_3 ;

№0-1912, яким ОСОБА_2 визначено суму податкових зобов`язань за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2022 рік у розмірі 1560,00 грн., об`єкт оподаткування - будівлі торговельні, загальною площею 32,0 кв.м, розташовані по АДРЕСА_6 , то суд зауважує, під час розгляду адміністративної справи №500/6799/23 позивачем на підтвердження обставин здійснення у 2022 році діяльності у сфері перероблення та консервування фруктів і овочів було надано суду, зокрема, договір на переробку давальницької сировини від 12.08.2022; акт приймання-передачі давальницької сировини для переробки від 19.09.2022; товарні чеки від 29.09.2022, від 10.10.2022, від 12.10.2022, від 22.11.2022, акт приймання-передачі продукції переробки давальницької сировини від 15.12.2022.

При цьому, податкові повідомлення-рішення від 04.04.2023 №0-1912, яким згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3. ст. 54 ПК України, та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 ст. 266 ПК України позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізособами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за податковий період 2022, за нежитлове приміщення, розташоване за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею, 346,20 кв. м в сумі 16877,25 грн та від 27.11.2023 №0-1912-UA0078247 від 27.11.2023, яким згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3. ст. 54 ПК України, та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 ст. 266 ПК України позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізособами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за податковий період 2022, за нежитлове приміщення, розташоване за адресою АДРЕСА_3 в, загальною площею, 45,20 кв. м в сумі 881,40 грн не були предметом розгляду в адміністративній справі №500/6799/23.

Суд наголошує, що встановлена законодавцем згідно з пунктом "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України податкова пільга має на меті стимулювання розвитку промислового виробництва, створення для цього сприятливих умов, в тому числі, фінансових.

Однак, у даному випадку позивачем не доведено використання у своїй господарській діяльності нежилого приміщення цеху, загальною площею 346,20 кв. м, розташованого по АДРЕСА_2 у 2022 році та нежитлового приміщення №10, загальною площею 28,90 кв. м, розташованого по АДРЕСА_1 , нежитлового приміщення цеху, загальною площею 346,20 кв. м, розташованого по АДРЕСА_2 , нежитлового приміщення - комплексу будівель та споруд консервного заводу (будівля фруктового цеху з двома прибудовами, котельня з двома прибудовами, огорожа та замощення), загальною площею 683,5 кв. м, розташованого по АДРЕСА_3 , нежитлового приміщення - комплексу будівель та споруд консервного заводу (будівля овочевого цеху, склад готової продукції з двома підвалами, прапор очна, сировинна, прохідна), загальною площею 1627,7 кв. м, розташованого по АДРЕСА_3 у 2023 році, з огляду на що право на фінансове сприяння з боку держави у вигляді звільнення від сплати податку на промислові будівлі він не набув.

Отже, за встановлених у справі обставин щодо невикористання позивачем спірних будівель в межах саме власної підприємницької діяльності за функціональним призначенням для виробництва промислової продукції, права на пільгу, передбачену пунктом "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, позивач не має.

Зокрема, як уже було зазначено, у власності позивача у спірний період перебувало 6 нежитлових приміщень.

При цьому, лише комплекс будівель та споруд консервного заводу: будівля фруктового цеху (по АДРЕСА_3 ) та будівля овочевого цеху (по АДРЕСА_3 ), є будівлями промисловості та відповідають виду діяльності позивача, однак доказів фактичного використання таких будівель з метою провадження виробничої діяльності з виготовлення промислової продукції у 2023 році позивач не надав.

Натомість, у справі у справі №500/6799/14 (рішення від 29.01.2024 на яке посилається позивач) Тернопільським окружним адміністративним судом досліджувалась фактичне використання позивачем таких будівель з метою провадження виробничої діяльності у 2022 році, і позивачем було надано відповідні докази, про що зазначено у цьому судовому рішенні.

Разом з тим, предметом дослідження у даній справі є фактичне використання позивачем вказаних приміщень у 2023 році для виготовлення промислової продукції, і будь-яких доказів цього позивачем не надано.

Щодо нежитлового приміщення по АДРЕСА_2 (бойня, ковбасний цех з добудовою) слід зазначити, що види діяльності позивача не відповідають функціональному призначенню даного приміщення, як і не надано доказів фактичного використання позивачем таких будівель у 2023 році з метою провадження виробничої діяльності для виготовлення промислової продукції.

Інші приміщення (2 магазини та 1 нежитлове приміщення), як уже було зазначено судом, не є будівлями промисловості у розумінні класифікатора будівель і споруд. Будь-яких доказів протилежного позивачем не надано. Також відсутні докази використання позивачем цих приміщень для виготовлення промислової продукції.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно частиною другою статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про правомірність винесених контролюючим органом податкових повідомлень-рішень та відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 21 травня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Білецька, 1, м. Тернопіль, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., 46003, ).

Головуючий суддя Баб`юк П.М.