Справа № 420/32995/24
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, в якому просить:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про відмову у призначенні пенсії від 25.09.2024 №07.

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи за місцем працевлаштування: Бендерський горбиткомбінат з 23.11.1981 по 01.12.1992, період роботи за місцем працевлаштування: Бендерське шовкове об`єднання з 18.12.1992 по 30.07.1998 та повторно розглянути заяву про призначення пенсії.

3. Судові витрати покласти на відповідачів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у дівоцтві мала прізвище: ОСОБА_2 . 24.10.1981 позивачка одружилася з ОСОБА_3 та взяла прізвище чоловіка ( ОСОБА_4 ), про що Відділом РАЦС м. Бендери складено Акт про укладення шлюбу № 1039 від 24.10.1981.

Відповідно до запису № 76 від 05.02.1991, який міститься у книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу Відділу РАЦС м. Бендери, шлюб між позивачкою та ОСОБА_3 розірвано 05.02.1991. Надалі, 22.11.1998 позивачка одружилася з ОСОБА_5 , про що зроблено актовий запис № 26 від 22.11.1998.

У трудовій книжці серії НОМЕР_1 , належній ОСОБА_1 , є записи щодо здійснення нею трудової діяльності: запис № 1 від 09.09.1980 за місцем роботи Бендерська ватно-прядильна фабрика: прийнята на посаду учениці-мотальниці (наказ № 42-к від 08.09.1980); запис № 2 від 12.12.1980: присвоєний 2 розряд мотальниці (наказ № 49О від 12.12.1980); запис № 3 від 07.09.1981: звільнена з роботи за ст. 36 КЗпП, за власним бажанням (наказ № 40-к від 07.09.1981); запис № 4 від 23.11.1981 за місцем роботи - Бендерський горбиткомбінат: прийнята ученицею манікюрши (наказ № 149 від 23.11.1981); запис № 5 від 04.03.1982: присвоєно кваліфікацію манікюрши (наказ № 32 від 09.03.1982); запис № 6 від 24.11.1984: перевід нянею (наказ № 157 від 26.11.1984); запис № 7 від 26.08.1985: переведена манікюршею (наказ № 97 від 20.08.1985); запис № 8 від 01.12.1992: звільнена за власним бажанням за ст. 36 КЗпП МССР (наказ №72 від 17.12.1992); запис № 9 за місцем роботи Бендерське шовкове об`єднання від 18.12.1992: зарахована лічильником міри та виробу у товаро-бракувальний цех (наказ № 374-к від 17.12.1992); запис № 10 від 30.07.1998: звільнена за власним бажанням, ст. 36 КЗпП Республіки Молдова (наказ № 70-к від 29.07.1998); запис № 11 від 01.09.1998: прийнята на посаду манікюрши (наказ № 1к від 01.09.1998); запис № 12 від 01.06.2002: звільнена з роботи за ст. 36 КЗпП РМ за власним бажанням (наказ № 5к від 14.05.2002); запис № 13 за місцем роботи ТК «ОдВар» ВАТ від 16.04.2004: прийнята на посаду манікюрши-педікюрши (наказ № 1 параграф 2 від 16.04.2004); запис № 14 від 28.02.2013: звільнена за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України (наказ № 4 від 28.02.2013).

ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком. Вказана заява розглядалася ГУ ПФУ у Волинській області з урахуванням принципу екстериторіальності. 25.09.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області прийняте рішення № 07 про відмову у призначенні пенсії. Відповідно до зазначеного рішення, згідно з наданими до заяви документами про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою КМУ від 12.08.1993 № 637 (довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру), страховий стаж позивачки складає 16 років 11 місяців та 26 днів.

До страхового стажу не зараховано періоди: 23.11.1981-01.12.1992 згідно з довідкою № 01-05/249, оскільки прізвище « ОСОБА_4 » не відповідає прізвищу « ОСОБА_6 », вказаному у свідоцтві про укладання шлюбу НОМЕР_2 , виданому 09.09.1999; та вказане у наказі про звільнення по-батькові « ОСОБА_7 » (рос.) не відповідає паспортним даним « ОСОБА_8 » (рос.); 18.12.1992-30.07.1998, оскільки заявниця не працювала на вказаному підприємстві згідно з довідкою № 433 від 11.07.2023. Позивач не погоджується із винесеним рішенням № 07, вважає відмову у врахуванні до страхового стажу періодів роботи позивачки з 23.11.1981 по 01.12.1992 та з 18.12.1992 по 30.07.1998 протиправною.

Ухвалою судді від 28.10.2024 року відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами. Також, судом ухвалено про витребування від відповідачів належним чином засвідчених копій пенсійної справи позивача.

15.11.2024р. від відповідача ГУ ПФУ в Одеській області до суду надійшла завірена копія електронної пенсійної справи позивача (а.с. 96-153)

12.11.2024р. від відповідача ГУ ПФУ в Одеській області через систему Електронний суд до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 44-53), в якому відповідач вказав, що позовні вимоги вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, та просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 17.09.2024р. позивач звернулась до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком. За принципом екстериторіальності для розгляду заяви позивача було визначено ГУ ПФУ у Волинській області, яким встановлено страховий стаж позивача 16 років 11 місяців 26 днів та винесено рішення від 25.09.2024р. № 07 про відмову у призначенні пенсії. За наданими документами до страхового стажу позивача не зараховано періоди: з 23.11.1981-01.12.1992 згідно з довідкою № 01-05/249, оскільки прізвище « ОСОБА_4 » не відповідає прізвищу « ОСОБА_6 », вказаному у свідоцтві про укладання шлюбу НОМЕР_2 , виданому 09.09.1999; та вказане у наказі про звільнення по-батькові « ОСОБА_7 » (рос.) не відповідає паспортним даним « ОСОБА_8 » (рос.); 18.12.1992-30.07.1998, оскільки заявниця не працювала на вказаному підприємстві згідно з довідкою № 433 від 11.07.2023.

12.11.2024р. від відповідача ГУ ПФУ у Волинській області до суду надійшли засвідчені копії пенсійної справи позивача (а.с. 64-92) та відзив на позовну заяву (а.с. 58-61), в якому відповідач вказав, що позовні вимоги вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, та просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 17.09.2024р. позивач звернулась до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком. За принципом екстериторіальності для розгляду заяви позивача було визначено ГУ ПФУ у Волинській області, яким встановлено страховий стаж позивача 16 років 11 місяців 26 днів та винесено рішення від 25.09.2024р. № 07 про відмову у призначенні пенсії позивачу. За наданими документами до страхового стажу позивача не зараховано періоди: з 23.11.1981-01.12.1992 згідно з довідкою № 01-05/249, оскільки прізвище « ОСОБА_4 » не відповідає прізвищу « ОСОБА_6 », вказаному у свідоцтві про укладання шлюбу НОМЕР_2 , виданому 09.09.1999; та вказане у наказі про звільнення по-батькові « ОСОБА_7 » (рос.) не відповідає паспортним даним « ОСОБА_8 » (рос.); 18.12.1992-30.07.1998, оскільки заявниця не працювала на вказаному підприємстві згідно з довідкою № 433 від 11.07.2023.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України НОМЕР_3 (а.с. 107-112).

Дівоче прізвище позивачки: ОСОБА_2 .

24.10.1981 позивачка одружилася з ОСОБА_3 та взяла прізвище чоловіка ( ОСОБА_4 ), про що Відділом РАЦС м.Бендери складено Акт про укладення шлюбу № 1039 від 24.10.1981, що підтверджує витяг із запису акту про укладення шлюбу від 22.02.2024р. з перекладом з румунської мови українською, посвідченими нотаріально (а.с. 21-22).

Відповідно до запису № 76 від 05.02.1991, який міститься у книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу Відділу РАЦС м. Бендери, шлюб між позивачкою та ОСОБА_3 розірвано 05.02.1991, що підтверджує архівна виписка з актових записів про шлюб від 08.07.2003р. (а.с. 24).

22.11.1998 позивачка одружилася з ОСОБА_5 , місце реєстрації шлюбу: сільська рада Гиска, м. Бендери, актовий запис № 26 від 22.11.1998. , що підтверджує нотаріально посвідчений переклад з румунської мови українською Свідоцтва про одруження (а.с.26).

Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 (а.с. 96-100), належної ОСОБА_1 , наявні записи щодо здійснення нею трудової діяльності: запис № 1 від 09.09.1980 за місцем роботи Бендерська ватно-прядильна фабрика: прийнята на посаду учениці-мотальниці (наказ № 42-к від 08.09.1980); запис № 2 від 12.12.1980: присвоєний 2 розряд мотальниці (наказ № 49О від 12.12.1980); запис № 3 від 07.09.1981: звільнена з роботи за ст. 36 КЗпП, за власним бажанням (наказ № 40-к від 07.09.1981); запис № 4 від 23.11.1981 за місцем роботи - Бендерський горбиткомбінат: прийнята ученицею манікюрши (наказ № 149 від 23.11.1981); запис № 5 від 04.03.1982: присвоєно кваліфікацію манікюрши (наказ № 32 від 09.03.1982); запис № 6 від 24.11.1984: перевід нянею (наказ № 157 від 26.11.1984); запис № 7 від 26.08.1985: переведена манікюршею (наказ № 97 від 20.08.1985); запис № 8 від 01.12.1992: звільнена за власним бажанням за ст. 36 КЗпП МССР (наказ №72 від 17.12.1992); запис № 9 за місцем роботи Бендерське шовкове об`єднання від 18.12.1992: зачислена лічильником міри та виробу у товаро-бракувальний цех (наказ № 374-к від 17.12.1992); запис № 10 від 30.07.1998: звільнена за власним бажанням, ст. 36 КЗпП Республіки Молдова (наказ № 70-к від 29.07.1998); запис № 11 від 01.09.1998: прийнята на посаду манікюрши (наказ № 1к від 01.09.1998); запис № 12 від 01.06.2002: звільнена з роботи за ст. 36 КЗпП РМ за власним бажанням (наказ № 5к від 14.05.2002); запис № 13 за місцем роботи ТК «ОдВар» ВАТ від 16.04.2004: прийнята на посаду манікюрши-педікюрши (наказ № 1 параграф 2 від 16.04.2004); запис № 14 від 28.02.2013: звільнена за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України (наказ № 4 від 28.02.2013).

17.09.2024р. позивач звернулася до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком (а.с. 144).

За принципом екстериторіальності для розгляду заяви позивачки було визначено ГУ ПФУ у Волинській області, яким встановлено страховий стаж позивачки 16 років 11 місяців 26 днів та прийняте рішення від 25.09.2024р. № 07 (а.с. 151-152) про відмову у призначенні пенсії.

Згідно вказаного рішення за наданими документами до страхового стажу позивача не зараховано періоди: з 23.11.1981-01.12.1992 згідно з довідкою № 01-05/249, оскільки прізвище « ОСОБА_4 » не відповідає прізвищу « ОСОБА_6 », вказаному у свідоцтві про укладання шлюбу НОМЕР_2 , виданому 09.09.1999; та вказане у наказі про звільнення по-батькові « ОСОБА_7 » (рос.) не відповідає паспортним даним « ОСОБА_8 » (рос.); 18.12.1992-30.07.1998, оскільки заявниця не працювала на вказаному підприємстві згідно з довідкою № 433 від 11.07.2023.

Згідно приписів статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Статтею 26 Закону № 1058-ІV, яка визначає умови призначення пенсії за віком, передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення відповідного віку та за наявності відповідного страхового стажу.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

До набрання чинності Законом України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій, регулювалися Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII « Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-XII).

Відповідно до частини 1 статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

В пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637), також закріплено положення, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях визначався Інструкцією, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 №162 (надалі - Інструкція №162), що втратила чинність на підставі Наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58.

Відповідно до абзацу першого пункту 1.1. Інструкції № 162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження і заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільнені - в день звільнень повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження) (п.2.3 Інструкції № 162).

Пунктом 4.1 Інструкції № 162 передбачено, що при звільненні робітника чи службовця всі записи про роботу, нагородження та заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Також, згідно п.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 р. № 58 (далі - Інструкція № 58) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

За змістом п.2.2-2.4 Інструкції № 58 заповнення трудової книжки вперше провадиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.

До трудової книжки вносяться:

Відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення;

відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України;

відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Відповідно до п.4 Постанови КМ України №301 від 27 квітня 1993 р. №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Отже, з вищенаведених норм випливає, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період, якщо з наявних записів можливо встановити період роботи працівника на підприємстві.

У зв`язку з викладеним, суд зазначає, що в рішенні ГУ ПФУ у Волинській області від 25.09.2024р. № 07 (а.с. 151-152) безпідставно до страхового стажу позивача не зараховано період з 23.11.1981-01.12.1992, оскільки прізвище у трудовій книжці « ОСОБА_4 » відповідає прізвищу « ОСОБА_4 », вказаному у нотаріально завіреному перекладі з румунської мови українською витягу із запису акту про укладення шлюбу (а.с. 22).

При цьому відповідач, за наявності нотаріально посвідченого перекладу, безпідставно вдався до самостійного перекладу з румунської Свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , переклавши прізвище позивачки « ОСОБА_9 » як « ОСОБА_6 ». Переклад же цього Свідоцтва з румунської українською, який також посвідчено нотаріально, підтверджує, що прізвище дружини до укладення шлюбу « ОСОБА_4 » (а.с.26).

Крім того, суд зазначає, що посилання відповідача у рішенні ГУ ПФУ у Волинській області від 25.09.2024р. № 07 на те, що вказане у наказі про звільнення (а.с. 133) по батькові « ОСОБА_7 » (рос.) не відповідає паспортним даним « ОСОБА_8 » (рос.) є безпідставним та не береться судом до уваги, оскільки помилкове написання по батькові позивача наявне у виписці з наказу від 17.12.1992р. № 72, яка датована 01.09.2023р.

До того ж, написання по батькові «Ильична» (рос.) містить очевидну описку.

Щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 18.12.1992-30.07.1998 на підприємстві Бендерське шовкове об`єднання, суд зазначає таке.

Відповідно записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 (а.с. 98-99), позивач, зокрема, працювала на підприємстві Бендерське шовкове об`єднання: запис № 9 від 18.12.1992: зачислена лічильником міри та виробу у товаро-бракувальний цех (наказ № 374-к від 17.12.1992); запис № 10 від 30.07.1998: звільнена за власним бажанням, ст. 36 КЗпП Республіки Молдова (наказ № 70-к від 29.07.1998).

Разом з тим, згідно з довідкою Закритого акціонерного товариства Тиротекс № 433 від 11.07.2023 (а.с. 137) заявниця не працювала на вказаному підприємстві (Бендерське шовкове об`єднання), яке після 1998 року було кілька разів перейменовано та реорганізовано у ЗАТ «Тиротекс».

Слід також зазначити, що вказана довідка № 433 від 11.07.2023 була отримана органом ПФУ на запит до компетентних органів Республіки Молдова під час розгляду першої заяви позивача про призначення пенсії за віком, що була подана 19.05.2023 року (а.с.115-116).

За результатом розгляду вказаної заяви рішенням ГУ ПФУ в м.Києві від 26.05.2023 року № 07 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком через недостатність страхового стажу.

Відомості про оскарження позивачем зазначеного рішення матеріали справи, у тому числі й копії матеріалів електронної пенсійної справи не містять.

Отже, зазначена довідка № 433 від 11.07.2023 була отримана органом ПФУ в межах процедури розгляду заяви позивача від 19.05.2023 року, однак отримана пенсійним органом вже після ухвалення рішення від 26.05.2023 року № 07, тобто ця довідка не була підставою прийняття рішення від 26.05.2023 року.

Що ж до процедури розгляду заяви позивача від 17.09.2024 року, суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.47 Закону України «Про адміністративну процедуру», на який відповідач послався у спірному рішенні щодо порядку оскарження останнього, під час підготовки справи до розгляду та вирішення, крім невідкладного розгляду та вирішення справи (стаття 60 цього Закону), адміністративний орган встановлює наявність та достатність матеріалів у справі, а також за необхідності:

1) витребовує додатково документи та відомості, що перебувають у володінні органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи чи організації, що належить до сфери його управління;

2) залучає до участі в адміністративному провадженні адресата, повідомляє йому правові підстави початку адміністративного провадження та можливі наслідки прийняття адміністративного акта;

3) повідомляє заінтересованим особам про початок адміністративного провадження та про їхні права на участь в адміністративному провадженні;

4) повідомляє учасникам адміністративного провадження порядок ознайомлення з матеріалами справи, їхні права і обов`язки;

5) надає учасникам адміністративного провадження можливість подати документи, клопотання, пояснення та зауваження, довести обставини, що мають значення для вирішення справи;

6) вирішує питання про необхідність залучення до участі в адміністративному провадженні осіб, які сприяють розгляду справи, призначення експертизи, проведення огляду на місці або огляду речей, проведення слухання у справі;

7) виконує інші передбачені законом обов`язки в рамках адміністративного провадження.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що витребування необхідних документів та відомостей, збирання доказів, проведення слухання у справі та інші процедурні дії під час адміністративного провадження здійснюються відповідно до вимог цього Закону.

Крім того, частиною 1 ст.63 Закону передбачено, що учасник адміністративного провадження має право бути заслуханим адміністративним органом до прийняття рішення у справі, якщо таке рішення може негативно вплинути на його право, свободу чи законний інтерес, крім випадків, передбачених цим Законом.

Право учасника адміністративного провадження бути заслуханим реалізується ним шляхом подання до адміністративного органу своїх пояснень та/або заперечень у спосіб, передбачений цим Законом для подання заяви.

Адміністративний орган інформує учасника адміністративного провадження про можливі негативні наслідки його неучасті у провадженні та ненадання пояснень та/або заперечень у справі, у тому числі у разі оскарження адміністративного акта.

Разом з тим, за наявності істотних суперечностей між записами №№ 9, 10 трудової книжки позивача та довідкою № 433 від 11.07.2023, що була отримана в межах процедури розгляду іншої заяви позивача та до відома позивача доведена не була, ГУ ПФУ у Волинській області всупереч приписів пунктів 3-5 ч.1 ст.47 Закону України «Про адміністративну процедуру» не повідомило позивачку про право на участь в адміністративному провадженні; про порядок ознайомлення з матеріалами справи, її права і обов`язки; не надало позивачці можливість подати документи, клопотання, пояснення та зауваження щодо довідки № 433 від 11.07.2023, та довести обставини, що мають значення для вирішення справи, зокрема, факт роботи на підприємстві Бендерське шовкове об`єднання з 18.12.1992 по 30.07.1998, що підтверджений записами у трудовій книжці.

Також відповідачем порушене передбачене ст.63 Закону право бути заслуханим адміністративним органом до прийняття рішення у справі, якщо таке рішення може негативно вплинути на його право, свободу чи законний інтерес.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем ГУ ПФУ у Волинській області рішенням від 25.09.2024р. № 07 протиправно відмовлено позивачці у врахуванні періоду її трудової діяльності з 23.11.1981-01.12.1992 та допущено наведені вище порушення закону в частині неврахування періоду роботи з 18.12.1992-30.07.1998 на підприємстві Бендерське шовкове об`єднання.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За викладених обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення від 25.09.2024 №07 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву позивачки від 17.09.2024 року з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.

При цьому підстав для задоволення вимоги позивача про зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи за місцем працевлаштування: Бендерський горбиткомбінат з 23.11.1981 по 01.12.1992, період роботи за місцем працевлаштування: Бендерське шовкове об`єднання з 18.12.1992 по 30.07.1998 та повторно розглянути заяву про призначення пенсії суд не вбачає, оскільки за принципом екстериторіальності повторний розгляд заяви позивачки має здійснити орган ПФУ, що прийняв оскаржуване рішення, тобто ГУ ПФУ у Волинській області.

Тому саме на ГУ ПФУ у Волинській області суд покладає обов`язок повторно розглянути заяву позивачки від 17.09.2024 року з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Згідно ч. 3 ст. 139 КАС України, задовольняючи позов частково, суд стягує за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - ГУ ПФУ у Волинській області на користь позивача сплачений позивачем судовий збір пропорційно до задоволених вимог, у сумі 900 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 139, 241-246, 262, 293 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (адреса: вул. Київський майдан, 6, м. Луцьк, 43603, ) - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії від 25.09.2024 №07.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 17.09.2024 року з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.

У решті позову відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 900 грн (дев`ятсот гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Андрухів