Справа № 420/33243/24
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/33243/24

Перша інстанція: суддя Білостоцький О.В.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Градовського Ю. М., Шевчук О. А.

розглянувши, в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУ ПФУ в Одеській області), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність щодо не нарахування та невиплати з 01.10.2024 пенсії як особі з інвалідністю, внаслідок захворювання пов`язаного з наслідками аварії на ЧАЕС у розмірі, визначеному частиною 3 статті 54 Закону України від 28.02.1991 №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон №796-ХІІ);

- зобов`язати відповідача провести з 01.10.2024 нарахування та виплату пенсії як особі з інвалідністю, внаслідок захворювання пов`язаного з наслідками аварії на ЧАЕС, у розмірі, визначеному частиною 3 статті 54 Закону №796-XIІ, як інваліду 2 групи, що дорівнює 8 (вісім) мінімальних пенсій за віком щомісячно (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

В обґрунтування позовних вимог позивачка пояснює, що перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та відповідно до статті 54 Закону №796-XII, отримує пенсію як особа з інвалідністю 2 групи, внаслідок захворювання пов`язаного з наслідками аварії на ЧАЕС.

Далі позивачка пояснює, що розмір виплачуваної пенсії є значно меншим, ніж встановлений статтею 54 Закону №796-XIІ, у зв`язку з чим вона звернулася до територіального управління Пенсійного фонду із заявою щодо перерахунку пенсії, виходячи із 8 мінімальних пенсій за віком, однак відповідач відмовив із посиланням на відсутність законних підстав для перерахунку пенсії.

Позивачка таку відмову вважає протиправною та покликаючись на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 10.12.2024 у справі №240/1121/24 вважає, що має право на отримання пенсії, передбаченої статтею 54 Закону №796-ХІІ у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком.

Як зазначає позивачка, бездіяльність органу Пенсійного фонду є протиправною та такою, що порушує конституційне право особи на соціальний захист, зокрема на належний рівень пенсійного забезпечення.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, позов ОСОБА_1 - задоволено.

Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії по інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з наслідками аварії на ЧАЕС, з 01.10.2024, виходячи із 8 мінімальних пенсії за віком, відповідно до статті 54 Закону №796-XII.

Зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з наслідками аварії на ЧАЕС, виходячи із 8 мінімальних пенсій за віком, відповідно до статті 54 Закону №796-XII, починаючи з 01.10.2024, з урахуванням раніше виплачених сум.

Вирішуючи спір та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що до спірних правовідносин слід застосувати норми Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України від 06.06.1996 № 230/96-ВР «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Як зазначив суд, відповідач не довів правомірність дій щодо відмови позивачці у перерахунку та виплаті пенсії як особі з інвалідністю II групи, у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком.

За таких підстав, суд вважав, що позов слід задовольнити шляхом визнання протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо відмови позивачці у перерахунку пенсії по інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з наслідками аварії на ЧАЕС, виходячи із 8 мінімальних пенсії за віком, відповідно до положень статті 54 Закону №796-XII та зобов`язання відповідача здійснити виплату такої пенсії з 01.10.2024.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

В апеляційній скарзі, ГУ ПФУ в Одеській області посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що на виконання рішення Конституційного Суду України № 1-р(ІІ)/2021 Верховна Рада України прийняла Закон України від 29.06.2021 № 1584- ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щодо підвищення рівня пенсійного забезпечення окремих категорій осіб».

Скаржник указує, що відповідно до статті 2 Закону № 1584-ІХ частина 3 статті 54 Закону № 796-ХІІ викладена у наступній редакції: «В усіх випадках розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, не можуть бути нижчими: для I групи інвалідності - 6000 гривень; для II групи інвалідності - 4800 гривень; для III групи інвалідності - 3700 гривень; для дітей з інвалідністю - 3700 гривень».

Також, частина 4, 5 статті 54 Закону № 796-ХІІ були доповнені абзацом такого змісту: «Розміри пенсії, передбачені частиною третьою цієї статті, починаючи з 2022 року щороку з 1 березня індексуються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з урахуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців другого і третього частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Отже, Верховна Рада України виконала покладені на неї Конституційним Судом України зобов`язання щодо нормативного регулювання статті 54 Закону № 796-ХІІ, а відтак, на думку скаржника, відсутні підстави для застосування статті 54 Закону № 796-ХІІ у редакції від 06.06.1996.

За таких обставин скаржник вважає, що перерахунок пенсії позивачці був проведений з урахуванням положень статті 2 та пункту 2 розділу ІІ Закону №1584-ІХ, що повністю відповідає нормам чинного законодавства, а тому відсутні підстави для визнання дій ГУ ПФУ в Одеській області протиправними.

Позивачка своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України, справа буде розглядатися в порядку письмового провадження, оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області, як особа з інвалідністю ІІ групи (інвалідність потерпілого внаслідок аварії на ЧАЕС), що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 та довідкою до Акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №718243.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_2 від 24.12.2019 ОСОБА_1 має статус особи, потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, та має право на пільги та компенсації, встановлені Законом №796-XII.

Позивачці призначена пенсія, як особі з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з наслідками аварії на ЧАЕС, відповідно до Закону №796-XII.

Позивачка звернулася із заявою до територіального органу Пенсійного фонду, в якій просила перерахувати пенсію по інвалідності та виплачувати її в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком згідно положень статті 54 Закону №796-ХІІ, враховуючи рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р(ІІ)2021.

ГУ ПФУ в Одеській області листом від 09.10.2024 відмовило позивачці у задоволенні її заяви, посилаючись на те, що пунктом 2 розділу ІІ Закону №1584-IX, який набрав чинності з 01.07.2021, встановлено, що в усіх випадках розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, не можуть бути менше, зокрема, для осіб з інвалідністю ІІ групи 4 800 грн.

Також відповідач повідомив, що заявниця не є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а тому для розрахунку пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком немає підстав.

Не погоджуючись із зазначеною відмовою, вважаючи свої права порушеними, позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Спірним питанням в даному випадку є визначення в якому розмірі має виплачуватися пенсія по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, призначена згідно Закону № 796-ХІІ.

Позивачка вважає, що має право на пенсію в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком.

Натомість скаржник заперечує можливість виплати вказаного розміру пенсії, посилаючись на зміни внесені Законом №1584-IX до Закону № 796-ХІІ.

Відповідаючи на доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я визначено Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (далі і вище - Закон №796-XII).

Приписами частини 4 статті 54 Закону Закон №796-XII у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі і вище - Закон №230/96-ВР), яка була чинною до внесення змін Законом України від «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 76-VIII), було передбачено таке:

«В усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по I групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком; по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком; по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком; дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком».

Разом з тим, 28.12.2014 Верховна Рада України прийняла Закон № 76-VIII, яким текст статті 54 Закону № 796-XII був викладений у редакції, згідно з якою умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначає Кабінет Міністрів України в актах із відповідних питань.

Змінивши підпунктом 13 пункту 4 розділу I Закону № 76-VIII законодавче регулювання мінімальних розмірів державних пенсій, Верховна Рада України скасувала соціальні гарантії, передбачені частиною 4 статті 54 Закону №796-XII, у редакції Закону № 230/96-ВР.

Згодом, мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, були визначені у Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 № 1210 (далі - Порядок № 1210).

Згідно із п. 11 Порядку № 1210 мінімальний розмір пенсії становить, зокрема, для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї:

осіб з інвалідністю I групи - 180 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність;

осіб з інвалідністю II групи - 160 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність;

осіб з інвалідністю III групи - 145 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Тобто раніше визначений статтею 54 Закону №796-XII розмір пенсій був знижений.

Разом з тим, рішенням від 07.04.2021 № 1-р(ІІ)/2021 Конституційний Суд України визнав такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), частину третю статті 54 Закону № 796-XII,у редакції Закону № 76-VIII, щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Конституційний Суд України вирішив, що частина 3 статті 54 Закону № 796-XII, у редакції Закону № 76-VIII, щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, визнана неконституційною, втрачає чинність через три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

За рішенням Конституційного Суду України Верховна Рада України повинна протягом трьох місяців з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення привести нормативне регулювання, встановлене статтею 54 Закону №796-XII, у редакції Закону № 76-VIII, щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, у відповідність із Конституцією України та цим рішенням (від 07.04.2021 № 1-р(ІІ)/2021).

Тобто, за результатами виконання рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 № 1-р(ІІ)/2021 Верховна Рада України, з метою врегулювання на законодавчому рівні розмірів пенсій для осіб з інвалідністю, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, мала прийняти не будь-який закон, а такий, що відповідає Конституції України та рішенню Конституційного Суду України від 07.04.2021 № 1-р(ІІ)/2021.

29.06.2021 Верховна Рада України на виконання рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 № 1-р(II)/2021 прийняла Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі і вище - Закон № 1584-ІХ), який набрав чинності 01.07.2021, відповідно до якого частина 3 статті 54 Закону № 796-XII викладена в наступній редакції:

«В усіх випадках розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, не можуть бути нижчими: для I групи інвалідності - 6000 гривень; для II групи інвалідності - 4800 гривень; для III групи інвалідності - 3700 гривень; для дітей з інвалідністю - 3700 гривень».

Крім того, стаття 54 Закону № 796-XII доповнена частинами четвертою і п`ятою такого змісту:

«Розміри пенсії, передбачені частиною третьою цієї статті, починаючи з 2022 року щороку з 1 березня індексуються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з урахуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців другого і третього частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Порядок призначення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України».

Саме на зазначену редакцію статті 54 Закону № 796-XII посилається скаржник, наголошуючи на правомірності проведення нарахування та виплати позивачці пенсії за спірний період.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що Верховний Суд у складі Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 10.12.2024 у справі №240/1121/24 не знайшов підстав для відступлення від правового висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 17.04.2024 у справі № 460/20412/23, від 12.05.2024 у справі №400/12117/21, від 10.09.2024 у справі № 240/34675/23, від 11.09.2024 у справах №240/590/24, № 240/739/24, від 12.09.2024 у справі № 240/1024/24, від 02.10.2024 у справах від № 400/5534/23, № 240/955/24, № 240/1092/24, №240/1067/24, №240/34883/23, та дійшов наступного висновку:

«…прийняттям Закону № 1584-IX не досягаються всупереч Рішенню Конституційного Суду України від 07 квітня 2021 року № 1-р(ІІ)/2021 мінімальні гарантії у сфері соціального захисту осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Оскільки Конституція України, як зазначено в її статті 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. Пряме застосування Конституції у поєднанні з принципом її верховенства над іншими правовими актами неминуче передбачає правомочність судів відмовитись від застосування будь-якого правового акта, який вони визначають як неконституційний в цілому або в частині.

Як уже було зазначено, у пункті 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 07 квітня 2021 року № 1-р(ІІ)/2021 приписано Верховній Раді України протягом трьох місяців з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення привести нормативне регулювання, встановлене статтею 54 Закону №796-ХІІ у редакції Закон № 76-VIII щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням.

Окремо Конституційний Суд України зауважив, що у разі неприведення нормативного регулювання, встановленого статтею 54 Закону № 796-ХІІ у редакції Закону №76-VIII щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, у відповідність із Конституцією України та цим рішенням через три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення, застосуванню підлягатиме частина четверта статті 54 Закону № 796-XII у редакції Закону № 230/96-ВР.

Враховуючи, що внесеними Законом № 1584-IX змінами до статті 54 Закону №796-XII встановлені менші розміри пенсії, аніж ті, які були передбачені зазначеною статтею в редакції Закону № 230/96-ВР, судова палата констатує, що законодавець вчергове порушив право на належний рівень соціального захисту та засадничий обов`язок держави щодо відшкодування завданої шкоди особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у зв`язку з чим до спірних правовідносин у цій справі слід застосувати норми Закону № 796-XII у редакції Закону № 230/96-ВР.».

Аналогічна правова позиція викладена також Верховним Судом у постанові від 15.04.2025 у справі №240/66/24 та у постанові від 25.02.2025 у справі 240/35668/23.

Як мовилося вище, ОСОБА_1 є потерпілою від наслідків Чорнобильської катастрофи 1 категорії, отримує пенсію по інвалідності, як інвалід ІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з аварією на ЧАЕС, що підтверджується відповідним посвідченням та її пенсійним посвідченням.

Водночас, виплата належної позивачці пенсії здійснена територіальним органом Пенсійного фонду в розмірі меншому, ніж передбачений статтею 54 Закону №796-ХІІ у редакції Закону № 230/96-ВР.

З урахуванням викладених вище норм права та правової позиції Верховного Суду слід дійти висновку, що виплата ОСОБА_1 пенсії у такому розмірі є протиправною, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів вважає безпідставними доводи скаржника про правомірність виплати позивачці пенсії по інвалідності, передбаченої статтею 54 Закону №796-ХІІ у розмірі нижче 8 мінімальних пенсій за віком.

Таким чином, слід констатувати, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення про задоволенні позову.

Відповідно до вимог статті 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення відсутні.

Розподіл судових витрат, відповідно до вимог статті 139 КАС України не передбачений.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Ю. М. Градовський

суддя О. А. Шевчук

Повне судове рішення складено 20.05.2025.