Справа № 240/13519/25
Суддя: Приходько Оксана Григорівна
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у справі

21 травня 2025 року м. Житомир справа № 240/13519/25

категорія 106020000

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Приходько О.Г., розглянувши позовну заяву Олевського районного суду Житомирської області до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Олевського районного суду Житомирської області до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а саме за період з 06 листопада 2021 року (дата наступної за датою її звільнення) по 19 червня 2023 року (дата постановлення рішення у справі), відповідно до частини статті 235 Кодексу законів про працю України, статті 236 Кодексу законів про працю України та Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100;

- зобов`язати відповідача виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, а саме за період з 06 листопада 2021 року (дата наступної за датою її звільнення) по 19 червня 2023 року (дата постановлення рішення у справі), відповідно до частини статті 235 Кодексу законів про працю України, статті 236 Кодексу законів про працю України та Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 19 червня 2023 року у справі № 240/40884/21 визнано протиправним та скасовано наказ Олевського районного суду Житомирського області від 03 листопада 2021 року № 36-к "Про застосування дисциплінарного стягнення до секретаря судового засідання Дворак Г.П."; визнано протиправним та скасовано наказ Олевського районного суду Житомирського області від 04 листопада 2021 року № 37-к "Про звільнення ОСОБА_1 "; поновлено ОСОБА_1 на посаді секретаря судового засідання Олевського районного суду Житомирського області з 06 листопада 2021 року; зобов`язано Олевський районний суд Житомирської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, а саме за період з 06 листопада 2021 року (дата наступної за датою її звільнення) по 19 червня 2023 року (дата постановлення рішення у справі), відповідно до частини статті 235 Кодексу законів про працю України, статті 236 КЗпП України та Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

На виконання цього судового рішення позивачем скасовано наказ Олевського районного суду Житомирської області від 04 листопада 2021 року № 37-к "Про звільнення ОСОБА_1 " та останню поновлено на посаді секретаря судового засідання Олевського районного суду Житомирської області з 06 листопада 2021 року (наказ керівника апарату Олевського районного суду Житомирської області від 29 серпня 2023 року № 35-к "Про поновлення на роботі ОСОБА_1 "). Виконання ж рішення суду в частині виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу належить до повноважень, як стверджує позивач, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області, у зв`язку з чим позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою виконати судове рішення та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, проте відповідачем не вчинено дій щодо виконання рішення суду, чим порушено, як стверджує позивач, як права ОСОБА_1 , так і Олевського районного суду Житомирської області, що зумовило звернення до суду з цим позовом.

Пунктом 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до положень статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Частиною другою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з частиною третьою статті 14 КАС України невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Також, положеннями статті 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 червня 2013 року у справі №1-7/2013 звернув увагу, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а викладено правовий висновок, відповідно до якого не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження".

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 звертав увагу, що положення статей 382 та 383 КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Крім того, Верховний Суд зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України (стаття 382), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Аналогічні висновки викладено Верховним Судом також у постанові від 14 листопада 2024 року у справі № 560/8301/22.

За змістом заявленого позову Олевський районний суд Житомирської області в дійсності оскаржує бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області щодо невиконання, як стверджує позивач, рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19 червня 2023 року у справі № 240/40884/21, яке набрало законної сили 20 липня 2023 року, в частині виплати ОСОБА_1 присудженого судом до виплати Олевським районним судом Житомирської області середнього заробітку за час її вимушеного прогулу, що має бути проведено, на переконання позивача, Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Житомирській області.

Отже, заявлений у цій справі позов фактично зумовлює перевірку належності виконання рішення суду в іншій справі, що набрало законної сили, а зміст висунутих позивачем вимог спонукає суб`єкта владних повноважень-відповідача до вчинення дій, спрямованих на виконання судового рішення у іншій справі. Разом з тим, спірні правовідносини у справі № 240/40884/21, у тому числі з визначенням зобов`язаного суб`єкта щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення. Й суд, у межах ініційованого окремого (нового) судового провадження, не вправі втручатись й вирішувати питання виконання такого судового рішення.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення в іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконання судового рішення являє собою завершальну стадію судового провадження.

Аналогічна за змістом правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а, від 06 лютого 2019 року у справі № 816/2016/17.

Отже, зобов`язання до виконання судового рішення вчиненням дій, спрямованих на виконання судового рішення, не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Підсумовуючи суд звертає увагу позивача, що спірні позовні вимоги у цій справі не можуть бути розглянуті як за правилами адміністративного судочинства так і не підлягають розгляду в судовому порядку в цілому (аналогічний підхід неодноразово застосовано Верховним Судом, зокрема у постановах від 16 грудня 2021 року у справі № 170/167/17, від 31 січня 2022 року у справі № 400/822/20, від 30 червня 2022 року у справі № 818/1346/16, від 18 січня 2024 року у справі № 160/2888/23 та інших), а проведення виплат на користь стягувача за судовим рішенням лежить у площині виконавчого провадження у порядку та відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 170, статтями 248, 256 КАС України, суд,

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Олевського районного суду Житомирської області до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

Роз`яснити Олевському районному суду Житомирської області, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 КАС України, та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду у строк та в порядку, встановлені статтями 293-297 КАС України.

Суддя О.Г. Приходько