Справа № 260/726/25
Суддя: Гебеш С.А.
Дата ухвалення: 2025-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

15 травня 2025 року м. Ужгород№ 260/726/25
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гебеш С.А.

при секретарі судових засідань - Романець Е.М.

та осіб, які беруть участь у справі:

позивач - не з`явився;

представник позивача - Пересоляк О.С.

представник відповідача - Манишин О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в особі представника Пересоляка Олександра Сергійовича звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, а саме:

визнати рішення Військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 Прикордонного загону) щодо відмови ОСОБА_1 у звільненні з військової служби відповідно до пп. "г" п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" - протиправним.

зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 прикордонний загін) звільнити ОСОБА_1 з військової служби відповідно до пп. "г" п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу";

судовий збір та інші судові витрати покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є військовослужбовцем та проходить військову службу за контрактом у НОМЕР_1 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України. Позивач звернувся до свого начальника із рапортом про звільнення з військової служби на підставі статті 26 частини 5 пункту 3 підпункту "г" Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за членом сім`ї другого споріднення, який є особою з інвалідністю І або ІІ групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого і другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого і другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я. Однак, відповідач повідомив його про відсутність підстав для звільнення з військової служби, через відсутність підстав для звільнення. Таку відмову позивач вважає протиправною, у зв`язку із чим звернувся із даним позовом до суду.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.02.2025 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено судовий розгляд справи.

21.02.2025 року представник позивача подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив п. 3 позовних вимог розглядати в наступній редакції: "зобов`язати військову частину НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 прикордонний загін) виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу частини."

25.02.2025 року Військова частина НОМЕР_2 подала до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог, як безпідставних. Заперечуючи проти позову вказує на те, що у позивача відсутні підстави для звільнення з військової служби, оскільки він належним чином не підтвердив, що його дідусь ОСОБА_2 , який по відношенню до його бабусі є членом сім`ї першого ступеня споріднення, сам потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, та не може здійснювати за нею догляд.

11.03.2025 представником позивача подано до суду відповідь на відзив, в які зазначено про те, що згідно висновку ЛКК №162/3 від 11.09.2024 року ОСОБА_2 має діагностовано хронічну ішемію головного мозку (ХІМ) ІІІ стадії, сенсорно-координаційними порушеннями, вираженими порушеннями вестибуло-когнітивними розладами. Міжнародний класифікатор хвороб ДД80 остеохондроз поперекового відділу хребта з вираженим больовим синдромом, у зв`язку з чим надано висновок про потребу у постійному догляді.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд позов задоволити, з мотивів наведених у позовній заяві та письмових поясненнях.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, з підстав наведених у відзиві на позовну заяву та просив суд відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши подані сторонами докази, заслухавши представників сторін, всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (далі - Позивач) проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 прикордонний загін) Державної Прикордонної Служби України (Далі - Відповідач).

21.10.2024 року Позивач подав рапорт № 02.8.1.8/16195/24-Вн, у якому просив звільнити його з військової служби відповідно до підпункту "г" пункту 3 частини п. 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у запас, у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю І або ІІ групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я (а.с. 13-14).

Повторно, 06.11.2024 року позивачем подано ще один рапорт про звільнення з військової служби (а.с. 15-16).

Як вбачається із матеріалів справи та поданого позивачем рапорту, вбачається що підставою для звільнення з військової служби зазначено здійснення постійного догляду. Так, особою, що потребує догляду є бабуся Позивача ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ).

Факт необхідності здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю, що потребує постійного догляду підтверджується висновком лікарсько-консультативної комісії №116/4 від 04.07.2024 (а.с. 32).

Разом з тим, у судовому засіданні з`ясовано, що позивач у рапорті на звільнення з військової служби вказує на відсутність інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення які можуть надавати постійний догляд його бабусі ОСОБА_3 .

Судом встановлено, що до рапорту від 06.11.2024 року долучені наступні документи:

Нотаріально завірена копія паспорту ОСОБА_3 серії НОМЕР_4 ;

Нотаріально завірена заява ОСОБА_3 про те, що вона є особою з інвалідністю ІІ групи, внаслідок чого потребує постійного стороннього догляду від ОСОБА_1 ;

Нотаріально завірена копія довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 710492;

Нотаріально завірена копія виписки з протоколу ЛКК ОСОБА_3 ;

Нотаріально завірена копія форми 080-4/о «Висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі» ОСОБА_3 ;

Нотаріально завірена копія свідоцтва про народження ОСОБА_4 ;

Нотаріально завірена копія картки платника податків ОСОБА_3 ;

Нотаріально завірена копія пенсійного посвідчення ОСОБА_3 ;

Витяг з реєстру територіальної громади про місце проживання ОСОБА_3 ;

Нотаріально завірена копія довідки Холмківської сільської ради про склад сім`ї ОСОБА_3 ;

Нотаріально завірена копія свідоцтва про шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ;

Нотаріально завірена копія паспорту ОСОБА_2 серії НОМЕР_5 ;

Нотаріально завірена копія виписки з протоколу ЛКК ОСОБА_2 ;

Нотаріально завірена копія форми 080-2/о «Висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі» ОСОБА_2 ;

Нотаріально завірена копія картки платника податків ОСОБА_2 ;

Нотаріально завірена копія пенсійного посвідчення ОСОБА_2 ;

Витяг з реєстру територіальної громади про місце проживання ОСОБА_2 ;

Нотаріально завірена копія свідоцтва про народження ОСОБА_5 ;

Нотаріально завірена копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадянам про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України ОСОБА_5 ;

Нотаріально завірена копія свідоцтва про смерть ОСОБА_5 ;

Нотаріально завірена копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 ;

Нотаріально завірена копія паспорту ОСОБА_1 № НОМЕР_6 ;

Нотаріально завірена копія картки платника податків ОСОБА_1 ;

Витяг з реєстру територіальної громади про місце проживання ОСОБА_1 ;

Нотаріально завірена копія виписки із протоколу ЛКК ОСОБА_1 ;

Нотаріально завірена копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадянам про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України ОСОБА_1 ;

Нотаріально завірена копія повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо активного запису про народження ОСОБА_1 ;

Службове посвідчення ОСОБА_1 № НОМЕР_7 ;

Нотаріально завірена копія довідки з Холмківської сільської ради про сумісне проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ;

Нотаріально завірена копія акту проведення обстеження сім`ї, що не заперечується відповідачем.

Як вбачається із висновку про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної пільги з догляду на непрофесійній основі №162/3 за формою №080-2/о ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - чоловік ОСОБА_3 також потребує догляду на непрофесійній основі від фізичної особи та відповідно до довідки ЛКК №162/3 від 11.09.2024 року також потребує постійного стороннього догляду (а.с. 42, 43).

НОМЕР_1 Прикордонний загін листом від 30.12.2024 року повідомив позивача про те, що 05.12.2024 року на засіданні атестаційної комісії було розглянуто рапорт щодо звільнення з військової служби від 06.11.2024 року та прийнято рішення щодо відмови у звільненні з військової служби на підставі пп. "г" (через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною 12 цієї статті, а саме необхідність здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого споріднення, який є особою з інвалідністю І або ІІ групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного стороннього догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікувально-консультативної комісії закладу охорони здоров`я) п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", у зв`язку із відсутністю підстав.

Разом з тим, у судовому засіданні встановлено, що інші члени сім`ї першого та другого ступеня споріднення ОСОБА_3 , окрім Позивача, та її чоловіка ОСОБА_2 , відсутні, оскільки єдиний син, ОСОБА_5 помер.

Не погодившись із відмовою відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Надаючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Відповідно до статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII (далі по тексту - Закон України № 2232-XII у редакції на час виникнення спірних провідносин) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до статті 1 частин 1, 2 Закону України № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до статті 2 частини 1 Закону України № 2232-XII військова служба - є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Статтею 2 частиною 6 Закону України № 2232-XII передбачено наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ), введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.

На момент розгляду адміністративної справи строк дію воєнного стану в Україні продовжено.

В той же час, позивач виявив своє небажання продовжувати проходження військової служби та подав рапорт про звільнення з військової служби за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за своєю бабусею.

В даному аспекті суд зазначає наступне.

Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону України № 2232-XII.

Відповідно до статті 26 частини 5 пункту 3 підпунктом "г" Закону України № 2232-XII контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом звільняються з військової служби під час проведення проведення мобілізації та дії воєнного стану: через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається ч. 12 цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Частиною 12 вказаної статті передбачено необхідність здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.

Разом з тим, суд констатує, що із наданої відповідачем відмови на рапорт позивача про звільнення з військової служби від 30.12.2024 року, останнім зазначено "у зв`язку із відсутністю підстав".

Водночас, у відзиві на позовну заяву відповідач вказує на те, що у позивача відсутні підстави для звільнення з військової служби, оскільки він належним чином не підтвердив, що його дідусь ОСОБА_2 , який по відношенню до його бабусі є членом сім`ї першого ступеня споріднення, сам потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-констультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, та не може здійснювати за нею догляд.

Як зазначалося вище, на підтвердження того, що дідусь позивача не може здійснювати догляд за своєю жінкою та бабусею позивача, останнім до рапорту про звільнення додано копія форми 080-2/о «Висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі» ОСОБА_2 .

Тож, спірним у цій справі є питання допустимості висновку ЛКК №162/3 від 11.09.2024 року на підтвердження того, що ОСОБА_2 також потребує постійного догляду та не може здійснювати постійний догляд за своєю жінкою, тобто бабусею позивача.

Так, визначення терміну «медичний висновок» наведено у пункті 3 Порядку ведення Реєстру медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України «Деякі питання ведення Реєстру медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я» від 18.09.2020 № 2136, як електронний документ, що формується на підставі медичних записів в системі та містить висновок лікаря про тимчасову або постійну втрату працездатності, придатність до певних видів діяльності, про стан здоров`я пацієнта або щодо інших питань, визначених законодавством.

У пункті 3 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 05.10.2020 № 705, термін «медичний висновок» вжито у значенні висновку у формі рішення лікарсько-консультативної комісії (лікарсько-експертної комісії) закладу охорони здоров`я (у разі нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) за місцем амбулаторного обліку, лікування або обстеження потерпілого поліцейського.

У пункті 3 розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 № 337, термін «медичний висновок» визначено, як висновок у формі рішення лікарсько-консультативної комісії (лікарсько-експертної комісії) закладу охорони здоров`я (у разі нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та висновок у формі рішення лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я (у разі хронічного професійного захворювання (отруєння) за місцем амбулаторного обліку, лікування або обстеження потерпілого про встановлення зв`язку погіршення стану здоров`я працівника з впливом на нього важкості та напруженості трудового процесу, небезпечних, шкідливих виробничих факторів, психоемоційних причин або протипоказань за станом здоров`я виконувати роботу.

Отже, медичний висновок це документ, який містить дані про стан здоров`я особи та видається з питань, пов`язаних з таким станом здоров`я.

Суб`єктами формування та видачі медичного висновку є лікарі, лікарсько-консультативні та лікарсько-експертні комісії закладів охорони здоров`я.

В свою чергу, процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації визначено Положенням про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 (далі - Положення № 1317).

Відповідно до пунктів 19, 24 Положення № 1317 комісія проводить засідання у повному складі і колегіально приймає рішення. Відомості щодо результатів експертного огляду і прийнятих рішень вносяться до акта огляду та протоколу засідання комісії, що підписуються головою комісії та її членами і засвідчуються печаткою.

Комісія видає особі, яку визнано особою з інвалідністю або стосовно якої встановлено факт втрати професійної працездатності, довідку та індивідуальну програму реабілітації і надсилає у триденний строк виписку з акта огляду комісії органові, в якому особа з інвалідністю перебуває на обліку як отримувач пенсії чи державної соціальної допомоги (щомісячного довічного грошового утримання), що призначається замість пенсії, та разом з індивідуальною програмою реабілітації - органові, що здійснює загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виписку з акта огляду комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках та потреби у наданні додаткових видів допомоги.

Копія індивідуальної програми реабілітації надсилається також лікувально-профілактичному закладові і органові праці та соціального захисту населення за місцем проживання особи з інвалідністю. За місцем роботи зазначених осіб надсилається повідомлення щодо групи інвалідності та її причини, а у разі встановлення ступеня втрати професійної працездатності - витяг з акта огляду комісії про результати визначення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках та потреби у додаткових видах допомоги.

З наведеного вбачається, що лікар, лікарсько-консультативна комісія та лікарсько-експертна комісія формують медичний висновок, а медико-соціальні експертні комісії - довідку, акт огляду (витяг з акту огляду).

Щодо повноважень лікарсько-консультативної комісії та медико-соціальної експертної комісії на видачу медичного висновку щодо необхідності здійснення постійного догляду, необхідно зазначити, що Положенням № 1317 визначено процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації.

Відповідно до пункту 3 Положення № 1317 медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

За приписами пункту 11 підпункту 1 Положення № 1317 міські, міжрайонні, районні комісії визначають:

ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків;

потребу осіб з інвалідністю у забезпеченні їх технічними та іншими засобами реабілітації, виробами медичного призначення на підставі медичних показань і протипоказань, а також з урахуванням соціальних критеріїв;

потребу осіб з інвалідністю, потерпілих від нещасного випадку на виробництві, із стійкою втратою працездатності у медичній та соціальній допомозі, в тому числі у додатковому харчуванні, ліках, спеціальному медичному, постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі, побутовому обслуговуванні, протезуванні, санаторно-курортному лікуванні, придбанні спеціальних засобів пересування;

ступінь стійкого обмеження життєдіяльності хворих для направлення їх у стаціонарні відділення центрів соціального обслуговування;

причини смерті особи з інвалідністю або особи, ступінь втрати працездатності якої визначений комісією у відсотках на підставі свідоцтва про смерть у разі, коли законодавством передбачається надання пільг членам сім`ї померлого;

медичні показання на право одержання особами з інвалідністю автомобіля і протипоказання до керування ним.

У наведеному переліку прав та обов`язків медико-соціальної експертної комісії відсутнє поняття "постійного догляду", який може бути визначений для осіб, яким інвалідність не встановлена, а вказано лише право визначати необхідність стороннього нагляду, догляду.

При цьому, поняття "сторонній догляд" не є тотожним поняттю "постійний догляд", позаяк перше говорить про те, ким надається догляд, а друге коли надається такий догляд. В свою чергу, поняття "постійний догляд" передбачає безперервний догляд, який надається особі, що не здатна до самообслуговування, догляд, який надається без будь-якого часового обмеження, суцільним порядком.

В свою чергу, відповідно до Порядку організації експертизи тимчасової втрати працездатності, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09 квітня 2008 року № 189 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 01 червня 2021 року № 1066), при лікувально-профілактичних закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності, які мають ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, утворюються ЛКК (пункт 1 розділу III).

За приписами пункту 3 розділу ІІІ цього Порядку до основних завдань ЛКК належить:

1) видача документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність особи, відповідно до вимог пункту 4 розділу IV цього Порядку;

2) здійснення направлення хворих на огляд та обстеження до МСЕК для встановлення інвалідності;

3) надання до МСЕК документів хворого, направленого на огляд та обстеження;

4) вжиття заходів щодо перевірки та усунення недоліків у суб`єкта господарювання, що були виявлені Фондом соціального страхування України за результатом перевірки обґрунтованості медичних висновків про тимчасову непрацездатність (у разі звернення керівника суб`єкта господарювання).

Пунктом 4 розділу ІV Порядку передбачено, що ЛКК видає такі документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність особи:

форму рішення для встановлення причинно-наслідкового зв`язку захворювання з умовами праці відповідно до вимог, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року № 337 "Про затвердження Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві";

висновки або рекомендації щодо догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, а в разі, коли дитина хвора на цукровий діабет I типу (інсулінозалежний),- до досягнення дитиною 16-річного віку.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09 березня 2021 року № 407 "Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я" затверджено Інструкцію щодо заповнення форми первинної облікової документації № 080-2/о "Висновок про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, внаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі".

Згідно із пунктом 2 цієї Інструкції висновок призначений для реєстрації когнітивних порушень які виникають при захворюваннях (органічні психічні розлади (F00-F09), розумова відсталість (F70-F79), порушення рухової активності (паралічі), соціальна дезадаптація, інвалідність І групи тощо). Когнітивні порушення можуть спостерігатися у симптокомлексі наступних розладів психіки (F10-F19), шизофренія (F20), первазивні розлади розвитку (F84), нейродегенеративні захворювання (хвороба Альцгеймера, Паркінсона тощо), судинні захворювання головного мозку (інсульти, інфаркти мозку, церебральний атеросклероз), нейроінфекція, наслідки черепно-мозкової травми, новоутворення, метаболічні порушення та інтоксикації, аутоімунні захворювання, генетичні захворювання тощо.

Згідно із пунктом 5 Інструкції, Висновок надається особі або законному представнику особи, яка потребує надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі відповідно до Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року № 859.

Згідно із пунктом 8 Інструкції, у пункті 4 Висновку вказуються рекомендовані соціальні послуги: денного догляду, догляду вдома, паліативного догляду вдома, отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.

Відповідно до пункту 10 Інструкції, Висновок призначений для надання до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчих органів міської, міста обласного значення, районної в місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади за місцем проживання/перебування особи, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, або до структурного підрозділу, що визначений договором про співробітництво територіальних громад для вирішення питання призначення особі соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі.

Аналізуючи повноваження медико-соціальної експертної комісії, передбачені Положенням № 1317, є підстави для висновку, що така визначає потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі особам з інвалідністю, а також особам, яким визначена ступінь втрати професійної працездатності.

Щодо осіб, які не відносяться до цих категорій, але які за станом здоров`я потребують постійного стороннього догляду, то суд зазначає, що такі повноваження можуть бути віднесені до лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, які також мають право приймати висновки, зокрема, про наявність порушень функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (за формою № 080-2/о) з рекомендаціями щодо отримання відповідних послуг.

При цьому, стаття 26 "Про військовий обов`язок і військову службу" визначає два документи альтернативно для підтвердження необхідності здійснення постійного догляду за особою або висновок медико-соціальної експертної комісії, або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 21 лютого 2024 року по справі № 120/1909/23 та від 11 квітня 2024 року № 420/16689/23, що враховується судом при вирішенні цього спору.

У постанові Верховного Суду від 11 квітня 2024 року № 420/16689/23 колегія суддів також врахувала, що відповідно до абзацу 6 постанови Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 № 413 "Про затвердження переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу" військовослужбовці, крім військовослужбовців строкової військової служби, та особи рядового і начальницького складу на їх прохання можуть бути звільнені з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу через такі сімейні обставини та інші поважні причини, зокрема: необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років.

Однак, Верховний Суд доходить висновку, що Закон України № 2232-XII встановлює загальну правову норму, яка передбачає коло документів і перелік органів, які можуть підтверджувати відповідні обставини. Зі свого боку приписи постанови Кабінету Міністрів України розмежовують повноваження таких органів залежно від суб`єкта, якому надається відповідний висновок.

Як встановлено судом, позивачем до рапорту про звільнення з військової служби, серед іншого, додано і висновок про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі №162/3 від 11.09.2024 року (за формою № 080-2/о), відповідно до якого дідусю позивача - ОСОБА_2 рекомендовано соціальну послугу з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.

Згідно з випискою ЛКК від 11.09.2024 року № 162/3 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду (а.с. 42).

Основні організаційні та правові засади надання соціальних послуг, спрямованих на профілактику складних життєвих обставин, подолання або мінімізацію їх негативних наслідків, особам/сім`ям, які перебувають у складних життєвих обставинах визначає Закон України "Про соціальні послуги" від 17 січня 2019 року № 2671-VIII (далі по тексту Закон України № 2671-VIII).

Статтею 13 частиною 6 Закону України № 2671-VIII визначено, що фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є: 1) особами з інвалідністю I групи; 2) дітьми з інвалідністю; 3) громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями; 4) невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися; 5) дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі захворювання, визначені в цьому пункті.

Механізм призначення і виплати компенсації за догляд (далі - компенсація), що призначається фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності на непрофесійній основі, без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг (далі - фізична особа, яка надає соціальні послуги) особам із числа членів своєї сім`ї, які спільно з нею проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (далі - соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі) визначає Порядок надання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 № 859 (далі Порядок № 859).

Зі змісту пункту 7 Порядку № 859 вбачається, що для призначення і виплати компенсації в залежності від статусу отримувача соціальної послуги, серед іншого, подаються різні медичні висновки, як от: копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією (для осіб з інвалідністю); висновку лікарської комісії медичного закладу щодо потреби в догляді громадян похилого віку внаслідок когнітивних порушень за формою, затвердженою МОЗ; висновку лікарської комісії медичного закладу щодо потреби в догляді невиліковно хворих осіб, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися, за формою, затвердженою МОЗ; копії медичного висновку про дитину з інвалідністю віком до 18 років за формою, затвердженою МОЗ; довідки про захворювання дитини на тяжке захворювання, вказане у цій нормі.

Саме відповідно до Закону України № 2671-VIII та Порядку № 859 подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2020, затверджено форму первинної облікової документації № 080-2/о "Висновок про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, внаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі" та інструкцію щодо її заповнення, які надані позивачем до рапорту як підстава для звільнення з військової служби.

При цьому військові частини не мають ставити під сумнів достовірність таких висновків, у тому числі з питань належності суб`єкта, до повноважень якого віднесено видача відповідних медичних документів (висновків, довідок).

Судом зазначається, що поданий до рапорту про звільнення з військової служби висновок ЛКК №162/3 від 11.09.2024 року, є належним і достатнім документом для підтвердження того, що ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду та не може сам здійснювати такий догляд за іншою особою.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що рішення НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ), оформлене листом від 30.12.2024 року за №08.1/18893-24-Вн щодо відмови у звільненні ОСОБА_1 з військової служби на підставі статті 26 частини 5 пункту 3 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" є протиправним.

Надаючи оцінку позовним вимогам зобов`язального характеру а саме виключенню позивача зі списків військової частини НОМЕР_2 , то суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11.05.1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційним є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

У цій справі, судом надається оцінка оскаржуваному рішенню та діям відповідача, які прийняті останнім саме з тих мотивів, що були предметом перевірки на підставі досліджених у справі доказів та з урахуванням доводів та заперечень сторін саме щодо цих доказів та обставин.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є контроль за законністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що слід зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 06.11.2024 року та вирішити питання про звільнення з військової служби старшого сержанта ОСОБА_1 та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

Судомвраховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На переконання суду, відповідачем не доведено правомірності прийнятого ним рішення. Водночас, позивачем належним чином доведено факт порушення його прав.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та, відповідно, наявність правових підстав для задоволення позову частково, із зазначених у рішенні підстав.

На підставі наведеного та керуючись статтями 242-246 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) (код ЄДРПОУ: НОМЕР_8 ), оформлене листом від 30.12.2024 року за №08.1/18893-24-Вн щодо відмови у звільненні ОСОБА_1 з військової служби на підставі статті 26 частини 5 пункту 3 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін (військова частина НОМЕР_2 ) (код ЄДРПОУ: НОМЕР_8 ) повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 06.11.2024 року та вирішити питання про звільнення з військової служби старшого сержанта ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_9 ) з врахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 20.05.2024 року.

СуддяС.А. Гебеш