Справа № 280/2036/25
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року Справа № 280/2036/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання Тетерюк Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; місце проживання внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 ; код РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (93404 Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, 9; )

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Луганській області), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Луганській області №08 від 08.01.2025 про відмову призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до Законів України Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року №1788-ХІІ, Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року №1058-ІV та Про підвищення престижності шахтарської праці від 02 вересня 2008 року № 345-VІ.

- зарахувати до загального стажу строк знаходження у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку - три роки.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області призначити ОСОБА_1 , пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з 02.01.2025 року, з врахування пільгового стажу 17 років, 5 місяців, 2 дні (з 13 січня 2005 року по 15 червня 2022 року) відповідно до довідки про особливий характер роботи та умов праці, необхідних для призначення пільгової пенсії від 18.10.2024 року №14/319, виданій Підприємством з іноземними інвестиціями у формі приватного акціонерного товариства ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ, відповідно до п. а ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 № 213-VІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення та до Законів України Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року №1788-XII, Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року №1058-ІV та Про підвищення престижності шахтарської праці від 02 вересня 2008 року № 345-VІ.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 02.01.2025 позивач звернулась до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з досягненням 45-річного віку та за наявності необхідного стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1. Однак, спірним рішенням у призначенні пенсії відмовлено з посиланням на недосягнення пенсійного віку 50 років, встановленого п.1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV) та відсутністю необхідного пільгового стажу роботи за Списком №1. Позивач не погоджується з таким рішенням, оскільки вважає, що набула право на пільгову пенсію за Списком №1 на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-XII) з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 у справі № 1-5/2018 (746/15), при досягненні віку 45 років. Посилається на правові висновки, сформовані Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі №360/3611/20. Крім того, позивач зазначає, що її пільговий стаж підтверджено довідкою про особливий характер роботи та умови праці, необхідних для призначення пільгової пенсії, виданою Підприємством з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат від 18.10.2024 №14/319 та записами у трудовій книжці. Довідка за формою та змістом відповідає вимогам чинного законодавства України, підстав її не враховувати у відповідача не було. Також, до загального стажу відповідачем не враховано три роки догляду за дитиною, хоча в паспорті позивача є офіційна відмітка про наявність у неї дитини ІНФОРМАЦІЯ_1 . Отже, позивач вважає, що всі умови для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 були в наявності на час ухвалення відповідачем оскаржуваного рішення. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 24.03.2025 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи; витребувано докази по справі.

04.04.2025 відповідач подав витребувані докази та відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що 02.01.2025 звернулася до відділу обслуговування громадян №16 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком. Заяву позивача про призначення пенсії від 02.01.2025 розглянуто за принципом екстериторіальності, ГУ ПФУ в Луганській області. За результатом розгляду заяви позивача від 02.01.2025 та доданих до неї документів Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області винесено рішення №08 від 08.01.2025 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу та недосягненням пенсійного віку 50 років. Страховий стаж позивача складає 24 роки 4 місяці 6 днів, пільговий стаж відсутній. До пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №1 не зараховано період роботи: - з 13.01.2005 по 15.06.2002 у приватному акціонерному товаристві «Запорізький залізорудний комбінат» в якості стовбурового (підземного) підземної дільниці шахтних підйомів шахти «Експлуатаційна» за довідкою №14/319, оскільки зазначена довідка не відповідає вимогам додатку №5 Порядку №637. Зарахувати до страхового стажу заявниці період здійснення догляду за дитиною до досягнення нею 3 - річного віку не має підстав, оскільки ОСОБА_1 на надано документів, передбачених пунктом 11 Порядку №637. Отже, на день звернення ОСОБА_1 за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах страховий стаж позивача складає 24 роки 4 місяці 6 днів, пільговий стаж відсутній. Оскільки, станом на 02.01.2025 (день звернення за призначенням пенсії) пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 призначаються за нормами пункту 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV, призначити пенсію ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах за Списком № 1 за нормами пункту «а» статті 13 Закону №1788-XII немає підстав. Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області у своїй діяльності діяло лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Просить у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

02.01.2025 позивач звернулася до територіальних органів ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

У відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою управління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (із подальшими змінами та доповненнями) (далі-Порядок 22-1) передбачено, що з 01 квітня 2021 року органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунки пенсій в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає пенсіонер.

Враховуючи зазначене, заява позивача від 02.01.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 в порядку екстериторіальності передана на розгляд до ГУ ПФУ в Луганській області.

За результатами розгляду заяви позивача та поданих документів ГУ ПФУ в Луганській області прийнято рішення від 08.01.2025 №08 про відмову в призначенні пенсії позивачу.

За змістом рішення зазначено, що вік заявника становить 45 років 28 днів. Страховий стаж становить 24 роки 4 місяці 6 днів, пільговий стаж роботи за Списком №1 за наданими документами не визначений. За результатами розгляду документів, до страхового стажу не зараховано період догляду з 14.12.1999 по 13.12.2002 за дитиною до досягнення 3-річного віку, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з не долученням документів про здійснення догляду до 3-х років. До пільгового стажу роботи за списком №1 з 13.01.2005 по 15.06.2022 у якості стовбурового (підземного) підземної дільниці шахтних підйомів шахти «Експлуатаційна» за довідкою про особливий характер роботи за умов праці, необхідних для призначення пільгової пенсії від 18.10.2024 №14/319, яка видана підприємством з іноземними інвестиціями у формі ПАТ «Запорізький залізорудний комбінат», оскільки вона не відповідає вимогам додатку №5, а саме не містить інформації про характер виконаної роботи. У призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи за Списком №1 7 років 6 місяців та недосягненням 50-річного віку.

Вважаючи протиправним рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Підпунктами 4, 23 частини 1 Європейської соціальної хартії від 03 травня 1996 року, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої) №137-V 14 вересня 2006 року, визначено, що всі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень для них самих та їхніх сімей та кожна особа похилого віку має право на соціальний захист.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон №1058-IV, який набрав чинності з 01.01.2004.

Частиною 1 статті 44 Закону №1058-IV передбачено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання в електронній або паперовій формі заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи. Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

У цій справі спірним є питання щодо наявності у позивача права на отримання пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 в частині досягнення необхідно віку та наявності пільгового стажу у розмірі, визначеному законодавством. Крім того, позивач вважає, що відповідач безпідставно не зарахував до її страхового стажу період догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Слід зазначити, що 03.10.2017 Верховною Радою України було ухвалено Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 №2148-VIII (далі - Закон № 2148-VIII), що доповнив Закон №1058-ІV розділом XIV-І «Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян», який містить пункт 1 частини другої статті 114 такого змісту:

«На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах».

При цьому, до прийняття Закону № 2148-VIII, Закон №1058-ІV не врегульовував правовідносини щодо прав на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

При цьому, відповідно до пункту 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV (в редакції чинні на момент спірних правовідносин) Пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Натомість згідно з пунктом «а» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VІІІ (далі - Закон №213-VІІІ), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно з пунктом «а» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VІІІ (далі - Закон №213-VІІІ), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Отже, Законом №213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом а статті 13 Закону №1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі також Список №1), зокрема, жінкам з 45 років до 50 років. При цьому, необхідний спеціальний стаж залишився у незмінному розмірі не менше 7 років 6 місяців.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 (далі Рішення №1-р/2020), визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти б - г статті 54 Закону №1788-XII зі змінами, внесеними Законом №213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення №1-р/2020 застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти б - г статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням №1-р/2020 Конституційний Суд України визнав неконституційними окремі положення Закону №1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно Конституційний Суд України встановив, що для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом №213-VIII.

Вищенаведене дозволяє дійти висновку, що на час виникнення спірних правовідносин наявна колізія між нормами Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020 з одного боку, та Законом №1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах. Перший із цих законів визначав такий вік у 45 років, тоді як другий - у 50 років.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03.11.2021 у зразковій справі №360/3611/20 досліджувала питання конкуренції норм Закону №1058-IV та Закону № 1788-XII при визначенні права особи на пенсію за віком на пільгових умовах.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, Велика Палата Верховного Суду виснувала, що у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Обставини справи, яка розглядається, є подібними до обставин справи, щодо якої прийнято рішення у зразковій справі №360/3611/20.

Застосовуючи вищенаведений підхід до обставин даної справи, необхідно спочатку встановити, чи працювала позивач на посадах, передбачених Списком №1, до 1 квітня 2015 року, отже у цій справі питання наявності у позивача пільгового стажу, у тому числі, дати його виникнення, є першочерговим.

Суд зазначає, що згідно зі статтею 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує наявний трудовий стаж для призначення пенсій, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно із пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Водночас пільговий стаж, роботи обчислюється з урахуванням Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 (далі - Порядок №383).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Відповідно до пункту 10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку №637.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Надання інших додаткових документів, у тому числі уточнюючої довідки підприємства, установи або організації, наказу про проведення атестації на відповідному робочому місці, необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Зазначене відповідає усталеній правовій позиції Верховного Суду, яка викладено, зокрема, у постановах від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17, від 31 березня 2020 року у справі № 678/65/17, від 02 грудня 2021 року у справі №263/9464/16-а тощо.

Як слідує зі змісту спірного рішення, підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №1 стала, крім іншого, недостатність пільгового стажу, визначеного законом.

До матеріалів справи надано копію трудової книжки позивача НОМЕР_2 від 14.10.1998, відповідно до запису №07 якої позивач працює на підприємстві з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» з 13.01.2005 на посаді підземного стовбурового підземної дільниці шахтних підйомів шахти «Експлуатаційна» з повним робочим днем під землею.

Згідно Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №202 від 31.03.1994, право на відповідну пенсію мають I. Підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт: Усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю) (розділ 1, пункт 1).

До Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461, також включено працівників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах.

Відповідно до довідки про особливий характер роботи та умови праці, необхідних для призначення пільгової пенсії від 18.10.2024 №14/319, виданої підприємством з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат», яка була долучена до заяви про призначення пенсії та надана до суду, позивач дійсно працювала з 13.01.2005 по 15.06.2022 стовбуровим (підземним) підземної дільниці шахтних підйомів шахта «Експлуатаційна» з повним робочим днем під землею в цехах та виробництвах, згідно Списку 1 (Постанова КМУ №202 від 31.03.1994), розділ 1, пункт 1 затверджений Постановою КМУ від 24.06.2016 №461.

Атестація робочих місць проведена 20.12.1996, наказ №559; 03.12.2001, наказ №772а; 01.12.2006, наказ №954а; 29.11.2011, наказ №1268;14.07.2016, наказ №456; 12.07.2021, наказ №345.

За виключенням таких періодів: простой з 01.03.2022; прогули немає; відпустка без збереження заробітної плати більше 30 календарних днів у році не знаходився; робота із скороченим робочим днем немає; пільговий стаж по списку №1 становить 17 років, 5 місяців, 2 дні.

Довідка видана для пред`явлення в органах Пенсійного Фонду для призначення пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах на підставі даних особової карточки Т-2, відомостей нарахування заробітної плати за 2005-2022; архів за 2005-2022; табель обліку спусків в шахту; технологічний процес добування залізної руди підземним способом.

Вказана довідка містить усі необхідні відомості, визначені Порядком №637, які підтверджують наявність у позивача пільгового стажу за Списком №1 в розмірі 17 років, 5 місяців, 2 дні.

Слід зазначити, що у разі незгоди з відомостями, зазначеними в документах позивача, пенсійний орган мав право на реалізацію повноважень, наданих йому частиною третьою статті 44 Закону № 1058-IV, а саме: вимагати відповідні документи від підприємства, перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Втім, до матеріалів справи не надано доказів того, що відповідачем вчинялись будь-які дії, спрямовані на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити або спростувати пільговий стаж позивача.

Отже, позивач надавав до органу ПФУ довідку про пільговий характер роботи у підприємстві з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» у період з 13.01.2005 по 15.06.2022, яка підтверджує наявність у нього пільгового стажу за Списком №1 в розмірі 17 років, 5 місяців, 2 дні, що є достатнім для призначення пільгової пенсії за Списком №1. Зазначена довідка містить підписи відповідальних осіб та скріплена печаткою підприємства, відповідає вимогам, встановленим чинним законодавством, а тому неврахування такої довідки для підтвердження пільгового стажу позивача є безпідставним.

Крім того, слід зазначити, що особа не може бути позбавлена права на пенсійне забезпечення з підстав недотримання порядку оформлення документів, за складання яких вона не несе відповідальності.

За таких обставин, суд вважає, що спірний період роботи позивача з 13.01.2005 по 15.06.2022 у підприємстві з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача за Списком №1, а відмова в його врахуванні є протиправною.

Відповідно до обставин даної справи, позивач працювала на посадах, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, а саме: з 13.01.2005 по 15.06.2022 стовбуровим (підземним) підземної дільниці шахтних підйомів шахта «Експлуатаційна» з повним робочим днем під землею в цехах та виробництвах, згідно Списку № 1, тобто, до 01.04.2015, що відповідає умовам застосування норм Закону №1788-XIІ, визначеним Конституційним Судом України в рішенні від 23.01.2020 №1-р/2020.

Враховуючи Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020, а також правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи №360/3611/20, суд дійшов висновку, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми п. «а» ст.13 Закону № 1788-XII, відтак відмова в призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах з посиланням на недосягнення віку 50 років, визначеного п.1 ч.2 ст. 114 Закону № 1058-ІV, є протиправною.

Оскільки позивач набула право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» статті 13 Закону №1788-ХІІ після досягнення віку 45 років, і станом на дату звернення за призначенням пенсії досягла такого віку, суд дійшов висновку, що спірне рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд виходить з того, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Європейський суд з прав людини у пункті 75 рішення від квітня 2005 року у справі «Афанасьєв проти України» (заява № 38722/02) зазначив, що обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Для ефективного поновлення порушеного права необхідною умовою є існування чіткого зв`язку між правопорушенням та способом захисту права, тобто метою заявлених позовних вимог має бути усунення перешкод у здійсненні права, а її досягненням - визначений спосіб захисту права, який би вичерпував себе. Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

За встановленими обставинами справи, на дату звернення із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 від 02.01.2025 позивач досягла віку 45 років, мала достатній страховий стаж (що сторонами не оспорується), а її пільговий стаж за Списком №1, підтверджений відомостями трудової книжки та довідкою роботодавця, поданою відповідно до Порядку №637, який безпідставно не врахований відповідачем, становив більше 7 років 6 місяців (17 років 05 місяців 2 дні).

Враховуючи наведене, у даному випадку вирішення питання про призначення позивачу пенсії на пільгових умовах за Списком №1 не потребує встановлення додаткових обставин чи дослідження будь-яких документів, що відноситься до повноважень пенсійного органу, а тому належним та ефективним способом захисту порушеного права у спірних правовідносинах є зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Списку № 1 з дати звернення за її призначенням з 02.01.2025.

Водночас, для повного та всебічного захисту порушеного права у спірних правовідносинах, відповідно до частини 2 статті 9 КАС України, наявні підстави для виходу за межі позовних вимог в частині покладення на відповідача обов`язку зарахувати до пільгового стажу позивача період роботи з 13.01.2005 по 15.06.2022 згідно з довідкою про особливий характер роботи та умови праці, необхідних для призначення пільгової пенсії від 18.10.2024 №14/319 виданої підприємством з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат», оскільки такий спосіб захисту відповідає характеру допущеного відповідачем порушення та узгоджується з положеннями чинного пенсійного законодавства щодо умов призначення пільгової пенсії.

Щодо позовних вимог в частині зарахування до страхового стажу періоду догляду позивачкою за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 14.12.1999 по 13.12.2002, суд враховує наступне.

За змістом пункту «ж» частини третьої статті 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується, серед іншого, також час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Згідно із частиною 2 статті 181 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя та шоста статті 179 цього Кодексу) зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю. Час відпусток, зазначених у цій статті, до стажу роботи, що дає право на щорічну відпустку, не зараховується.

Як передбачає пункт 11 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми встановлюється на підставі: свідоцтва про народження дитини або паспорта громадянина України (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть); документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала.

Документами, які підтверджують те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала, є: виписка з трудової книжки; відомості про відсутність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців інформації про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця, отримані в порядку взаємного обміну інформацією; інформація із системи персоніфікованого обліку.

Аналізуючи вищенаведені положення чинного законодавства, слід дійти висновку, що час догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років зараховується кожній непрацюючій матері до страхового стажу на підставі свідоцтва про народження дитини та документу, який підтверджує, що мати в цей час не працювала.

У разі ж, коли жінка працювала і в період роботи отримувала відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, то такий період відпустки підлягає врахуванню як до загального, так і до безперервного стажу роботи відповідно до вимог статті 181 КЗпП України.

До матеріалів справи позивачем надано свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , відповідно до якого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином позивачки.

Втім, матеріали справи свідчать про те, що позивачем разом із заявою про призначення пенсії не подавались до пенсійного органу відповідні документи, оскільки у заяві позивача про призначення пенсії від 02.01.2025 відсутні відомості про подання документів, які підтверджують час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми (рядок 9 «Свідоцтво про народження дитини» розділу «Перелік документів, доданих до заяви» не заповнений), .

Відтак, у пенсійного органу були відсутні підстави для зарахування даного періоду до страхового стажу позивач, а тому відмова відповідача в цій частині є правомірною.

Водночас, суд не може перебирати на себе функцію органу Пенсійного фонду та самостійно визначати періоди, які підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача на підставі документів, які позивач подав до суду, проте, не подавав до органу, уповноваженого на призначення пенсії, оскільки наведене не відповідає меті та завданням адміністративного судочинства.

При цьому, суд звертає увагу, що позивач не позбавлена права надати територіальному органу Пенсійного фонду України додаткові документи, передбачені п.1 Порядку №637 (у разі їх наявності), для підтвердження часу догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми для зарахування до страхового стажу, з урахуванням наведених вище висновків суду.

Відтак, в цій частині позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є частково обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

За приписами частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн, інших судових витрат не заявлено.

Враховуючи висновок суду про наявність підстав для часткового задоволення позову, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Луганській області в розмірі 560,60 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення від 08.01.2025 №08, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області, про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад, показників з шкідливими та важкими умовами праці.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати до пільгового стажу особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 ОСОБА_1 період роботи з 13.01.2005 по 15.06.2022 згідно з довідкою про особливий характер роботи та умови праці, необхідних для призначення пільгової пенсії від 18.10.2024 №14/319 виданої підприємством з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області призначити ОСОБА_1 з 02.01.2025 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад, показників з шкідливими та важкими умовами праці.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 560,60 грн (п`ятсот шістдесят гривень 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; місце проживання внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 ; код РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, місцезнаходження: 93404 Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, 9; .

Повне судове рішення складено 22.05.2025.

Суддя М.О. Семененко