Справа № 160/16332/20
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и
Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),
суддів: Сафронової С.В., Коршуна А.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
28 червня 2024 року за заявою позивача Дніпропетровський окружний адміністративний суд ухвалив додаткове рішення у справі № 160/116332/20, яким стягнув з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп.
За результатами розгляду апеляційних скарг Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2025 року апеляційні скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та Головного управління ДПС у Дніпропетровській області залишено без задоволення.
В апеляційній скарзі на додаткове рішення ФОП ОСОБА_1 відповідно до вимог ч. 7 ст. 139 КАС просив стягнути із відповідача на його користь усі судові витрати, які ним понесені чи мають бути понесені у зв`язку із апеляційним розглядом , покласти на відповідача його судові витрати на стадії апеляційного розгляду та для вирішення цього питання про судові витрати призначити додаткове судове засідання, яке провести у відповідності до ст.143 КАС України не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення, постанови тощо.
У письмових заперечення щодо стягнення витрат на правничу допомогу Головне управління ДПС у Дніпропетровській області просить відмовити у задоволенні клопотання позивача про відшкодування витрат на правову допомогу.
Розглянувши наведені доводи та матеріали справи, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі податки докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Частиною п`ятою статті 143 КАС України передбачено, що у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Апеляційний суд враховує, що під час ухвалення постанови у цій справі питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу не є вирішеним, а тому вбачаються підстави для вирішення вказаного клопотання відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини другої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
За змістом частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частини четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини сьомої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Слід зазначити, що як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
У ситуації, що розглядається, Адвокат Лісовий Денис Олександрович виконував послуги з професійної правничої допомоги позивачу у розгляді цієї справи на підставі Договору про надання правової допомоги (на професійну правничу допомогу) №2 від 01.01.2020.
Згідно з пунктів 3.2, 3.3, 3.4, договору, орієнтована вартість послуг за даним договором, на момент його укладання, становить 1000,00 (одна тисяча гривень 00 коп.) але в будь-якому разі кінцева вартість послуг визначається сумою документів на оплату (рахунок, квитанція, тощо), та узгоджується сторонами в актах здачі-прийняття послуг.
Перелік наданих послуг визначається у акті здачі-приймання послуг.
Оплата послуг адвоката здійснюється протягом 3 (трьох) календарних днів з моменту фактичного отримання клієнтом послуг, про що Клієнт отримує квитанцію чи інший підтверджуючий документ. За бажанням Клієнта можлива передоплата (аванс) послуг адвоката.
За результатами наданих послуг сторони підписують акт здачі-приймання послуг. Акт підписується протягом 3 (трьох) днів після фактичного надання послуг. Підписання акту клієнт є підтвердженням відсутності претензій з його боку.
Згідно з акту здачі-приймання послуг № №69 від 08.05.2025 р. адвокатом були надані юридичні (правові) послуги (правнича допомога), які включають в собі:
- складання та направлення відзиву Позивача від 06.03.2025 р. на апеляційну скаргу відповідача від 16.01.2025 р. (щодо додаткового рішення суду);
- складання клопотання (заяви) Позивача від 08.05.2025 р. про ухвалення додаткового рішення апеляційного суду щодо судових витрат позивача на професійну правничу допомогу на стадії апеляційного розгляду.
При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу суд апеляційної інстанції надає оцінку співмірності заявленої позовної вимоги із критеріями, встановленими частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України.
При цьому колегія суду акцентує увагу на тому такий вид послуг як направлення документів їх адресату не потребує спеціальних знань в області права і носить суто технічний характер, а тому ці види послуг не відносяться до правової правничої допомог
З урахуванням принципу співмірності та розумності судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, змісту і обсягу наданих послуг, витраченого адвокатом часу, з урахуванням того, що наведені у відзиві доводи фактично зводились до цитування численних рішень Верховного Суду з приводу відшкодування витрат на правову допомогу що спрощувало роботу адвоката при підготовці даного відзиву, а тому, на думку суду, подання будь-яких документів правового характеру, необхідних для захисту інтересів Клієнта не вимагала від адвоката значного обсягу юридичної та технічної роботи, тому належним є розмір відшкодування понесених позивачем судових витрат на оплату правничої допомоги адвоката у розмірі 500 грн.
Керуючись ст.ст. 139, 143, 252 КАС України, суд, -
Заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постановити додаткове судове рішення, яким стягнути з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 500 грн. (п`ятсот грн.)
Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі.

В повному обсязі постанова складена 20 травня 2025 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова

суддя А.О. Коршун