Справа № 420/36526/24
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лебедєвої Г.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області №60 від 31.05.2024 року про відмову у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, відповідно до п.7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій з урахуванням того, що ОСОБА_1 на день досягнення пенсійного віку працювала вчителем початкових класів Рівненського ліцею Генічеської міської ради.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачка за час своєї трудової діяльності відпрацювала працівником освіти з 15.08.1983 року по сьогоднішній день, а відтак набула право на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка їй призначена з 15.05.2024 року.

Водночас пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

24.05.2024 року позивачка звернулась через сервісний центр Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві з заявою №4626, щодо призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Проте рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №60 від 31.05.2024 року їй було відмовлено у призначенні грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, у зв`язку з тим, що заявниця на день досягнення пенсійного віку не працювала в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років (у разі призупинення на час воєнного стану дії трудового договору період роботи не враховується до страхового стажу).

Позивачка вказує, що таке твердження відповідача не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки вона на день звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою працювала вчителем початкових класів Рівненського ліцею Генічеської міської ради з 15.08.1983р. та на даний час знаходиться в простої відповідно до наказу Відділу освіти Генічеської міської ради від 04.01.2024 року №3-О «Про затвердження Переліку працівників закладів загальної середньої освіти Генічеської МТГ, яким продовжено простій у 2024 році».

Вважаючи вказане рішення відповідача протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивачка звернулася до суду з вказаним позовом.

Ухвалою від 02.12.2024 року Одеський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 420/36526/24 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст. 262 КАС України.

16.12.2024 року до Одеського окружного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного України в Одеській області надійшли копії матеріалів пенсійної справи позивача.

20.12.2024 року до Одеського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 15.05.2024 року призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 24.05.2024 року позивачка звернулась через сервісний центр Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві з заявою №4626 щодо призначення грошової допомоги розмірі десяти місячних пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до пункту 4.2 Порядку №22-1, розгляд документів, наданих для призначення пенсії ОСОБА_1 провадився за принципом «екстериторіальності» Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області. Оскільки позивачка на день досягнення пенсійного віку не працювала в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років (у разі призупинення на час воєнного стану дії трудового договору період роботи не враховується до страхового стажу), правові підстави для виплати грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - відсутні. Головне управління діяло лише на підставі норм діючого законодавства України, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому підстави для визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області відсутні.

25.12.2024 року до Одеського окружного адміністративного суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій представник заперечує проти доводів відповідача та наполягає на задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до довідки № 3001- від 15.02.2024 року, взята на облік внутрішньо переміщеної особи, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичним місцем проживання/перебування: АДРЕСА_2 .

З трудової книжки НОМЕР_1 , дата заповнення 15.08.1983 року, вбачається, що позивач:

- з 15.08.1983 року призначена на посаду вчителя початкових класів Рівненської середньої школи Генічеського району Херсонської області;

- з 30.08.1996 року переведена на посаду замісника директора з виховної роботи;

- з 01.09.2011 року переведена на посаду вчителя початкових класів.

Як вбачається з записів у трудовій книжці позивача та довідки від 15.05.2024 року № 10, виданої Відділом освіти Генічеської міської ради, Рівненська середня школа Генічеського району Херсонської області була перейменована на Рівненську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів Генічеського району Херсонської області (наказ № 22-Б від 12.07.2001), Рівненське загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів Генічеського району Херсонської області реорганізована у Рівненську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів Генічеської районної ради Херсонської області (Рішення Генічеської районної ради від 12.04.2005), назву Рівненської загальноосвітньої шкоди І-Ш ступенів Генічеської районної ради Херсонської області з 18.01.2021 року змінено на Рівненський заклад загальної середньої освіти Генічеської міської ради (Рішення ІІІ сесії VIІІ скликання Генічеської міської ради від 18.01.2021 № 171), назву Рівненський заклад загальної середньої освіти Генічеської міської ради з 23.12.2021 року змінені на Рівненський ліцей Генічеської міської ради (Рішення XX сесії VIІІ скликання Генічеської міської ради Херсонської області від 23.12.2021 року №м1319).

Згідно наказу Відділу освіти Генічеської міської ради від 04.01.2024 року № 3-О «Про затвердження Переліку працівників закладів освіти Генічеської міської ради, яким продовжені простій у 2024 році» затверджено перелік працівників закладів освіти Генічеської міської ради, яким продовжено простій (Додаток 1)

З Додатку 1 до вказаного вище наказу, вбачається, що позивачка, як працівник Рівненського ліцею Генічеської міської ради, включена до переліку працівників закладів освіти Генічеської міської ради, яким продовжені простій.

Відповідно до довідки від 15.05.2024 року № 11, виданої Відділом освіти Генічеської міської ради, ОСОБА_1 , 1964 року народження, працює вчителем початкових класів Рівненського ліцею Генічеської міської ради з 15.08.1983 року (наказ по РВО від 12.08.1983 № 88, наказ по школі від 25.08.1983 № 19) та на даний час знаходиться в простої (наказ Відділу освіти Генічеської міської ради від 04.01.2024 року № 3-О «Про затвердження Переліку працівників закладів загальної середньої освіти Генічеської МТГ, яким продовжені простій у 2024 році»). За вказаний період ОСОБА_1 відпусток без збереженні заробітної плати та по догляду за дитиною не надавалося.

З довідки від 19.11.2024 року № 92, виданої Централізованою бухгалтерією по обслуговуванню закладів освіти Генічеської міської ради, вбачається, що ОСОБА_1 вчителю початкових класів Рівненського ліцею Генічеської міської ради за період з серпня 2022 року по жовтень 2024 року нараховувалася заробітна плата.

Позивачці з 15.05.2024 року призначено пенсію за віком відповідно до ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

24.05.2024 року позивачка звернулась через сервісний центр Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві з заявою №4626 щодо призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Органом, що приймає рішення за заявою позивача, за принципом екстериторіальності визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення №60 від 31.05.2024 року про відмову ОСОБА_1 в призначені грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки заявниця на день досягнення пенсійного віку не працювала в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років (у разі призупинення на час воєнного стану дії трудового договору період роботи не враховується до страхового стажу).

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернулася до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 22 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до п. 7-1 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Системний аналіз зазначеної норми свідчить про те, що право на отримання відповідної грошової допомоги є окремим правовим механізмом відповідної соціальної виплати, який може реалізовуватись при призначенні «пенсії за віком».

Такий висновок, зокрема міститься у постановах Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 442/456/17 та від 13.02.2019 у справі № 233/4308/17.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1191 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV (далі - Порядок № 1191).

Згідно з п. 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ, що передбачені, зокрема, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим Постановою КМУ від 04.11.1993 № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Пункт 5 Порядку № 1191 передбачає, що грошова допомога надається особам, яким, починаючи з 01.10.2011, призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - і "ж" ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Відповідно до п. 6 Порядку № 1191 для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону № 1058-ІV, станом на день її призначення.

Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячний пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Таким чином, право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у особи необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

Аналогічна правова позиція щодо застосування п.7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» викладена у постановах Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 234/13835/17, від 20.02.2019 у справі № 462/5636/16-а, від 19.03.2019 у справі № 466/5637/17, від 24.04.2019 у справі № 450/3061/16-а, яка є обов`язковою для врахування судом в силу вимог ч. 5 ст. 242 КАС України.

Стаття 55 Закону № 1788-ХІІ визначає окремі категорії працівників інших галузей народного господарства, які мають право на пенсію за вислугу років.

Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону № 1788-ХІІ право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМУ від 04.11.1993 № 909 у розділі 1 «Освіта» передбачено, що до стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, зараховується час на посадах: учителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, завідувачі філіями, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної) роботи, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи, в таких закладах і установах: загальноосвітні навчальні заклади, військові загальноосвітні навчальні заклади, музичні і художні школи .

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 15.05.2024 року призначено пенсію за віком відповідно до ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

24.05.2024 року позивачка звернулась через сервісний центр Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві з заявою №4626 щодо призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення №60 від 31.05.2024 року про відмову ОСОБА_1 в призначені грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки заявниця на день досягнення пенсійного віку не працювала в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років (у разі призупинення на час воєнного стану дії трудового договору період роботи не враховується до страхового стажу).

Як вбачається з матеріалів справи, на час звернення із заявою про призначення пенсії позивачка досягла пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV, мала спеціальний страховий стаж роботи, що дає право на отримання грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій на підставі п.7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV та будь-якого іншого виду пенсії не отримувала, що відповідачем не заперечується.

Водночас, спірним є питання чи працювала позивачка в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", який дає право на виплату одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 48 Кодексу законів про працю України, ст. 62 Закону № 1788-ХІІ встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Згідно положень статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує наявний трудовий стаж для призначення пенсій, с трудова книжка.

У відповідності до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженої Порядком № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Так, з трудової книжки НОМЕР_1 , дата заповнення 15.08.1983 року, вбачається, що позивач:

- з 15.08.1983 року призначена на посаду вчителя початкових класів Рівненської середньої школи Генічеського району Херсонської області;

- з 30.08.1996 року переведена на посаду замісника директора з виховної роботи;

- з 01.09.2011 року переведена на посаду вчителя початкових класів.

Згідно записів у трудовій книжці позивача та довідки від 15.05.2024 року № 10, виданої Відділом освіти Генічеської міської ради, Рівненська середня школа Генічеського району Херсонської області була перейменована на Рівненську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів Генічеського району Херсонської області (наказ № 22-Б від 12.07.2001), Рівненське загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів Генічеського району Херсонської області реорганізована у Рівненську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів Генічеської районної ради Херсонської області (Рішення Генічеської районної ради від 12.04.2005), назву Рівненської загальноосвітньої шкоди І-Ш ступенів Генічеської районної ради Херсонської області з 18.01.2021 року змінено на Рівненський заклад загальної середньої освіти Генічеської міської ради (Рішення ІІІ сесії VIІІ скликання Генічеської міської ради від 18.01.2021 № 171), назву Рівненський заклад загальної середньої освіти Генічеської міської ради з 23.12.2021 року змінені на Рівненський ліцей Генічеської міської ради (Рішення XX сесії VIІІ скликання Генічеської міської ради Херсонської області від 23.12.2021 року №м1319).

Записів про звільнення ОСОБА_1 з Рівненського ліцею Генічеської міської ради, трудова книжка позивача не містить.

Згідно Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року № 309, з 24.02.2022 року вся територія Генічеського району Херсонської області є тимчасово окупованою російською федерацією.

Відмовляючи позивачу в призначенні спірної допомоги, відповідач в оскаржуваному рішенні посилається на те, що у разі призупинення на час воєнного стану дії трудового договору період роботи не враховується до страхового стажу.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 1 Закону України від 15.03.2022 № 2136-IX «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (далі Закон № 2136-IX), на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина передбачених ст. ст. 43, 44 Конституції України.

У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю, законів України «Про державну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», інших законодавчих актів, що регулюють діяльність державних службовців, посадових осіб місцевого самоврядування у частині відносин, врегульованих цим Законом.

Частиною 1 ст.13 Закону № 2136-IX визначено, що призупинення дії трудового договору-це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором у зв`язку із збройною агресією проти України, що виключає можливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором.

Призупинення дії трудового договору може здійснюватися за ініціативи однієї із сторін на строк не більше ніж період дії воєнного стану. У разі прийняття рішення про скасування призупинення дії трудового договору до припинення або скасування воєнного стану роботодавець повинен за 10 календарних днів до відновлення дії трудового договору повідомити працівника про необхідність стати до роботи.

Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону № 2136-IX призупинення дії трудового договору оформлюється наказом (розпорядженням) роботодавця, в якому, зокрема, зазначається інформація про причини призупинення, у тому числі про неможливість обох сторін виконувати свої обов`язки та спосіб обміну інформацією, строк призупинення дії трудового договору, кількість, категорії і прізвища, ім`я, по батькові (за наявності), реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) відповідних працівників, умови відновлення дії трудового договору.

Наказ (розпорядження) про призупинення дії трудового договору, укладеного з посадовими особами державних органів та органів місцевого самоврядування, роботодавець подає для погодження до військової адміністрації, яка здійснює свої повноваження на відповідній території (військові адміністрації населених пунктів та районні військові адміністрації, а за їх відсутності-обласні).

Суд зауважує, що матеріали справи не містять доказів призупинення дії трудового договору з позивачкою на час воєнного стану.

Ні в оскаржуваному рішенні, ні у відзиві на позовну заяву, відповідач не зазначає на підставі яких відомостей або документів Головне управління Пенсійного фонду в Одеській області встановило, що з ОСОБА_1 призупинялася дія трудового договору на час воєнного стану.

Жодних доказів на підтвердження зазначених обставин, відповідачем не надано.

Разом з тим, відповідно до наказу Відділу освіти Генічеської міської ради від 04.01.2024 року № 3-О «Про затвердження Переліку працівників закладів освіти Генічеської міської ради, яким продовжені простій у 2024 році» затверджено перелік працівників закладів освіти Генічеської міської ради, яким продовжено простій (Додаток 1).

З Додатку 1 до вказаного вище наказу, вбачається, що позивачка, як працівник Рівненського ліцею Генічеської міської ради, включена до переліку працівників закладів освіти Генічеської міської ради, яким продовжені простій.

Відповідно до довідки від 15.05.2024 року № 11, виданої Відділом освіти Генічеської міської ради, ОСОБА_1 , 1964 року народження, працює вчителем початкових класів Рівненського ліцею Генічеської міської ради з 15.08.1983 року (наказ по РВО від 12.08.1983 № 88, наказ по школі від 25.08.1983 № 19) та на даний час знаходиться в простої (наказ Відділу освіти Генічеської міської ради від 04.01.2024 року № 3-О «Про затвердження Переліку працівників закладів загальної середньої освіти Генічеської МТГ, яким продовжені простій у 2024 році»). За вказаний період ОСОБА_1 відпусток без збереженні заробітної плати та по догляду за дитиною не надавалося.

Стаття 34 КЗпП України визначає, що простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами.

У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця.

Статтею 113 КЗпП України передбачено, що час простою не з вини працівника, в тому числі на період оголошення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу).

За час простою, коли виникла виробнича ситуація, небезпечна для життя чи здоров`я працівника або для людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища не з його вини, за ним зберігається середній заробіток.

07.03.2022 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №221 «Деякі питання оплати праці працівників державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, що фінансуються або дотуються з бюджету, в умовах воєнного стану», відповідно до якої надав право керівникам державних органів, підприємств, установ та організацій, що фінансуються або дотуються з бюджету, до припинення чи скасування воєнного стану в Україні в межах фонду заробітної плати, передбаченого у кошторисі, самостійно визначати розмір оплати часу простою працівників, але не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові тарифного розряду (посадового окладу) (пункт 1), а також рекомендував керівникам органів місцевого самоврядування застосовувати положення пункту 1 цієї постанови та здійснювати його виконання в межах фондів заробітної плати, передбачених у кошторисах відповідних органів, підприємств, установ та організацій (пункт 2).

З довідки від 19.11.2024 року № 92, виданої Централізованою бухгалтерією по обслуговуванню закладів освіти Генічеської міської ради, вбачається, що ОСОБА_1 вчителю початкових класів Рівненського ліцею Генічеської міської ради за період з серпня 2022 року по жовтень 2024 року нараховувалася заробітна плата. Також у довідці вказано, що на всі виплати нараховані страхові внески.

Крім того, листом №01-15/231 від 18.09.2024 року, Відділом освіти Генічеської міської ради було повідомлено, що відповідно ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованих територій України» (зі змінами), п. 1 постанови КМУ від 06.12.2022р. « 1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською федерацією», наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022р. вся територія Генічеського району Херсонської області, в т.ч. територія Генічеської громади до якої входить Рівненська сільська рада знаходиться під тимчасовою окупацією з 24 лютого 2022 року. Подання роботодавцем відомостей до реєстру застрахованих осіб відбувається шляхом подання об`єднаної звітності з податку на доходи фізичних осіб, воєнного збору та єдиного соціального внеску. Формування звітності здійснюється на підставі первинної облікової документації з кадрового обліку. Періодичність та граничні строки подання такої звітності наступні: поквартально не пізніше 40 календарних днів після закінчення звітного кварталу. Оскільки територія розташування навчального закладу до закінчення першого кварталу 2022 року вже була окупована, первинна облікова документація залишилась на окупованій території, доступ до неї було втрачено, то роботодавець не мав можливості сформувати та подати об`єднану звітність у запитаний період із першого кварталу 2022 року по сьогоднішній день. Відповідно до підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, у разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності та/або документів (повідомлень), … платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Таким чином, вбачається, що позивачка, на день досягнення пенсійного віку та на момент звернення з заявою про призначення їй спірної доплати (24.05.2024 року), працювала в закладі комунальної форми власності - Рівненського ліцею Генічеської міської ради, на посаді вчителя початкових класів, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

За правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 02.03.2020 у справі № 175/4084/16-а (2-а/175/86/16), отримання грошової допомоги у розмірі десятимісячних пенсій згідно пункту 7-1 розділу Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, визначене законодавцем, як заохочувальний захід щодо осіб, які, отримавши право на призначення пенсії, виявили бажання працювати та одержувати пенсію з більш пізнього віку, тобто фактично відтермінували реалізацію права виходу на пенсію.

Суд зауважує, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій в першу чергу пов`язується з досягненням нею пенсійного віку, наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

Як вже було зазначено судом, факт досягнення позивачем пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону № 1058-IV та наявності необхідного страхового стажу, а також неотримання до моменту виходу на пенсію за віком будь-якого іншого виду пенсії, відповідачем не оспорюється.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачці було протиправно відмовлено у призначенні грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Таким чином, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про визнання рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №60 від 31.05.2024 року про відмову ОСОБА_1 в призначені грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до основних засад адміністративного судочинства, вимог законодавства України, що регулює спірні правовідносини, суд робить висновок, що позовні вимоги позивача належать до задоволення шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області №60 від 31.05.2024 року про відмову ОСОБА_1 в призначені грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.05.20254 року № 4626 про призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду в даній справі.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо Відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Таким чином, враховуючи задоволення позову, судові витрати позивача по сплаті судового збору у розмірі 968,96 грн. суд присуджує за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області №60 від 31.05.2024 року про відмову ОСОБА_1 в призначені грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.05.20254 року № 4626 про призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду в даній справі.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 21.05.2025 року.

Суддя Г. В. Лебедєва