Справа № 640/29109/21
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2025-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

22 травня 2025 року Справа № 640/29109/21 ЗП/280/554/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Конишевої О.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Київського міського центру зайнятості (місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, 47-Б) про визнання протиправними та скасування наказу та довідки, акту,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва (далі - суд) надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Київського міського центру зайнятості (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування наказу від 05.05.2021 №45/263-02/21 про повернення коштів, акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення від 23.04.2021 №1195, довідки-розрахунку від 05.05.2021 №246 відповідача.

Підставами позову є порушення прав та інтересів позивача внаслідок протиправного прийняття відповідачем оскаржуваних наказу, акту та довідки.

Відповідач проти задоволення позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позов, зокрема зазначив, що відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» відповідальність за достовірність поданих даних покладається на зареєстрованого безробітного. Позивач приховав факт отримання ним свідоцтва на право заняття адвокатською діяльністю. Вважає помилковим посилання позивача на те, що не отримання доходу від адвокатської діяльності надає позивачу право на отримання допомоги по безробіттю. Положеннями ст. 6, 12, 31, 32 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що право особи на заняття адвокатською діяльністю зберігається з моменту отримання свідоцтва до зупинення або припинення ним права на заняття такою діяльністю. Адвокату, який має діюче свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, надана законом можливість забезпечувати себе роботою, внаслідок чого він вважається особою, яка забезпечує себе роботою самостійно та у розумінні Закону України «Про зайнятість населення» належить до зайнятого населення і не може бути визнаний безробітним. Враховуючи викладене, Дарницькою районною філією Київського міського центру зайнятості правомірно видано наказ № 45/263-02/21 від 05.05.2021 щодо повернення незаконно отриманих коштів за період з 02.06.2020 по 23.04.2021 у сумі 95 277,94 грн. В задоволенні позову просить відмовити.

Ухвалою суду від 20.10.2021 року позовну заяву позивача залишено без руху та надано йому строк для усунення виявлених недоліків.

Ухвалою суду від 08.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлено строк для подання заяв по суті.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді, справу в порядку пп.2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду передано на повторний автоматизований розподіл справ між суддями.

Ухвалою суду від 11.05.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлено строк для подання заяв по суті.

Законом України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022 № 2825-IX (далі - Закон № 2825-IX) ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя. Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України Про внесення зміни до пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду щодо забезпечення розгляду адміністративних справ, але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена ч. 1 ст. 27, ч. 3 ст. 276, ст. ст. 289-1, 289-4 КАС України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України.

17.03.2025 матеріали адміністративної справи надійшли до Запорізького окружного адміністративного суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.03.2025 зазначену справу передано на розгляд головуючому судді Конишевій О.В.

Ухвалою суду від 24.03.2025 прийнято до провадження справу № 640/29109/21 (провадження ЗП/280/554/25) та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Частиною п`ятою статті 262 КАС України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін; з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Розглянувши наявні заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується вимоги, дослідивши докази, суд встановив наступне.

Згідно витягу з наказу Державного бюро розслідувань № 223-ос від 31.03.2020, позивача звільнено з посади слідчого третього слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань Державного бюро розслідувань 02.04.2020 у зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису з припиненням державної служби.

03.04.2020 до Дарницької районної філії Київського міського центру зайнятості звернувся за сприянням у працевлаштуванні позивач, подавши відповідні заяви з проханням надати йому статус безробітного та призначити допомогу по безробіттю.

Наказом Дарницької районної філії Київського міського центру зайнятості від 03.04.2020 № НТ200403 відповідно до статті 43 Закону України «Про зайнятість населення» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 5067-VI) позивачу надано статус безробітного та призначено виплату допомоги по безробіттю, як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу.

Відповідно до акта № 1195 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» відповідачем проведено звірку даних щодо перебування на обліку позивача у Раді адвокатів Закарпатської області та встановлено, що починаючи з 04.06.2020 позивач зареєстрований у Раді адвокатів Закарпатської області.

Наказом № НТ210423 від 23.04.2021 позивачу припинено з 23.04.2021 виплату допомоги по безробіттю, у зв`язку з встановленням факту виконання безробітним оплачуваної роботи, зайняття іншим видом діяльності.

Наказом Дарницької районної філії Київського міського центру зайнятості № 45/263-02/21 від 05.05.2021 позивача зобов`язано повернути суму одержаної допомоги по безробіттю у розмірі 95 277,94 грн за період з 02.06.2020 по 22.04.2021.

Згідно довідки ГУ ДПС України в м. Києві від 28.08.2021, позивачем подано декларацію про майновий стан і доходи, у якій сума доходу за 2020 рік зазначено 0 грн.

Позивач не погоджуючись з рішенням відповідача про повернення суми одержаної допомоги по безробіттю, звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» (тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон) статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Згідно зі ст. 45 цього Закону реєстрація безробітного припиняється у разі, зокрема: зайнятості особи; подання безробітним особисто письмової заяви про зняття його з реєстрації як безробітного або відмови від її послуг; встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг.

За положеннями ст. 44 вищевказаного Закону зареєстровані безробітні зобов`язані, серед іншого, інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону. Відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Згідно пункту 14.1.226 статті 14 Податкового кодексу України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою-підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов`язані стати на облік в органах державної податкової служби за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік (п.187.1 ст. 187 ПК України).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Положеннями статей 6, 12, 31, 32 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що право особи на зайняття адвокатською діяльністю зберігається з моменту отримання свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю до зупинення або припинення ним права на зайняття такою діяльністю.

Аналіз вищезазначених норм дає підстави вважати, що адвокат є самозайнятою особою, незалежно від того чи зареєстрований він як фізична особа-підприємець.

За матеріалами справи встановлено, що 02.06.2020 позивач отримав свідоцтво на право заняття адвокатською діяльністю. Про отримання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю позивач Дарницьку районну філію Київського міського центру зайнятості не повідомив.

Позивач, посилаючись на те, що у нього відсутній дохід у спірний період, не врахував, що адвокатська діяльність є незалежною професійною діяльністю відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а тому позивач не може вважатися незайнятою особою з часу отримання ним свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, якщо право на заняття адвокатською діяльністю не зупинено, незалежно від часу взяття його на облік органами Державної фіскальної служби України чи закінчення ліквідаційної процедуру.

Отримавши право на заняття адвокатською діяльністю позивач відповідно до ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» мав повідомити про цю обставину, оскільки з часу отримання права на зайняття адвокатської діяльності він є самозайнятою особою, забезпечує себе роботою самостійно, а тому, не мав права на збереження статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю.

Позивач є самозайнятою особою, а відтак не має правового значення чи перебуває він на обліку в органах Державної фіскальної служби України та відповідно подавав чи не подавав відповідні звіти щодо отриманого доходу.

Відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокат має право здійснювати адвокатську діяльність після отримання свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та складання присяги адвоката України. Наявність зазначеного права чинним законодавством не пов`язано з реєстрацією адвоката в органах податкової служби як платника податків.

Такі ж висновки викладені і у постанові Верховного Суду від 31.05.2018 у справі № 750/9213/16-ц та постанові Верховного Суду від 24.04.2019 у справі № 757/17820/17-ц.

Відтак позивачем зроблено помилкові висновки про те, що не отримання ним доходу від адвокатської діяльності є підставою для збереження за ним статусу безробітного.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на відсутність у його діях прямого умислу на свідоме неповідомлення про працевлаштування з метою незаконного отримання допомоги по безробіттю, оскільки відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» саме на позивачеві лежить обов`язок повідомити про обставини, що впливають на умови виплати йому забезпечення та надання соціальних послуг.

Позивач про отримання ним права на заняття адвокатською діяльністю не повідомив, на будь - які обставини, що були об`єктивною причиною неможливості такого повідомлення не вказував.

За період з 02.06.2020 по 22.04.2021 позивач отримав допомогу по безробіттю у сумі 95 277,94 грн. Зазначена сума виплачена у період коли позивач мав право на заняття адвокатською діяльністю, а відтак ця сума підлягає поверненню, як така, що виплачена без законних на те підстав.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач при винесенні оскаржуваного наказу від 05.05.2021№ 45/263-02/21 про повернення коштів, а також при складенні акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення від 23.04.2021 № 1195 та довідки-розрахунку від 05.05.2021 № 264 діяв відповідно до норм чинного законодавства, у зв`язку із чим позов не підлягає задоволенню.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень. Разом з тим, згідно з принципом змагальності позивач має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.

Враховуючи викладене, на підставі оцінки поданих доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи та системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позовна заява необґрунтована та задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст. 9, 72-90, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Київського міського центру зайнятості (01033, м. Київ, вул. Жилянська, 47-Б, )- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі 22.05.2025.

Суддя О.В. Конишева