Справа № 157/627/25
Суддя: Ходачинський Р. О.
Дата ухвалення: 2025-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 157/627/25
Провадження № 2-а/157/76/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області

у складі головуючого судді Ходачинського Р.О.,

за участю секретаря судового засідання Кисляка Я.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Позов обґрунтований тим, що 05.04.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 винесено постанову № 223 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. Згідно із зазначеною постановою він, будучи в належний спосіб оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , 02 грудня 2024 року не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 для визначення призначення на особливий період та проходження медичного огляду. В подальшому, не прибувши 02.12.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , не пізніше трьох діб від визначених у повістці № 1273312 дати і часу прибуття, не повідомив ІНФОРМАЦІЯ_2 про причини своєї неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки в будь-який інший спосіб, та надалі станом на 05.04.2025 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 у строк, що не перевищує сім календарних днів. Таким чином, він порушив абз. 1 ч. 1 та абз. 12 ч. 3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час дії особливого періоду.

Із зазначеною постановою він не згідний, вважає її протиправною та такою, що підлягає скасуванню. На обґрунтування цього зазначив, що 30.11.2024 року о 5 год він завіз свою дружину ОСОБА_3 в м. Камінь-Каширський в пологовий будинок та був присутнім на пологах і після народження сина повернувся додому. Вдома його мати ОСОБА_4 повідомила, що працівник Укрпошти привозив повістку для її сина, однак цей працівник не повідомив для якого саме, оскільки на той момент за адресою: АДРЕСА_1 , було зареєстровано двоє людей мобілізаційного віку він і його старший брат ОСОБА_5 . Його брат ОСОБА_5 06 грудня 2024 року поїхав до ІНФОРМАЦІЯ_2 з`ясувати на кого була виписана повістка, однак цього зробити йому не вдалося. 08 грудня 2024 року у зв`язку з народженням дитини він оновлював дані в застосунку «Резерв+» та отримав відстрочку від мобілізації до 07 лютого 2025 року, у зв`язку з чим вважав, що у нього відсутні порушення військового обліку. Однак, коли він після 07 лютого 2025 року подав заяву через «Резерв+» на відстрочку і отримав відстрочку до 08 травня 2025року, то після цього в застосунку «Резерв+» з`явилось повідомлення про порушення правил військового обліку. Коли він 12 лютого 2025 року прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , йому повідомили, що йому була повістка, і він є у розшуку. Можливості з`ясувати причини його розшуку у нього не було через хвору дитину віком трохи більше двох місяців та наявністю ще двох дітей, які були під наглядом його матері, яка є людиною похилого віку. 05 квітня 2025 року він разом із поліцейськими прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де йому повідомили, що була повістка для уточнення даних, тому на нього склали оскаржувану постанову. Разом з тим, під час розгляду справи йому не було пред`явлено жодного доказу його вини. В оскаржуваній постанові та протоколі відсутні будь-які докази, які б підтверджували існування виписаної повістки та її вид, дату відправлення та вручення повістки йому особисто, а також номер та дата поштового рекомендованого листа, яким повістка надіслана, інформування його співробітниками АТ «УКРПОШТА» про наявність поштового відправлення. Його пояснення, які він надав усно та письмово при розгляді справи, не взяли до уваги, як і обставин, які пом`якшують відповідальність.

Вважає, що відповідачем не було зібрано та не представлено йому при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні оскаржуваної постанови належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів вчинення ним інкримінованого йому правопорушення. Будь-яких доказів того, що йому вручалася чи направлялася поштою відповідна повістка, із зазначенням строку явки, відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення представлено не було і відповідні докази в процесі розгляду справи в порушення вимог ст. 279 КУпАП не досліджувалися. Враховуючи наведене, вважає, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено належними та допустимим доказами його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Підтверджуючи зазначені обставини наявними у нього доказами, позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення ВН № 223 від 05.04.2025, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковником ОСОБА_2 , та провадження по справі закрити, а також стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_3 на його користь судові витрати у розмірі 605,60 гривень.

Ухвалою судді від 15.04.2025 відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи вирішено провести у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. У зазначеній ухвалі також визначено відповідачу п`ятиденний строк із дня вручення ухвали для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Для подання відзиву на позов встановлено відповідачу п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, а для подання заперечення п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_5 , будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, участі свого представника в судовому засіданні не забезпечив, відзиву на позовну заяву в строк, встановлений вищезазначеною ухвалою суду, не подав, клопотання про продовження такого строку не заявляв. Суд розцінює неподання ІНФОРМАЦІЯ_2 відзиву на позов, ненадання матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності та незабезпечення участі представника при розгляді справи як визнання позову.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 у судове засідання не з`явився, у поданому поза встановленим ухвалою суду строком відзиві начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 просила справу розглянути без участі відповідача.

Заслухавши пояснення позивача, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 280 КУпАП посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У судовому засіданні встановлено, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковника ОСОБА_2 ВН № 223 від 05.04.2025 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень (а.с. 5).

Цією постановою позивача визнано винним у тому, що він, будучи в належний спосіб оповіщеним про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 , 02 грудня 2024 року не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 для визначення призначення на особливий період та проходження медичного огляду. В подальшому ОСОБА_1 , не прибувши 02 грудня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , не пізніше трьох діб від визначених у повістці № 1273312 дати і часу прибуття, не повідомив ІНФОРМАЦІЯ_2 про причини своєї неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці ТЦК та СП, або в будь-який інший спосіб та надалі, станом на 05.04.2025 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 у строк, що не перевищує сім календарних днів, чим порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме абз. 1 ч. 1 та абз. 12 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» під час дії особливого періоду, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 3 ст. 210-1 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період. Відповідальність за ч. 1 ст. 210-1 КУпАП передбачена за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Відповідно до абз. 1 ч. 1, абз. 12 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду. У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк. У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Оцінивши надані позивачем пояснення та докази, суд вважає, що постанова начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковника ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП не відповідає зазначеним вище встановленим законом вимогам для рішень суб`єктів владних повноважень, зокрема щодо критерію обґрунтованості, тобто врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). У цьому випадку, як свідчить аналіз наявних у справі доказів, орган не з`ясував усі обставини, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Частинами 1 та 3 ст. 254 КУпАП передбачено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно з ч. 5 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України підтвердних документів про отримання особою виклику.

Таким чином, законодавством не вимагається складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неприбуття особи на виклик до ТЦК та СП, яку було належним чином повідомлено про дату, час і місце виклику, та наявності підтверджуючих документів про отримання виклику.

Разом з тим, на підтвердження виклику позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 02 грудня 2024 року, відповідачем не надано суду повістки № 1273312, про яку зазначається в оскаржуваній постанові, доказів надіслання такої повістки позивачу, отримання ним повістки тощо, що свідчить про неналежне оповіщення ОСОБА_1 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 та спростовує обставини, зазначені в оскаржуваній постанові.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач, не подавши відзиву, не надавши жодних доказів щодо повідомлення особи (повістки, виклику), підтверджуючих документів про отримання повідомлення (повістки, виклику), тобто доказів, що підтверджують винуватість ОСОБА_1 у порушенні законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, не довів правомірності свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

У відповідності до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи, що у судовому засіданні не здобуто доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, тому позов слід задовольнити, скасувати оскаржувану постанову і закрити справу за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, задовольняючи позовні вимоги, суд стягує з відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним витрати на сплату судового збору.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 139, 143, 159, 205, 242-246, 286 КАС України, статтями 247, 280, 293 КУпАП, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 ВН № 223 від 05.04.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Повний текст рішення суду складений 20.05.2025 року.

ГоловуючийРоман ХОДАЧИНСЬКИЙ