Справа № 280/2005/25
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2025-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

22 травня 2025 року Справа № 280/2005/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Конишевої О.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр.Соборний, буд. 158-б, м. Запоріжжя, 69057)

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

19.03.2025 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 призначеної на пільгових умовах за віком, згідно зі статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перерахувати пенсію ОСОБА_1 призначену за віком на пільгових умовах відповідно до п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", зарахувавши періоди роботи з 26.07.1978 року по 31.08.1984 року, з 21.08.1988 року по 31.08.1988 року, з 01.01.1989 року по 20.01.1989 року, з 24.07.1989 року по 06.09.1991 року, з 01.01.1992 року по 30.06.1992 року, з 01.09.1992 року по 16.02.1997 року, з 23.07.1997 року по 07.02.1998 року, з 01.01.1999 року по 31.08.1999 року, з 01.10.1999 року по 30.11.1999 року, з 01.12.2017 року по 02.07.2018 року до пільгового (спеціального) стажу, починаючи з моменту призначення пенсії, а саме з 03.01.2006 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем протиправно не було зараховано до її пільгового стажу за Списком №1 період роботи з 26.07.1978 року по 31.08.1984 року, з 21.08.1988 року по 31.08.1988 року, з 01.01.1989 року по 20.01.1989 року, з 24.07.1989 року по 06.09.1991 року, з 01.01.1992 року по 30.06.1992 року, з 01.09.1992 року по 16.02.1997 року, з 23.07.1997 року по 07.02.1998 року, з 01.01.1999 року по 31.08.1999 року, з 01.10.1999 року по 30.11.1999 року, з 01.12.2017 року по 02.07.2018 року, оскільки такий підтверджується записами трудової книжки.

Представником відповідача надано відзив на позов, в якому проти задоволення позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що позивач не надавала відповідачу будь-яких інших уточнюючих довідок та документів згідно з Порядком №637, які б підтверджували відповідність оспорюваних періодів роботи законодавчим вимогам та надавали можливість зарахувати оспорювані періоди роботи до пільгового стажу до Списку №1. Отже, відсутні підстави для зарахування спірних періодів роботи позивача. Крім того, зазначає, що позивач звернувся до відповідача із заявою не встановленого зразка, та що позивачем пропущений строк звернення до суду.

Ухвалою суду від 24.03.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах (Список №1) відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058 - IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 03.01.2006 року.

Позивач зазначає, що 14.01.2025 року за наслідками свого звернення до відповідача позивачу стало відомо, що під час призначення пенсії частина періодів трудової діяльності відповідачем не була включена до пільгового страхового стажу, передбаченого Списком №1. Зокрема, була надана роздруківка (протокол та розпорядження про нарахування пенсії, детальний розрахунок стажу, детальний розрахунок заробітку і періодів, які враховуються для нарахування пенсії з усіма розрахованими та наявними в пенсійній справі коефіцієнтами).

З вказаної роздруківки позивачу стало відомо, що не весь безперервний період праці з 26.07.1978 року по 02.07.2018 року на посаді машиніста крана було включено до пільгового (спеціального) стажу, передбаченого Списком № 1.

15.01.2025 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про перерахунок пенсії шляхом зарахування періодів моєї праці з 26.07.1978 року по 31.08.1984 року, з 21.08.1988 року по 31.08.1988 року, з 01.01.1989 року по 20.01.1989 року, з 24.07.1989 року по 06.09.1991 року, з 01.01.1992 року по 30.06.1992 року, з 01.09.1992 року по 16.02.1997 року, з 23.07.1997 року по 07.02.1998 року, з 01.01.1999 року по 31.08.1999 року, з 01.10.1999 року по 30.11.1999 року, з 01.12.2017 року по 02.07.2018 року до пільгового (спеціального) стажу, передбаченого Списком № 1 та здійснити відповідний перерахунок пенсії.

Відповідач листом від 21.01.2025 відмовив позивачу у врахуванні вищезазначених періодів роботи позивача у зв`язку із відсутністю уточнюючої довідки.

Позивач не погоджуючись з такими діями відповідача звернувся до суду із вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Стаття 51 Закону №1788-XII визначає, що пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Згідно з п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що саме трудова книжка працівника є пріоритетним документом, що підтверджує його стаж роботи.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 у справі № 235/805/17, від 06.12.2019 у справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 у справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 у справі № 242/2536/16-а.

При цьому, надання уточнюючих довідок підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 20.02.2018 по справі № 234/13910/17, та в ухвалі від 12.08.2024 по справі № 420/31007/23.

Суд зазначає, що пільговий стаж роботи позивача за Списком 1 в спірний період підтверджується записами у трудовій книжці позивача, згідно із якими позивач 26.07.1978 року по 02.07.2018 року безперервно працювала на посаді машиніста крана.

Постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 24.06.2016, яка набрала чинності з 03.08.2016, затверджено Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Зокрема, розділом II Списку № 1 передбачено робітників «машиністи кранів (кранівники), зайняті транспортуванням гарячого агломерату та обкотишів».

Таким чином, матеріали справи містять належні усі передбачені законодавством документи щодо підтвердження пільгового стажу за період з 26.07.1978 року по 31.08.1984 року, з 21.08.1988 року по 31.08.1988 року, з 01.01.1989 року по 20.01.1989 року, з 24.07.1989 року по 06.09.1991 року, з 01.01.1992 року по 30.06.1992 року, з 01.09.1992 року по 16.02.1997 року, з 23.07.1997 року по 07.02.1998 року, з 01.01.1999 року по 31.08.1999 року, з 01.10.1999 року по 30.11.1999 року, з 01.12.2017 року по 02.07.2018 року, а тому вказані періоди роботи повинні бути зараховані відповідачем до пільгового стажу позивача.

Щодо перерахунку пенсії з дати її призначення -03.01.2006, суд вказує наступне.

Відповідно до статті 98 Закону №1788 перерахунок пенсії провадиться на підставі документів про вік, стаж, заробіток та інших, наявних на час перерахунку в пенсійній справі, а також додаткових документів, поданих пенсіонером на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії у зв`язку з введенням у дію цього Закону (про стаж роботи, заробіток, сімейний стан та інші), то пенсія знову перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців перед поданням додаткових документів і не раніше ніж з дня введення в дію цього Закону.

Суд зазначає, що на дату звернення позивача до суду (19.03.2025) 12 місяців з дати призначення йому пенсії минуло, а тому здійснення перерахунку пенсії позивачу з цієї дати не підлягає задоволенню. Разом з тим, оскільки позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії 15.01.2025, то такий перерахунок з врахуванням вищевказаної норми права слід здійснити з 15.01.2024.

Щодо форми та змісту заяви, з якою позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 1.8. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (надалі - Порядок), особам, які одержують пенсію, призначену органами Пенсійного фонду за іншими законами, або допомогу, призначену органами соціального захисту населення, пенсія призначається з дати виникнення права на неї з урахуванням пункту 1.7 цього розділу.

Згідно з п. 1.7 Порядку, днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Відповідно до п. 4.1. Порядку, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Згідно з п. 4.2. Порядку, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Відповідно до п. 4.3. Порядку, не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідач зазначає, що форма та зміст заяви, з якою позивач звернувся до Пенсійного органу з метою призначення пенсії не відповідає вимогам законодавства.

Однак, суд звертає увагу, що зміст зазначеної заяви очевидно дає змогу оцінити намір заявника.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити про недопустимість надмірного формалізму в діях державних органів, наслідком чого може стати порушення прав та інтересів людини. Слід пам`ятати, що особи пенсійного віку, це така верства населення, яка потребує особливої уваги з боку держави в частині дотримання конституційних гарантій.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний суд в постанові Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 748/696/17.

Щодо доводів відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду.

Відповідно до статей 22,64 Конституції України право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов, не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Застосовуючи строки у зазначеній сфері, потрібно розрізняти право особи на соціальний захист та право особи на судовий захист. Право на соціальний захист особи реалізується відповідним суб`єктом владних повноважень, як правило, органом пенсійного фонду за зверненням такої особи з проханням надати певний статус та здійснити відповідні виплати. У випадку, якщо особа вважає, що існує спір у публічно-правовій сфері стосовно реалізації її права на соціальний захист, зумовлений протиправними рішеннями, діями або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, така особа може звернутися до адміністративного суду з позовом, що буде уже способом реалізації права на судовий захист. Згідно з Конституцією України право особи на соціальний захист гарантується, в першу чергу, статтею 46, а право на судовий захист, зокрема, - статтями 55 та 124.

Строки у сфері соціального захисту застосовує відповідний суб`єкт владних повноважень або суд у випадку визнання рішення, дії чи бездіяльності відповідного суб`єкта протиправними та задоволення позову особи. У свою чергу, строк на звернення до суду застосовується виключно судом, як правило, на етапі прийняття рішення про відкриття провадження в адміністративній справі. Строк звернення до суду стосується виключно питання прийняття до розгляду або відмови у розгляді позовних вимог по суті, але не застосовується для прийняття рішення про задоволення чи не задоволення таких вимог, а також періоду протягом якого такі вимоги підлягають задоволенню.

Важливо, що предметом позову в категорії справ стосовно соціального захисту є дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, пов`язані з соціальними виплатами, які можуть бути регулярними, періодичними, одноразовими, обмеженими в часі платежами, а тому строк на соціальний захист та строки звернення до суду залежать також від виду відповідного платежу як форми соціального захисту з боку держави.

Відлік строків для звернення з метою реалізації права на соціальний захист розпочинається з моменту отримання відповідним суб`єктом владних повноважень заяви особи, до якої додано пакет необхідних документів. У свою чергу, відлік строків для звернення до суду (у випадку незгоди особи з відповідним рішенням, дією чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду зазначеної заяви) розпочинається з моменту коли особа дізналася або повинна була дізнатися про таке порушення своїх прав, крім випадків, якщо інше прямо не передбачено законом.

При застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та залишення без розгляду позовної заяви на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави.

Крім того, суд зазначає, що позивач не погоджується з діями відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії викладеної в листі від 21.01.2025, до суду позивач звернувся 19.03.2025, тобто в межах шестимісячного строку звернення до суду.

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що, відповідно до частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 143, 243-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр.Соборний, буд. 158-б, м. Запоріжжя, 69057, )- задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 призначеної на пільгових умовах за віком, згідно зі статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 15.01.2024, із зарахуванням до її пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи з 26.07.1978 року по 31.08.1984 року, з 21.08.1988 року по 31.08.1988 року, з 01.01.1989 року по 20.01.1989 року, з 24.07.1989 року по 06.09.1991 року, з 01.01.1992 року по 30.06.1992 року, з 01.09.1992 року по 16.02.1997 року, з 23.07.1997 року по 07.02.1998 року, з 01.01.1999 року по 31.08.1999 року, з 01.10.1999 року по 30.11.1999 року, з 01.12.2017 року по 02.07.2018 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог-відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн (одну тисячу двісті одинадцять гривень 20 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр.Соборний, буд. 158-б, м. Запоріжжя, 69057, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі 22.05.2025.

Суддя О.В. Конишева