Справа № 580/2443/25
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року справа № 580/2443/25
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області визнання протиправними дій та бездіяльності, рішення неналежним,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) подав позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі ГУ ПФУ в Черкаській області, відповідач), в якому, з урахуванням заяви від 20.03.2025, просить визнати протиправними дії та бездіяльність відповідача, рішення № 16 неналежним.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач ухилився від виконання своїх повноважень, які покладені на нього як Конституцією України, так і рішенням суду у справі № 697/459/23.

Ухвалою від 27.03.2025 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

20.05.2025 представниця відповідача подала відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначила, що рішення суду у справі № 697/459/23 відповідач виконав відповідно до вимог чинного законодавства та у межах повноважень, покладених на органи Пенсійного фонду.

Також вказала, що питання щодо надбавки за понаднормативний стаж відповідно до частини 2 статті 56 Закону № 796-ХІІ повинно вирішуватися за законодавством, що діє на час подання заяви (у даному випадку, звернення позивача), тобто на підставі частини 2 статті 56 Закону № 796-ХІІ з урахуванням змін, внесених Законом № 2148-VIII. Відповідно до цієї правової норми у редакції, що діяла на час її реалізації, умовою призначення надбавки за понаднормативний стаж є призначення пенсії на умовах частини 2 статті 27 Закону № 1058-IV. Таким чином Законом № 2148-VІІІ з 01 жовтня 2017 року визначено новий порядок та умови перерахунку саме раніше призначених пенсій, зокрема із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Крім того, зазначила, що системний аналіз частини 4 статті 42 Закону № 1058-IV та Порядку № 10-1 свідчить, що при перерахунку пенсії працюючого пенсіонера показник страхового стажу та отриманий заробіток є змінними показниками, а показник середньої заробітної плати (доходу) є сталим (незмінним), і враховується в розмірі який був під час призначення пенсії.

Також вказала на пропуск позивачем строку звернення з позовом.

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розпочато через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 4, у зв`язку із чим позивач з 05.05.2016 отримує пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

04.01.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про перехід на пенсію за віком, перерахунок та видачу розширеної довідки форми ОК-5, що зареєстрована відповідачем 06.01.2023 вх. 175/Х-2300-23. У заяві просив здійснити перерахунок пенсії із врахуванням набутого страхового стажу за останні три роки з коефіцієнтом трудового стажу 1,35, а не 1,0 відповідно до ч. 4 ст. 42, ч. 3 ст. 45 Закону №1058. Додатково просив надати розширену довідку ОК-5 та роз`яснити порушення норм Конституції України, рішення Конституційного Суду України №6-р/2018 в частині зменшення коефіцієнта трудового стажу з 1,35 до 1,0 та пояснити ігнорування Закону №796-ХІІ та листа Мінсоцполітики України від 14.01.2022 №152/196-22.

Листом від 27.01.2023 № 768-175/Х-03/8-2300/23 надав відповідь інформаційного характеру відповідно до Закону України Про звернення громадян на заяву від 04.01.2023 та повідомив про відсутність підстав для переведення на пенсію за віком, позаяк позивач отримує з 05.05.2016 саме цей вид пенсії по теперішній час, з віку 55 років. У листі зазначається, що позивач продовжує працювати, з 01.03.2023 позивач набуде право на проведення перерахунку відповідно до ч. 4 статті 42 Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій і з 01.04.2023 без додаткового звернення буде проведений позивачеві перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу з 01.06.2020 та заробітної плати в разі доцільності (на найбільш вигідних умовах). Листом від 27.01.2023 позивачеві роз`яснений порядок здійснення перерахунку пенсії та про отримання довідки ОК-5, повідомлений вид, розмір, складові та здійснення перерахунку пенсії позивача.

Вважаючи відмову відповідача протиправною, позивач звернувся в суд.

Рішенням від 10 жовтня 2023 року у справі № 697/459/23 Черкаський окружний адміністративний суд визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області у не прийнятті мотивованого рішення за заявою ОСОБА_1 від 04.01.2023 (реєстрація 06.01.2023 вх. 175/Х-2300-23). Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.01.2023 (реєстрація 06.01.2023 вх. 175/Х-2300-23) з урахуванням висновків суду.

На виконання вказаного рішення суду відповідач прийняв рішення від 13.02.2024 № 16, яким відмовив у перерахунку пенсії згідно заяви від 04.01.2023, зазначивши, що за попереднім розрахунком розмір пенсії позивача, обчислений за двоскладовою формулою з урахуванням частини 2 статті 56 Закону № 796 менший, ніж розмір пенсії, обчислений відповідно до частини 1 статті 27 Закону № 1058. Законом України від 28.12.2014 № 76-VIІI Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України внесено зміни до Закону України від 27.02.1991 № 791а-ХІІ Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, а саме: у статті 2 виключено визначення зони посиленого радіологічного контролю, а також виключено статтю 2 Закону № 796 щодо визначення зон радіоактивно забруднених територій. Вказані зміни неконституційними не визнавались. Отже, з 01.01.2015 зону посиленого радіологічного контролю виключено з переліку зон радіоактивного забруднення. Право на встановлення доплат по статті 49, 51 Закону № 796 відсутнє, оскільки, на дату призначення пенсії м. Канів до території радіоактивного забруднення не відноситься.

Рішення Головного управління про відмову у перерахунку пенсії позивач вважає протиправним, а тому звернувся в суд з цим позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 1 статті 4 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон № 1058-ІV) передбачено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України і, складається, в тому числі, з цього закону і Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Закон № 796-XII).

Згідно із статтею 1 Закону № 796-XII цей Закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Відповідно до частини 1 статті 49 Закону № 796-XII пенсії особам, віднесеним, до категорій, 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Статтею 56 Закону № 796-XII передбачено пільги щодо обчислення стажу роботи (служби) осіб, які підпадають під його дію.

Згідно з частиною 2 статті 56 Закону № 796-XII в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії, право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку.

У зв`язку із набранням 11.10.2017 чинності Законом України від 03.10.2017 № 2148-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій частину 2 доповнено словами і цифрами у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Частиною 1 статті 27 Закону № 1058-ІV визначено формулу розрахунку розміру пенсії за віком, а частиною 2 цієї статті передбачено, що за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, відповідно до цього Закону. При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом. Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.

Згідно з абзацом 2 частини 1 статті 28 Закону № 1058-ІV за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.

У той же час, для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ця розрахункова величина має пільговий характер і визначена в частині 2 статті 56 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж роботи.

Отже, особам, яким призначена пенсія з урахуванням Закону № 796-XII, перерахунок пенсії має здійснюватися за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років - для жінок і 20 років - для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на 1% заробітку за рік.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд, зокрема, у постановах від 17.04.2018 у справі № 565/1270/17, від 02.04.2019 у справі № 565/871/17, від 26.11.2019 у справі № 572/1263/17, від 16.07.2020 у справі № 336/7176/16-а, від 26.12.2022 у справі 520/4297/19.

Таким чином, оскільки позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4, на неї розповсюджується дія статті 56 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, тому перерахунок пенсії позивача повинен здійснюватися за кожен повний рік стажу роботи понад установлений мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії шляхом збільшення пенсії на 1% заробітку за рік.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивач має право на перерахунок пенсії із збільшенням пенсії на 1 (один) відсоток заробітку за кожний рік роботи понад стаж 15 років, але не вище 75 процентів заробітку, згідно з пунктом 2 статті 56 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Водночас, посилання відповідача у спірному рішенні про те, що розмір пенсії, обчислений за двоскладового формулою з урахуванням частини 2 статті 56 Закону № 796 менший, ніж розмір пенсії, обчислений відповідно до частини 1 статті 27 Закону № 1058, суд оцінює критично, з огляду на таке.

Згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У рішенні від 5 квітня 2001 року Конституційний Суд України витлумачив зміст принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (ч. 1 ст. 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Так, згідно із ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Пенсія позивачу призначена до внесення до закону змін, які передбачили таку умову (тобто до 11.10.2017), а попередня редакція вказаної статті передбачала пільгове обчислення понаднормативного стажу без умови призначення пенсії на підставі частини 2 статті 27 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Зазначені зміни стосуються тих пенсій, які були призначені вперше та після внесення зазначених змін.

Таким чином, оскільки в цьому випадку пенсія позивачу не призначається вперше, а належить до перерахунку, то на неї не поширюється вказана умова.

З огляду на викладене суд зазначає, що позивач має право перерахунок його пенсії відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи із її збільшенням на 1 % заробітку за кожен рік роботи понад стаж 15 років без застосування двоскладової формули, передбаченої частиною 2 статті 27 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про протиправність рішення відповідача від 13.02.2024 № 16 у вказаній частині.

Крім того, суд врахував, що у заяві від 04.01.2023 позивач просив здійснити перерахунок пенсії із врахуванням набутого страхового стажу за останні три роки з коефіцієнтом трудового стажу 1,35, а не 1,0 відповідно до ч. 4 ст. 42, ч. 3 ст. 45 Закону № 1058. Натомість аналіз рішення від 13.02.2024 № 16 вказує на те, що останнє не містить жодного правового обґрунтування відмови позивачу у перерахунку пенсії із врахуванням додатково набутого страхового стажу та заявленого коефіцієнту трудового стажу.

Суд врахував, що відповідно до правових висновків Верховного Суду, які висловлені у постанові від 18.03.2021 у справі № 280/4057/19, загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених відповідачем в основу рішення від 13.02.2024 № 16 на відповідність вимогам частини 2 статті 2 КАС України суд встановив, що вказане рішення є необґрунтованим, оскільки відповідач не визначив конкретних підстав його прийняття у рішенні не визначено жодного правового обґрунтування та відображення визначених Законом підстав, що унеможливлює перерахунок пенсії із врахуванням додатково набутого страхового стажу та заявленого коефіцієнту трудового стажу.

Невмотивованість рішення суб`єкта владних повноважень є підставою для його скасування, у зв`язку із чим суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 13.02.2024 № 16. В свою чергу, доводи позивача щодо протиправних дій та бездіяльності відповідача не підтверджені за наслідками розгляду цієї справи, оскільки, як встановив суд, у спірних правовідносинах відповідач прийняв рішення про відмову у перерахунку пенсії.

Обираючи належний та ефективний спосіб відновлення порушеного права позивача, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 245 цього Кодексу у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

При цьому адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за такими критеріями.

Суд зазначає, що зміст спірного рішення не дає можливості встановити у повному обсязі підстави відмови у перерахунку пенсії, у зв`язку із чим, виконуючи завдання адміністративного судочинства, передбачене у ст. 2 КАС України, суд дійшов висновку, що у цьому випадку слід зобов`язати відповідача (як орган, який прийняв протиправне рішення) повторно розглянути заяву позивача від 04.01.2023 про перерахунок пенсії та прийняти рішення за наслідками розгляду заяви з урахуванням висновків суду у мотивувальній частині цього рішення.

Щодо посилання представниці відповідача на пропуск позивачем строку звернення з позовом, то суд зазначає, що під час відкриття провадження у справі суддя з`ясував, що адміністративний позов поданий в межах строку звернення, встановленого статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд також враховує інші аргументи сторін, зазначені у заявах по суті справи, однак зауважує, що встановлені судом обставини є самостійними та достатніми підставами для прийняття рішення по суті спору.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити частково.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, то судові витрати, які підлягають відшкодуванню, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 271, 272, 287, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 13.02.2024 № 16 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.01.2023 (вх. від 06.01.2023 № 175/Х-2300-23) про перерахунок пенсії та прийняти рішення за наслідками розгляду заяви з урахуванням висновків суду у мотивувальній частині цього рішення.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

2) відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 21.05.2025.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК