Справа № 380/23980/24
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2025 року

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ланкевича А.З., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову позивачеві, ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянці республіки Молдова, в оформленні та видачі посвідки на тимчасове проживання в Україні.

Посилається на те, що народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Бандери, Молдавська РСР. Після проголошення незалежності, утворення республіки Молдова, отримала громадянство цієї країни. Станом на 2014 року проживала в м.Тирасполь, проте, у зв?язку з окупацією військами рф Придністров?я, документувалась паспортом громадянина рф. На підставі цього паспорта позивач отримувала посвідки на тимчасове проживання в Україні з чоловіком та сином, які є громадянами України. Зазначила, що остання посвідка № НОМЕР_1 була видана на період тимчасового проживання на території України з 12.07.2021 року по 08.07.2022 року, однак при виїзді з території України 18.08.2024 року вона була вилучена працівниками прикордонного контролю в пункті пропуску «Маяки - Удобне - Паланка». 20.08.2024 року позивач отримала паспорт громадянина Молдови НОМЕР_2 , який підтверджує її приналежність до громадянства. Вказала, що 25.10.2024 року позивач звернулась до відповідача із заявою та документами, перелік яких визначений Порядком оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року №322, про оформлення та видачу посвідки на тимчасове проживання в Україні. Однак у відповідь отримала відмову, мотивовану тим, що позивачу необхідно подати дійсний паспортний документ громадянина рф, а в разі виходу з громадянства рф довідку про вихід з громадянства. Позивач з такою відмовою не погоджується та вказала, що термін дії паспорта громадянина рф у неї закінчився, а новим паспортом вона не документувалась; при цьому, звернула увагу, що єдиним дійсним паспортним документом є паспорт громадянина республіки Молдови. Враховуючи викладене, вважає, що вона має право на тимчасове місце проживання в Україні відповідно до Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а тому звернулась до суду з даним позовом. Просить позов задовольнити повністю.

У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що Головним управлінням Державної міграційної служби України у Львівській області було розглянуто звернення позивача від 25.10.2014 року щодо оформлення посвідки на тимчасове проживання в Україні. За наслідками його розгляду позивачу була надана ґрунтовна відповідь відповідно до Закону України «Про звернення громадян». Зокрема, зазначила, що позивач згідно обліків Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області 12.07.2021 року на підставі паспорта громадянина російської федерації була документована посвідкою на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_3 (підстава видачі 04/14 возз`єднання сім`ї з громадянином України) терміном дії до 08.07.2022 року. У подальшому, 30.08.2024 року вищезазначену посвідку визнано недійсною та знищено на підставі листа про вилучення документу, що надійшов з НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України. Вказала, що у період з серпня 2024 року позивач декілька разів зверталась до відповідача для отримання консультацій щодо оформлення посвідки на тимчасове проживання в Україні, однак, вже на підставі паспорта громадянина Республіки Молдови. Зазначила, що оскільки 12.09.2023 року були внесені зміни до законодавства, а саме до Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року №322, позивачу неодноразово було роз`яснено, що відповідно до п.32 цього Порядку, для оформлення посвідки іноземець подає дійсний паспортний документ або паспортні документи у разі, коли іноземець має одночасно громадянство (підданство) кількох держав (множинне громадянство). Крім того, вказала, що Головним управлінням Державної міграційної служби України у Львівській області не приймалось рішення про відмову в оформленні та видачі позивачу посвідки на тимчасове проживання в Україні. За таких обставин, вважає, що дії відповідача є правомірними та такими, що ґрунтуються на Конституції та законах України. Просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Ухвалою судді від 02.12.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Республіки Молдови, що підтверджується паспортом № НОМЕР_2 , проживає на території України.

24.03.2014 року між позивачем та громадянином України, ОСОБА_2 , укладено шлюб (на території Республіки Молдова), підтвердженням чого є свідоцтво про одруження № НОМЕР_5 від 11.04.2014 року.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у позивача народився син ОСОБА_3 (на території України. Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 , батьком ОСОБА_3 є ОСОБА_2 .

За словами позивача, у 2014 році, у зв?язку з окупацією військами рф Придністров?я, вона документувалась паспортом громадянина рф. На підставі цього паспорта позивач отримувала посвідки на тимчасове проживання в Україні (підстава видачі 04/14 возз`єднання сім`ї з громадянином України).

25.10.2024 року позивач звернулась до відповідача із заявою, в якій просила оформити та видати їй посвідку на тимчасове проживання в Україні. До заяви додано наступні документи: копію свідоцтва про шлюб з громадянином України ОСОБА_2 ; копію паспорта громадянина Молдови (позивача); копію договору медичного страхування; копію паспорта громадянина України ОСОБА_2 (чоловіка позивача); протокол вилучення тимчасової посвідки на проживання в Україні.

Листом Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області від 31.10.2024 року відмовлено позивачу у задоволенні її заяви, мотивуючи тим, що для оформлення посвідки на тимчасове проживання в Україні, окрім паспорта громадянина Республіки Молдова, їй слід подати дійсний паспортний документ громадянина рф, а в разі виходу з громадянства рф довідку про вихід з громадянства.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови в оформленні та видачі посвідки, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.

Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.

Відповідно до ст.26 Конституції України, іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, повноваження органів державної влади, що беруть участь у визначенні такого статусу та діють в інтересах забезпечення прав і свобод осіб та національної безпеки України, а також встановлює порядок в`їзду в Україну та виїзду з України таких осіб визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року №3773-VI.

У відповідності до п.п.7, 18 ч.1 ст.1 цього Закону, іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні; посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Згідно ч.4 ст.14 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах третій - тринадцятій цієї статті, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання посвідки на постійне проживання чи набуття громадянства України.

Відповідно до ч.14 ст.5 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною чотирнадцятою статті 4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства і документ, що підтверджує факт перебування у шлюбі з громадянином України, дійсний поліс медичного страхування. Якщо шлюб між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства було укладено за межами України відповідно до права іноземної держави, дійсність такого шлюбу визначається згідно із Законом України «Про міжнародне приватне право».

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року №322 затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання (далі - Порядок №322).

Згідно з п.п.1, 4 Порядок №322, посвідка на тимчасове проживання (далі - посвідка) є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні. Посвідка видається на строк відповідно до поданих документів, але не більш як на один рік, крім випадків, визначених цим пунктом.

Пунктом 12 Порядку №322 передбачено, що для внесення інформації до Реєстру формується заява-анкета, зразок якої затверджується МВС.

Відповідно до п.16 Порядку №322, документи для оформлення посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обміну подаються до державного підприємства, що належить до сфери управління ДМС, центру надання адміністративних послуг (далі - уповноважений суб`єкт) та територіальних органів/територіальних підрозділів ДМС за місцем проживання іноземця або особи без громадянства.

Згідно з п.21 Порядку №322, працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта під час приймання документів від іноземця або особи без громадянства перевіряє повноту поданих іноземцем або особою без громадянства документів, зазначених у пунктах 32, 33 і 39 цього Порядку, відповідність їх оформлення вимогам законодавства, своєчасність їх подання, наявність підстав для оформлення та видачі посвідки, наявність відмітки про перетинання державного кордону чи продовження строку перебування або наявність документа, що підтверджує законність перебування іноземця або особи без громадянства в Україні, звіряє відомості про іноземця або особу без громадянства, зазначені в паспортному документі іноземця або документі, що посвідчує особу без громадянства, з даними, що містяться в заяві-анкеті.

У разі виявлення факту подання документів не в повному обсязі або подання документів, оформлення яких не відповідає вимогам законодавства, територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС, уповноважений суб`єкт інформують іноземця або особу без громадянства про відмову в прийнятті документів із зазначенням підстав такої відмови. За бажанням іноземця або особи без громадянства відмова надається у письмовій формі.

Відповідно до п.32 Порядку №322, для оформлення посвідки іноземець або особа без громадянства подають: 1) дійсний паспортний документ іноземця (або паспортні документи - у разі, коли іноземець має одночасно громадянство (підданство) кількох держав (множинне громадянство) або документ, що посвідчує особу без громадянства, з візою типу D, якщо інше не передбачено законодавством і міжнародними договорами України; 2) документ, що посвідчує особу законного представника, та документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника (у разі подання документів законним представником); 3) переклад на українську мову сторінки паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними, засвідчений у встановленому законодавством порядку; 4) дійсний поліс медичного страхування на весь строк дії посвідки; 5) документ, що підтверджує сплату адміністративного збору, або документ про звільнення від його сплати; 6) документ, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, з даними про реєстраційний номер облікової картки платника податків (у разі наявності).

Іноземець або особа без громадянства під час подання документів для оформлення посвідки пред`являють працівникові територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта оригінали документів, зазначених у підпунктах 1, 2 і 4-6 цього пункту.

До заяви-анкети додаються оригінали документа, зазначеного у підпункті 3 цього пункту, і документа, що підтверджує сплату адміністративного збору, та копії документів, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 і 6 цього пункту, та документа про звільнення від сплати адміністративного збору, засвідчені працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта шляхом проставлення відмітки «Згідно з оригіналом» та підпису із зазначенням його посади, прізвища, ініціалів і дати.

За змістом п.п.35, 36 Порядку №322, після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється посвідка, а також перевірку інформації, зазначеної нею в заяві-анкеті, та поданих документів. Ідентифікація особи здійснюється на підставі даних, що містяться у базі даних Реєстру, та відомчої інформаційної системи ДМС.

У п.61 Порядку №322 передбачено підстави для відмови в оформленні та видачі посвідки, зокрема згідно підп.6 п.61 територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки, у разі, коли: іноземцем або особою без громадянства подано не в повному обсязі або з порушенням строків, визначених пунктами 17-19 цього Порядку, документи та інформацію, необхідні для оформлення і видачі посвідки.

Згідно п.62 Порядку №322, рішення про відмову в оформленні чи видачі посвідки приймається керівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС чи його заступником.

Рішення про відмову в оформленні чи видачі посвідки формується засобами Реєстру за допомогою кваліфікованого електронного підпису. Після підписання рішення сканується до заяви-анкети із застосуванням засобів Реєстру до відомчої інформаційної системи ДМС.

Копія рішення про відмову в оформленні чи видачі посвідки із зазначенням причин відмови видається іноземцеві або особі без громадянства під розписку чи не пізніше ніж через п`ять робочих днів з дня його прийняття надсилається рекомендованим листом такій особі.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, 25.10.2024 року позивач звернулася до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області із заявою про оформлення та видачу посвідки на тимчасове проживання в Україні, до якої долучила відповідні документи, а саме: копію свідоцтва про шлюб з громадянином України ОСОБА_2 ; копію паспорта громадянина Молдови (позивача); копію договору медичного страхування; копію паспорта громадянина України ОСОБА_2 (чоловіка позивача); протокол вилучення тимчасової посвідки на проживання в Україні.

Однак листом Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області від 31.10.2024 року відмовлено позивачу у задоволенні її заяви з посиланням на те, що нею не в повному обсязі подано документи та інформацію, необхідні для оформлення і видачі посвідки.

У контексті наведеного суд зазначає, що, уникаючи формального підходу до оцінки дій суб`єктів владних повноважень, та з метою процесуальної економії, в судовій практиці непоодинокі випадки, коли суди розцінюють відповіді органу влади, оформлені листами, в якості рішень по суті спору. Проте в цій ситуації спеціальний нормативний акт чітко вимагає прийняття рішення, оскільки за його відсутності, у тому числі, неможливо оцінити позицію відповідача.

Суд наголошує, що визначена Порядком №322 процедура є способом дій територіального підрозділу ДМС у відповідь на звернення громадян щодо того чи іншого питання оформлення і видачі посвідки на тимчасове проживання. У світлі вимог ч.2 ст.19 Конституції України дотримання відповідним органом встановленої законом процедури є обов`язковим.

Водночас результат розгляду порушеного позивачем у заяві від 25.10.2024 року питання відповідач оформив листом від 31.10.2024 року.

Поряд із цим, лист від 31.10.2024 року не містить в собі інформації щодо порушення порядку звернення (не за формою).

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає у тому, щоб рішення було прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), №37801/97, п.36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Суд зазначає, що встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень визначеним ст.2 КАС України критеріям для оцінювання рішення, (дій) є достатньою підставою для задоволення адміністративного позову, за умови, що встановлено порушення прав та інтересів позивача.

За таких обставин, суд приходить висновку про незаконність відмови, оформленої листом, територіального підрозділу ДМС у розгляді заяви позивача про оформлення та видачу посвідки на тимчасове проживання.

Своєю чергою, зміст ч.2 ст.9 КАС України дає підстави стверджувати, що суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять, та за жодних умов становище позивача за наслідками судового розгляду не може бути погіршено порівняно з тим, яким воно було до звернення до суду за захистом своїх прав.

В контексті наведеної норми, суд враховує, що в адміністративному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин).

Відтак, зважаючи на те, що недодержання форми поданої заяви не було підставою для її нерозгляду територіальним підрозділом ДМС, суд приходить до висновку про відсутність підстав для надання правової оцінки цим обставинам.

Також, оскільки заява позивача у належний спосіб (з прийняттям відповідного рішення) розглянута не була, суд не вбачає підстав для надання оцінки обставинам, викладеним територіальним підрозділом ДМС у листі від 31.10.2024 року. Більше того, такий містить виключно роз`яснювальний характер.

За наведеного правового регулювання та встановлених у справі обставин, суд приходить висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову шляхом визнання протиправними дій відповідача та зобов`язання Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.10.2024 року про оформлення та видачу посвідки на тимчасове проживання в Україні із прийняттям за наслідками такого розгляду рішення в порядку та за формою, визначеною Порядком №322.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню частково.

Щодо судового збору, то відповідно до вимог ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України такий відшкодовується позивачу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 25.10.2024 року про оформлення та видачу посвідки на тимчасове проживання в Україні.

Зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області (місцезнаходження: вул.Січових Стрільців, 11, м.Львів, 79007; ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) від 25.10.2024 року про оформлення та видачу посвідки на тимчасове проживання в Україні із прийняттям за наслідками такого розгляду рішення в порядку та за формою, визначеною Порядком оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року №322.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області (місцезнаходження: вул.Січових Стрільців, 11, м.Львів, 79007; ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.