Справа № 420/6896/25
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6896/25
У Х В А Л А

21 травня 2025 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження клопотання позивача про призначення судово-медичної експертизи по справі

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до командира НОМЕР_1 батальйону 126 ОБрТрО майора ОСОБА_2 (військова частина НОМЕР_2 ), Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, в якому позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність командира військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_2 , яка виразилась у ненаданні відповіді на рапорт ОСОБА_1 від 25.12.2024р, направленого на розгляд на електронну поштову скриньку військової частини НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

визнати моральну шкоду, завдану позивачу ОСОБА_1 командиром військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_2 , яка виразилась у ненаданні відповіді на рапорт ОСОБА_1 від 25.12.2024р, яка полягає у фізичному болі та стражданні, приниженні честі та гідності та приниженні репутації, які позивач зазнав внаслідок недоїдання, недолікування, неможливості реалізувати права, гарантовані Конституцією України, та не отриманні відповіді на рапорт від 25.12.2024 року;

стягнути з командира військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_2 , яка виразилась у ненаданні відповіді на рапорт ОСОБА_1 від 25.12.2024р на користь позивача ОСОБА_1 відшкодування завданої моральної шкоди грошовою компенсацією у розмірі однієї податкової соціальної пільги за кожен календарний день прострочення строку надання відповіді на рапорт позивача від 25.12.2024 р., тобто з 10 січня 2025 року по день винесення рішення по справі;

визнати неправомірними дію Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, яка виразилась у наданні відповіді не по суті запиту ОСОБА_1 від 31.01.2025 року;

визнати неправомірною дію Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, яка виразилась у наданні різної інформації у листах № 04-С-26548/2.0/п від 25.09.2024року та у № ЗПі-26548/3еп від 27.12.2024 року про пакет документів, необхідний для отримання допомоги відповідно ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";

визнати неправомірною дією Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, яка виразилась у відмові надання адресної допомоги відповідно законів України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" без довідки про безпосередню участь у бойових діях, надання якої не передбачено зазначеними законами;

визнати моральну шкоду, завдану позивачу ОСОБА_1 . Департаментом праці та соціальної політики Одеської міської ради, яка полягає у фізичному болі та стражданні, приниженні честі та гідності та приниженні репутації, які позивач зазнав внаслідок неотримання виплат, передбачених ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", через недоїдання, недолікування, неможливість реалізації права на вільний розвиток, на підтримання соціальних зв`язків з рідними та знайомими, тобто неможливість реалізувати права, гарантовані позивачу Конституцією України;

стягнути з Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради грошову компенсацію завданої моральної шкоди на користь позивача ОСОБА_1 у розмірі однієї податкової соціальної пільги за кожен календарний день з моменту звернення 30.12.2024 року із заявою про надання адресної допомоги на лікування;

зобов`язати Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради, виплатити позивачу усю адресну допомогу відповідно наданих документів та заяви позивача від 30.12.2024 року, зареєстрованої під №04С-272/1-710 від 03.01.2025 року.

Позивачем подано клопотання про призначення експертизи позивача на предмет встановлення фізіологічного виснаження внаслідок голодування та постійного недоїдання в медичній установі на вибір суду, із залученням експерта для роз`яснення результатів досліджень.

В обґрунтування клопотання позивач зазначив, що стан фізіологічного виснаження організму та голоду у наслідок недоїдання є процесом фізіологічного порушення метаболізму з причин недоотримання поживних речовин для потреб організму, зменшенні рівня лептину та вивільнення гриліну, наступ фізичної деградації організму, органів та їх функцій. Усі зазначені та інші процеси організму відстежуються відповідними аналізами та дослідженнями, на підставі яких експертом в цій галузі без особливих зусиль встановлюється факт голоду та виснаження організму, що, в свою чергу, є належним та допустимим доказом у справі, яка розглядається у частині завдання моральної та фізичної шкоди позивачу ОСОБА_1 .

Розглянувши зазначене клопотання позивача, суд дійшов висновку, що зазначене клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 1 Закону України «Про судову експертизу» надано визначення, що судова експертиза це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч.ч.1, 4, 5 ст.102 КАС України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності.

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їх думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Згідно зі ст.103 КАС України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій (яким) доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Отже, для призначення експертизи у справі має існувати реальна потреба для з`ясування обставин, що мають значення для справи та які, при цьому, відносяться до спеціальних знань у сфері іншій, ніж право.

Тобто, питання призначення експертизи, в даному випадку, фактично є диспозитивним правом суду (а не обов`язком) виключно коли для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у якійсь галузі. Така потреба, серед іншого, може бути обумовлена наявністю у справі суперечливих доказів, у зв`язку із чим, у суду відсутня можливість надати їм належну оцінку.

Відповідно до Інструкції про проведення судово-медичної експертизи (зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26.07.1995 за № 254/790, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 № 6) судово-медична експертиза проводиться з метою дослідження на підставі спеціальних знань матеріальних об`єктів, що містять інформацію про обставини справи, яка перебуває в провадженні органів дізнання, слідчого, прокурора чи суду і до її компетенції належить експертиза трупів у випадках насильницької смерті; експертиза трупів при підозрі застосування насилля або з інших обставин, що обумовлюють необхідність такої експертизи; експертиза потерпілих, обвинувачених та інших осіб; експертиза речових доказів; експертиза за матеріалами кримінальних та цивільних справ.

Предметом доказування в даній справі є дії та бездіяльність відповідачів щодо надання інформації та призначення соціальної допомоги. В свою чергу вирішення вимог щодо завдання моральної шкоди є похідними.

Разом із тим, приймаючи до уваги спірні правовідносини та зміст викладених позивачем у своєму клопотанні питань, які останній бажає поставити експерту, суд не вбачає такої необхідності, оскільки зі змісту наявних матеріалів даної справи можливо встановити усі обставини, необхідні для вирішення справи по суті.

Більш того, метою призначення експертизи є з`ясування обставин, які вже існували на момент виникнення спору, а не створення нових доказів, яких не було в розпорядженні суб`єкта владних повноважень на момент вчинення оскарженого управлінського волевиявлення.

З урахуванням зазначених вище обставин та наведених норм законодавства, суд не вбачає обґрунтованих підстав для задоволення клопотання позивача про призначення у справі експертизи позивача.

Керуючись ст.ст. 103, 105, 236, 243, 248 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення судово-медичної експертизи по справі відмовити.

Ухвала окремо від остаточного рішення оскарженню не підлягає.

Суддя П.П. Марин