Справа № 638/4029/25
Суддя: Бобко Т. В.
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 638/4029/25
Провадження № 2-а/953/186/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року м. Харків

Київський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Бобко Т.В.,

секретар судового засідання Кузьменко Б.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача Закоморна Катерина Олександрівна,

відповідач ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

відповідач ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

представник відповідача Бабаєв Віктор Олександрович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача.

Позивач ОСОБА_1 05.03.2025 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 №380 від 14.02.2025 по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень.

На обгрунтування позовної заяви позивач ОСОБА_1 зазначив таке.

Позивач знятий з військового обліку з 21.06.2007 та отримує замісну підтримувальну терапію для наркозалежних з 2010 року, наразі проходить лікування та оформлює документи для проходження МСЕК і ВЛК. 31.01.2025 ОСОБА_1 на вулиці біля будинку зустрів дільничний офіцер поліції та повідомив йому, що позивача оголошено у розшук ІНФОРМАЦІЯ_6 , опісля цього дільничний офіцер поліції відвіз позивача до ІНФОРМАЦІЯ_7 , який за місцезнаходженням перебуває там само, де й ІНФОРМАЦІЯ_6 , де стосовно нього було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення №2185 від 31.01.2025. ОСОБА_1 зазначає, що повісток про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_6 не отримував, оскільки ці повістки відповідач надсилав за адресою попереднього місця реєстрації позивача, а саме за адресою АДРЕСА_1 . Натомість, позивач з 21.09.2021 має постійне місце реєстрації та проживає за адресою АДРЕСА_2 . У приміщенні ТЦК позивачу була надана повістка №1/549, в якій було вказано про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_6 14.02.2025 на 10 годину. Відповідно, 14.02.2025 позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_6 , де йому вручили постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 №380 від 14.02.2025 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Позивач зазначає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП є безпідставним, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, насамперед факт його вчинення та наявність вини. Відповідачем не було проведено своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи та її вирішення у відповідності до законодавства. Процедура складання протоколу про адміністративне правопорушення, розгляду адміністративної справи та винесення постанови про адміністративне правопорушення відбувалась з грубими порушеннями відповідних норм Конституції України, КУпАП, Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушеннями, яка затверджена Наказом Міністерства оборони №3 від 01.01.2024 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05.01.2024 за №36/41381. Були порушені права позивача, гарантовані ч. 1 ст. 268 КУпАП, йому не було повідомлено про те, що 14.02.2025 відбудеться розгляд справи про адміністративне правопорушення стосовно нього, а також ОСОБА_1 не було роз`яснено його права як особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищезазначене позивач зазначає, що постанова начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 №380 від 14.02.2025 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП стосовно нього є незаконною та необґрунтованою і підлягає скасуванню.

Аргументи учасників справи.

17.04.2025 до суду надійшов від представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з таких підстав.

22.11.2024 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 за адресою мешкання ( АДРЕСА_1 ) була направлена повістка №1349534 з вимогою прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_6 на 05.12.2024 року о 09:00 годині для уточнення даних.

Відповідно до інформації Укрпошти (довідка про причини повернення Ф20), вказана повістка була доставлена та повідомлення покладене до поштової скриньки листоношою власноруч, але не отримана за відсутності адресата за вказаною адресою та повернута за місцем обслуговування 03.12.2025 року. Поважних причин неприбуття по повістці позивач відповідачу не надав, тому був поданий у розшук до ХРУП №3 ГУНП в Харківській області.

Отже, позивач порушив вимоги законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію (вищевказані норми), та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП. На підставі ст. 259 КУпАП до органів Національної поліції було направлено звернення з вимогою щодо доставки ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_8 для притягнення його до адміністративної відповідальності.

14.02.2025 позивач був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_8 працівниками поліції, про що свідчить рапорт про супроводження (доставлення) громадянина. Цього ж дня начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 підполковником ОСОБА_3 в присутності ОСОБА_1 була винесена Постанова №380 від 14.02.2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП. Копію Постанови №380 від 14.02.2025 року позивач отримав особисто 14.02.2025 року, про що свідчить його особистий підпис про отримання зазначеного документу.

Представник відповідача в контексті процесуального порядку винесення постанови посилається та зазначає, що відповідно до абз. 5 ст. 258 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України підтвердних документів про отримання особою виклику.

01.05.2025 до суду від представника позивача Закоморної К.О. надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача просила задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі з огляду на таке.

У постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та наданому відзиві на позовну заяву не зазначено, які саме конкретно відомості про себе (персональні дані) позивач був зобов`язаний уточнити і не уточнив, а, отже, не в повному обсязі викладено суть (об`єктивну сторону) адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП. З наданих відповідачем копій документів до відзиву на позов стосовно позивача не вбачається, що відповідачем вживалися заходи щодо отримання персональних відомостей позивача в порядку електронної інформаційної взаємодії, і що внаслідок проведених заходів такі відомості отримати не вдалося. Відповідно до примітки до ст. 210 КУпАП, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи. Разом з тим, посилання на норму Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», який встановлює перелік персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста, в оскаржуваній постанові відсутні. На стор. 4 відзиву на позов відповідач вказав, що «14.02.2025 року громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , був доставлений працівниками поліції, про що свідчить рапорт про супроводження (доставлення) громадянина. Цього ж дня була винесена вмотивована Постанова №380 від 14.02.2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП». Отже, відповідач не тільки не надає належні та допустимі докази того, що позивач був належним чином повідомлений про розгляд 14.02.2025 р. адміністративної справи стосовного нього, а й підтверджує, що порушив процедуру розгляду адміністративної справи та права позивача, гарантовані ч.1 ст.268 КУпАП.

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_1 , жодних процесуальних документів до суду не надавав.

Рух справи

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 березня 2025 року матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_6 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності передані за підсудністю до Київського районного суду м. Харкова.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 03 квітня 2025 року позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_6 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП залишена без руху.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2025 року провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 02 травня 2025 року поновлено процесуальний строк оскарження постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 №380 від 14.02.2025 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 02 травня 2025 року за клопотаннями представника позивача та позивача до участі у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності був залучений в якості співвідповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ). Також було задоволено клопотання позивача про витребування доказів, постановлено витребувати з ІНФОРМАЦІЯ_3 належним чином засвідчені копії матеріалів про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (постанова № 380 від 14 лютого 2025 року) зі встановленням строку надати витребувані докази до Київського районного суду міста Харкова у строк до 20 травня 2025 року.

Участь у справі сторін та інших учасників.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були належним чином у встановленому законом порядку повідомлені. Позивач та представник позивача надали до суду заяви, в яких просили суд розглядати справу за їх відсутності.

Відповідачі про день, час та місце розгляду справи були належним чином у встановленому законом порядку повідомлені, представники відповідачів в судове засідання не з`явились.

Відповідно до частини третьої статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Відповідно до довідки (взамін військового квитка) від 21.06.2007 №4/531 позивач ОСОБА_1 був взятий на військовий облік в ІНФОРМАЦІЯ_10 (наразі ІНФОРМАЦІЯ_6 ) 21.06.2007 та відповідно на підставі Наказу Міністерства оборони України №342 від 09.06.2006 та ст. 18 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» був знятий з військового обліку 21.06.2007.

31 січня 2025 року начальником мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_11 майором ОСОБА_4 було складено протокол № 2185 про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 зі змісту якого слідує, що при перевірці документів ОСОБА_1 було встановлено факт порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію: під час перевірки, відповідно до наданих громадянином та наявних у ІНФОРМАЦІЯ_6 даних було виявлено, що він не з`явився за викликом у строк, зазначений в отриманій ним повістці до ТЦК та СП для визначення його призначення на особливий період, та, відповідно, його було оголошено в розшук 15.12.2024 ІНФОРМАЦІЯ_6 . Своєю бездіяльністю ОСОБА_1 порушив вимоги абз. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз. 3 п. 1 Правил військового обліку призовників та військовозобов`язаних, викладених у додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого ПКМУ від 30.12.2022 №1487, абз. 2 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Позивача повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення стосовно нього відбудеться о 10 годині 14.02.2025 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_6 за адресою: АДРЕСА_3 .

14 лютого 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 майором ОСОБА_5 винесено оскаржувану постанову №380 від 14.02.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, зі змісту якої слідує, що ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним, без поважних на те причин не з`явився за викликом по повістці «05» грудня 2024 року об 09:00 годині, сформованій за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, яка була надіслана засобами поштового зв`язку 22.11.2024 через відділення Укрпошти рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення позивачу та з його повідомленням про вручення за адресою зареєстрованого місця проживання або фактичного місця проживання для уточнення даних з прибуттям до ІНФОРМАЦІЯ_6 , зазначене підтверджується повідомленням Укрпошти 03.12.2024 за місцем обслуговування, підстава повернення повістки неотримання повістки у зв`язку з відсутністю адресата. Відповідно, ОСОБА_1 був належним чином оповіщений, однак за викликом по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_6 на визначений час і дату не з`явився, про причини свого неприбуття не повідомив. Зазначене правопорушення було вчинене під час дії особливого періоду, який настав з моменту оприлюднення Указу Президента України №303/2014 віл 17.03.2014 і діє до теперішнього часу.

Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень.

Відповідно до матеріалів, наявних в справі, зокрема медичної документації, позивач отримує замісну підтримувальну терапію для наркозалежних починаючи з 2010 року, має ряд хронічних та інших захворювань.

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП України визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України підтвердних документів про отримання особою виклику.

Відповідно до ч. 1 ст. 210-1 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 цієї статті, в особливий період.

Відповідно до ст. 1 Закону України про мобілізаційну підготовку і мобілізацію особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

В постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 205/1993/17-ц (касаційне провадження № 61-1664св17) встановлено, що особливий період діє в Україні від 17.03.2014, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 "Про часткову мобілізацію", президент України відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймав.

Разом із тим, з 5 години 30 хвилин 24.02.2022 року в Україні указом президента України №64/2022, який був затверджений Законом України №2102-IX від 24.02.2022 на всій території держави було введено воєнний стан строком на 30 діб. В подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався, останній раз указом президента України № 26/2025 від 14.01.2025, який затверджений Законом України 4220-IX від 15.01.2025 строком на 90 діб до 9 травня 2025 року.

Диспозиція ч.1 ст. 210-1 КУпАП - є бланкетною, визначає безпосередньо саме адміністративне правопорушення, для повного визначення ознак та складу цього правопорушення слід звернутися до інших норм права, які містяться в законних та підзаконних нормативно-правових актах, які передбачають конкретні обов`язки військовозобов`язаних.

В протоколі про адміністративне правопорушення №2185 від 31.01.2025, який був складений стосовно позивача і на основі якого в подальшому було винесено постанову №380 від 14.02.2025 по справі про адміністративне правопорушення, зазначено, що позивачем порушено вимоги абз. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз. 3 п. 1 Правил військового обліку призовників та військовозобов`язаних, викладених у додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 №1487, абз. 2 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», але при цьому оскаржувана постанова містить лише виклад обставин щодо порушення позивачем обов`язку з`явитись за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_6 за повісткою.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Відповідно до абз. 3 п. 1 Правил військового обліку призовників та військовозобов`язаних, викладених у додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 №1487 призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення, яка має бути доведена відповідними доказами.

Статтею 248 КУпАП визначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами. Прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У розумінні статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Крім того, згідно з частиною другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Разом з тим, Велика Палата Верховного суду в постанові від 25 червня 2020 року у справі №520/2261/19 (п. 47 постанови) зазначила, що визначений ч. 2 ст. 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

У відповідності до ст. 90 КУпАП суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Наявна у справі оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки постанова є саме тим рішенням відповідача, що оскаржується, в якому начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 відображає своє власне бачення порушень.

Зі змісту повістки №1349543 від 22.11.2024, опису вкладення до рекомендованого поштового відправлення № 779, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу Ф. 119 за відправленням № 779, трекінгу перевірки статусу відстеження поштового відправлення №779 від 16.04.2025 вбачається, що зазначена повістка була направлена позивачу за адресою АДРЕСА_1 . Натомість, фактичним і зареєстрованим місцем проживання позивача з 23.09.2021 по теперішній час є АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи 510fb444-5902-4078-9ba5-d7e399139979 від 20.12.2024. Тож слід висновувати про те, що повістка №1349543 від 22.11.2024 була працівниками ІНФОРМАЦІЯ_6 відправлена позивачу за неналежною адресою і він не мав можливості дізнатися про відповідний виклик до ТЦК та СП та свою необхідність прибути 05.12.2024 о 9 годині для уточнення даних, що свідчить про здійснення суб`єктом публічного адміністрування неналежного оповіщення позивача про виклик, яке не може являти собою правову підставу для наявності в подальшому складу адміністративного правопорушення в діях позивача внаслідок його неявки за таким викликом та притягнення останнього до адміністративної відповідальності відповідно.

Відповідно до п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який затверджений постановою КМУ №560 від 16.05.2024 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: 1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки; 2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Відповідачами не надано до суду жодних доказів наявності підстав для здійснення виклику позивача шляхом направлення йому повістки саме за адресою: АДРЕСА_1 , яка відповідачем зазначена як місце проживання або реєстрації позивача. На виконання ухвали Київського районного суду м. Харкова від 02 травня 2025 року про витребування доказів жодних документів у встановлений судом строк надано до суду не було, що також слід врахувати при розгляді даної справи.

Окрім того, в протоколі про адміністративне правопорушення №2185 від 31.01.2025 за ч. 3 ст. 210-1 стосовно ОСОБА_1 , постанові №380 від 14.02.2025 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП стосовно ОСОБА_1 адресою реєстрації (проживання) позивача зазначено саме АДРЕСА_2 , що також свідчить на користь доводів позивача та узгоджується із довідкою про реєстрацію місця проживання особи 510fb444-5902-4078-9ba5-d7e399139979 від 20.12.2024.

Отже, факт здійснення належного оповіщення про виклик ОСОБА_1 не доведений відповідачами як необхідна умова наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП в діях ОСОБА_1 ..

Враховуючи вищевикладене, суд висновує про те, що відповідачами не доведено факту наявності в діях позивача складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Також суд враховує, що повістка №1349543 від 22.11.2024 направлялася позивачу ІНФОРМАЦІЯ_6 , в подальшому постанова №380 від 14.02.2025 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУПАП була винесена посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_6 підполковником ОСОБА_6 на підставі протоколу №2185 від 31.01.2025, який був складений посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_7 та не міг бути підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача, оскільки був винесений посадовою особою органу, який не здійснював виклик позивача.

Згідно зі ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені в ст. 286 КАС України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи ту обставину, що суд висновує про скасування постанови в зв`язку з недоведеністю вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №380 від 14.02.2025.

Оскільки суд висновує про наявність підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, суд не надає оцінку доводам позивача про порушення відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Щодо судових витрат

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Відповідно до вимог ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Як встановлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року по справі №543/775/17, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, розмір судового збору, який необхідно позивачу було сплатити за подання вказаного адміністративного позову станом на день подання позову складав 605 гривень 60 копійок.

Позивачем сплачений судовий збір, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № від 10.04.2025.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суд висновує про задоволення адміністративного позову, сплачений позивачем судовий збір стягується за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_4 (код ЄРДПОУ НОМЕР_1 ) на користь позивача.

Керуючись ст.ст.2, 5, 7, 8, 9, 72-78, 241-246, 286, 293 КАС України, суд

УХВАЛИВ :

Задовільнити позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Скасувати постанову №380 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП від 14.02.2025 рокупро притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 17 000 гривень.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Судові витрати по справі, які складаються з судового збору у розмірі 605,60 гривень, стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_4 (код ЄРДПОУ НОМЕР_1 ).

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_4 , код ЄРДПОУ НОМЕР_1 .

Суддя Т.В.Бобко