Справа № 750/3088/25
Суддя: Маринченко О. А.
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/3088/25
Провадження № 2-а/750/67/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2025 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі судді Маринченко О.А., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

04 березня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить скасувати постанову № 429/36 від 20 січня 2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210 КУпАП, а справу закрити.

Обґрунтовано позов, зокрема, тим, що оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. Справа про адміністративне правопорушення в присутності позивача не розглядалася, а оскаржувана постанова була надіслана простим листом 20 лютого 2025 року. Копія протоколу № 429/36 від 15 січня 2025 року надана позивачу в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 . У протоколі зазначено, що позивач не повідомив про зміну облікових даних, а саме: про відрахування 18 грудня 2024 року з Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка, чим порушив вимоги Постанови Кабінету Міністрів України № 1487 від 30 грудня 2022 року та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210 КУпАП. Також, в оскаржуваній постанові вказано, що позивач своєчасно не повідомив ІНФОРМАЦІЯ_2 про зміну своїх облікових даних, чим порушив правила військового обліку, а саме: пункт 23 Постанови Кабінету Міністрів України № 1487 від 30 грудня 2022 року та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 210 КУпАП. Так, позивач не допускав порушення вимог чинного законодавства та не вчиняв адміністративного правопорушення. До 15 січня 2025 року позивач не був обізнаний про відрахування з Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка. Про відрахування з університету позивач дізнався від працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 15 січня 2025 року. 16 січня 2025 року позивач звернувся із запитом до університету з проханням надати довідку про відрахування, у зв`язку з чим 28 січня 2025 року отримав довідку № 120 від 27 січня 2025 року. 01 лютого 2025 року позивач звернувся до відповідача з уточненням своїх облікових даних та надав копію відповідної довідки. Листом № 6/815 від 04 лютого 2025 року керівник ІНФОРМАЦІЯ_1 надав позивачу відповідь про отримання заяви та прийняття її до відома. Також, позивач подав заяву від 17 січня 2025 року, до якої були додані копії медичних документів про перенесення розгляду справи на іншу дату, у зв?язку з хворобою. Листом від 04 лютого 2025 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 полковник ОСОБА_2 надав відповідь на заяву позивача від 01 лютого 2025 року, в якій зазначив, що постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не виносились. Відповіді на заяву про перенесення розгляду справи від 17 січня 2025 року позивачу не надходило. Крім того, у протоколі № 429/36 не вказано пункту Постанови Кабінету Міністрів України № 1487 від 30 грудня 2022 року, вимоги якого позивач порушив і вказано, що він вчинив правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210 КУпАП. Разом з тим, в оскаржуваній постанові зазначено, що він порушив пункт 23 Постанови Кабінету Міністрів України № 1487 від 30 грудня 2022 року і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 210 КУпАП, проте штраф накладено у розмірі, передбаченому частиною третьою статті 210 КУпАП. Таким чином, відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, відповідачем порушені права позивача, визначені статтями 248, 249, 268 КУпАП та обов?язки, які зобов?язаний виконувати відповідач відповідно до статей 252, 278, 279, 280, 285 КУпАП.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 березня 2025 року поновлено ОСОБА_1 строк для звернення до суду з даним позовом; прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позов.

В установлений судом строк відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу в його задоволенні. Зокрема, у відзиві на позов відповідач вказує, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Призовники, військовозобов`язані та резервісти в разі зміни адреси їх місця проживання або інших персональних даних зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідним органам, де вони перебувають на військовому обліку, зокрема у випадках, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад», через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-комунікаційні системи. У позивача виник обов`язок в тому числі повідомляти територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про відрахування із навчання. Також, не можна констатувати, що позивач не був ознайомлений з витягом із наказу про відрахування як додатком до листа Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка до складення відносно позивача постанови та протоколу.

Позивач подав відповідь на відзив, в якій просить позов задовольнити та зазначає, зокрема, що відповідач у відзиві не зазначив, у чому саме полягає вина позивача, оскільки йому на момент складання протоколу не було відомо про відрахування з університету. Крім того, у протоколі вказано, що позивач порушив вимоги Постанови Кабінету Міністрів України № 1487 від 30 грудня 2022 року, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210 КУпАП, однак вказана стаття має бланкетний характер, серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинні бути посилання на конкретні норми акту законодавства. У протоколі відсутня чіткість правової кваліфікації. Жодних доказів до протоколу не додано. Таким чином, вину позивача не доведено.

На підставі положень частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши наявні в справі докази, суд встановив таке.

Згідно з витягом з наказу Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка від 13 грудня 2024 року № 613-ст ОСОБА_1 , студента 6 курсу, 69 групи денної форми навчання навчально-наукового інституту професійної освіти та технологій, що навчається за кошти фізичних та юридичних осіб, з 13 грудня 2024 року відраховано з університету за невиконання вимог навчального плану та графіку навчального процесу.

18 грудня 2024 року Національний університет «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка надіслав ІНФОРМАЦІЯ_3 лист № 02/1-05/1875 про зміну облікових даних, зокрема, повідомлення № 02/1-05/1850 від 18 грудня 2024 року про відрахування ОСОБА_1

15 січня 2025 року заступником начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 начальником мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_4 майором ОСОБА_3 складено протокол № 429/36 про адміністративне правопорушення, згідно з яким 15 січня 2025 року о 15 год. 56 хв. уповноваженим представником ІНФОРМАЦІЯ_4 було встановлено, що громадянин України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , своєчасно не повідомив про зміну облікових даних, а саме, що був відрахований із НУ «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка 18 грудня 2024 року, ІНФОРМАЦІЯ_6 (де перебуває на обліку), чим порушив вимоги постанови Кабінету Міністрів України № 1487 від 30 грудня 2022 року «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», та вчинив правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210 КУпАП (а.с. 12).

Також, ОСОБА_1 повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться об 11 год. 00 хв. 20 січня 2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 , вул. Захисників України, 14-а, кабінет № 29 (а.с. 12).

У графі «підпис особи, що притягається до адміністративної відповідальності» наявний підпис позивача.

Також, у графі «Пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу особою, яка притягається до адміністративної відповідальності» міститься запис: «Інформацію про відрахування із НУ «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка не отримував, мені її не давали».

16 січня 2025 року позивач звернувся до Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка із запитом, в якому зазначив, що 15 січня 2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 його проінформували про те, що він відрахований з університету. Також, вказав, що йому така інформація не доводилася, просив надати йому довідку про відрахування (а.с. 14).

17 січня 2025 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою, в якій зазначив, що хворіє та просив перенести розгляд справи на іншу дату (а.с. 15).

20 січня 2025 року начальником територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_4 винесено постанову № 429/36 по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17000 грн. (а.с. 13).

Зі змісту вказаної постанови слідує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , своєчасно не повідомив ІНФОРМАЦІЯ_2 про зміну своїх облікових даних, а саме, що був відрахований 18 грудня 2024 року із НУ «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка, чим порушив правила військового обліку, а саме: пункт 23 Постанови Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 210 КУпАП.

Оскаржувана постанова не містить підпису позивача.

Копію постанови від 20 січня 2025 року № 429/36 про притягнення до адміністративної відповідальності направлено позивачу засобами поштового зв`язку за місцем його проживання 20 січня 2025 року.

У своєму листі від 27 січня 2025 року № 01-22/39 Національний університет «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка повідомив позивача про те, що він був відрахований як студент 6 курсу 69 групи денної форми навчання Навчально-наукового інституту професійної освіти та технологій, що навчався за кошти фізичних і юридичних осіб з 07 вересня 2023 року за невиконання вимог навчального плану та графіку навчального процесу, наказ № 613-ст від 13 грудня 2024 року (а.с. 16).

01 лютого 2025 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій зазначив, що 28 січня 2025 року він отримав довідку № 120 від 27 січня 2025 року про відрахування його з числа студентів Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка. Відповідно до обов`язку, визначеного Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» зазначив, що уточнює свої облікові (персональні) дані та надсилає копію довідки. У заяві позивач просить врахувати його заяву з додатком при прийнятті рішення (а.с. 18 на звороті).

04 лютого 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив позивача, зокрема, що підстав для внесення будь-яких змін до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів не вбачається. Постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не виносились (а.с. 17).

У листі від 03 березня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив позивача, що для внесення змін до АІТС «Оберіг» йому необхідно прибути особисто до ІНФОРМАЦІЯ_1 для уточнення військово-облікових даних.

Також, 13 березня 2025 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив внести зміни в АІТС «Оберіг» з метою виключення його з відповідних реєстрів, як порушника мобілізаційного законодавства (правил ведення військового обліку).

За інформацією Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка, наданої на запит суду, ОСОБА_1 не повідомлявся членами кафедри про відрахування із складу студентів з 13 грудня 2024 року.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 7 КУпАП визначено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з частиною першою статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Статтею 33 КУпАП визначено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису). Особливості накладення стягнення при розгляді справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із частиною першою статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно із статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Також, частиною першою статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Позивач не визнає вчинення ним адміністративного правопорушення, а тому вказані обставини відповідно до частини другої статті 77 КАС України зобов`язують відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність свого рішення.

При цьому, суд враховує, що для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу адміністративного правопорушення.

Обставини викладені в постанові про притягнення особи до адміністративної відповідальності повинні бути перевірені за допомогою доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Крім того, слід зазначити, що в силу дії конституційного принципу всі сумніви щодо події правопорушення та винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведені подія та вина особи прирівнюються до доведеної невинуватості.

Такі ж висновки містяться в постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року в справі № 463/1352/16-а та інших.

Так, відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Також, згідно із частиною першою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Стаття 210 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Відповідно до частини першої статті 210 КУпАП порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку - тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із частиною третьою статті 210 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

24 лютого 2022 року відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні постановлено ввести воєнний стан з 24.02.2022 строком на 30 діб. У подальшому воєнний стан в Україні було неодноразово продовжено і він діє і на даний час.

З метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 запроваджено загальну мобілізацію.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Отже, починаючи з 24 лютого 2022 року і на даний час в Україні діє особливий період.

Згідно із частиною сьомою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Відповідно до частини десятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Згідно із частиною одинадцятою статті 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487 (далі Порядок № 1487), визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації), а також визначає особливості ведення військового обліку громадян України, які постійно або тимчасово перебувають за кордоном.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1487 військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно із пунктом 23 Порядку № 1487 призовники, військовозобов`язані та резервісти в разі зміни адреси їх місця проживання або інших персональних даних зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідним органам, де вони перебувають на військовому обліку, зокрема у випадках, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 року № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад», через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-комунікаційні системи. Призовники, військовозобов`язані та резервісти, які не актуалізували інформацію про себе в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, особисто у семиденний строк з дня внесення змін до персональних даних прибувають із паспортом громадянина України та військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу, який організовує та веде військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці, для взяття їх на військовий облік, зняття з військового обліку або внесення змін до їх облікових даних.

Стаття 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» передбачає, що саме відноситься до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста.

Так, як вже зазначалося вище, за інформацією Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка від 14 травня 2025 року, наданої на запит суду, ОСОБА_1 не повідомлявся членами кафедри про відрахування із складу студентів з 13 грудня 2024 року.

Інших доказів, які б свідчили про те, що позивачу було відомо до складення протоколу про адміністративне правопорушення про його відрахування з навчального закладу, матеріали справи не містять.

За вказаних обставин та наявних доказів, суд приходить до висновку про відсутність у діях позивача суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення.

Також, суд бере до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення та постанова про адміністративне правопорушення містять неточності щодо кваліфікації вчиненого позивачем адміністративного правопорушення.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи викладене, оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність прийнятого рішення та наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, а тому знаходить підстави для задоволення позову.

Керуючись статтями 2, 6-10, 72, 77, 90, 139, 241-246, 271, 272, 286, 297 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити повністю.

Скасувати постанову № 429/36 від 20 січня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_2 ; місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код НОМЕР_2 .

Суддя