Справа № 320/6014/24
Суддя: Колеснікова І.С.
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2025 року № 320/6014/24

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Колеснікової І.С., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач), в якому просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві стосовно ОСОБА_1 , а саме відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві здійснити дії, а саме призначити пенсію на пільгових умовах ОСОБА_1 , з моменту звернення з заявою про призначення пенсії, тобто, з 02.02.2018 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.04.2021 у справі №826/5116/18 встановлювались обставини щодо наявності у позивача права на призначення пенсії на пільгових підставах, однак на виконання рішення суду, відповідачем повторно розглянуто заяву позивача та знов протиправно відмовлено у призначенні такої пенсії.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі №320/6014/24 та вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив про відсутність правових підстав для призначення пільгової пенсії позивачу.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

02.02.2018 позивач звернувся до Лівобережного об`єднаного управління ПФУ в м. Києві із заявою про призначення йому пенсії на пільгових умовах за віком.

Відповідно до розписки-повідомлення, відповідачем 02.02.2018 прийнято заяву про призначення пенсії (зареєстровано за №1392), до якої додані: військовий квиток; довідка про присвоєння ідентифікаційного коду; документи про місце проживання (реєстрації) особи; паспорт; трудова книжка або документи про стаж.

За результатами розгляду заяви позивача та доданих до неї документів щодо призначення пенсії на пільгових умовах відповідачем листом від 19.02.2018 №389/08 відмовлено позивачу у призначенні пільгової пенсії, посилаючись на положення статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

02.03.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій повторно просив про призначення пенсії на пільгових умовах.

Листом №520/08 від 05.03.2018 відповідач повідомив ОСОБА_1 , що ним не представлені необхідні документи для підтвердження пільгового стажу, тому відсутні підстави для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Позивач, вважаючи вказану відмову такою, що порушує його права, звернувся з позовом до суду.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.04.2021 у справі №826/5116/18 визнано протиправною відмову Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.02.2018 про призначення пенсії на пільгових умовах, з огляду на мотиви, викладені у цьому рішенні.

За результатами повторного розгляду заяви позивача, відповідач повторно відмовив заявнику у призначення пенсії на пільгових умовах, з підстав відсутності необхідного стажу на роботах із шкідливими і важкими умовами праці.

Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає таке.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV (в редакції, чинній на час звернення позивача до відповідача) пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини першої статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах (пункт 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV).

Згідно з пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції на час звернення позивача до відповідача та до суду) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Між тим, відповідно до пункту 1 Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 (справа № 1-5/2018(746/15) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII.

Згідно з пунктом 3 цього Рішення Конституційного Суду України постановлено, крім іншого:

«Застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року N 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

«На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Наведені правила є основною для вирішення питання щодо наявності у позивача права на призначення пенсії на пільгових умовах».

Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461 затверджено Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Список № 1).

Розділ XXVII Списку № 2 визначає позиції (види робіт, посад) у будівництві, реконструкції, технічному переозброєнні, реставрації та ремонті будівель, споруд та інших об`єктів, до яких віднесено, зокрема, позиції « 2290000а-11140 Асфальтобетонники» та « 2290000а-19233 Трубоклади промислових залізобетонних труб».

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18.11.2005 затверджено «Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», відповідно до якого, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

В той же час, статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, пунктом 1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

При цьому, згідно із пунктом 20 вказаного Порядку, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Таким чином, проаналізувавши вказані норми у сукупності, суд зазначає, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», є: наявність у особи одночасно наступних умов:

вік 55 років, стаж роботи у чоловіків не менше 30 років, з яких не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; зайнятість повний робочий день на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці та за наявності результатів атестації робочих місць.

Поряд з цим, суд вказує на те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Натомість, уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників подаються лише за умови, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників.

При цьому, суд зауважує, що відповідно до п.2.14 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженого спільним наказом Міністерства праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993, якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Як зазначено і рішенні Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.04.2021 у справі №826/5116/18, позивачем подавались до суду довідки №4/46 від 09.09.2003, №45 від 13.10.2003, №27/8 від 27.09.2016, надані ПрАТ «Трест Київпідземшляхбуд-2», відповідно до яких позивач працював на підприємстві (яке неодноразово змінювало назву та організаційно-правову форму):

- з 19.07.1979 по 15.10.1979 на посаді слюсаря сантехніка;

- з 26.04.1982 по 03.09.1986 на посаді трубоукладача;

- з 03.09.1986 по 02.10.1995 на посаді асфальтувальника;

- з 02.10.1995 по 01.04.1996 на посаді асфальтобетонника;

- з 06.04.1996 по 01.11.2007 на посаді водія навантажувача;

- з 01.11.2007 по 02.01.2008 на посаді підсобного робітника;

- з 01.08.2008 переведено на посаду автонавантажувача.

Вказані періоди роботи позивача підтверджуються відомостями трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 .

У довідці №27/8 від 27.09.2016 зазначено, що до проведення приватизації державний комунальний будівельний трест «Київпідземшляхбуд-2» неодноразово змінював назву та організаційно-правову форму, в результаті чого станом на дату подання позову, відповідно до відомостей, наявних в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, має назву Приватне акціонерне товариство «Трест Київпідземшляхбуд-2» («ПрАТ «Трест КПШБ-2»).

Відповідно до розрахунку стажу, здійсненого відповідачем, загальний стаж позивача склав 40 років 10 місяців 23 дні.

Також позивачем надавались листи №150-7 від 01.09.2016, №203-7 від 03.11.2016, №233-5 від 22.12.2016, №4-7 від 23.01.2018, направлені ПрАТ «Трест Київпідземшляхбуд-2»у відповідь на запити позивача, органу Пенсійного фонду, адвокатів в інтересах позивача. За змістом цих листів, ПАТ «Трест Київпідземшляхбуд-2» висловлює позицію, що не може підтвердити право на пенсію на пільгових умовах ОСОБА_1 , з огляду на таке: посада трубоукладача промислових труб на підприємстві відсутня; професія трубоукладача перейменована на монтажника зовнішніх трубопроводів, яка не відноситься до професій, що дають право на пенсію на пільгових умовах; за умовами праці ОСОБА_1 не був зайнятий на 80% робочого часу на роботах, що дають право на пенсію на пільгових умовах; атестація робочих місць за умовами праці на підприємстві за періоди з 21.08.1992 по 25.11.1999 не проводилась.

Також наявна копія наказу №45-К від 23.04.1982, відповідно до якого ОСОБА_1 було прийнято на посаду трубоукладача з відрядною оплатою праці.

Між тим, матеріалами справи було підтверджено звернення відповідача до ПАТ «Трест Київпідземшляхбуд-2» із запитом про надання відомостей та документів щодо права на пенсію на пільгових умовах позивача (лист від 24.10.2016 №20396/2/Ю-17084) та надання відповіді ПрАТ «Трест Київпідземшляхбуд-2» (лист №203-7 від 03.11.2016).

Разом з тим, відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Тобто, лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній є необхідним підтвердження наявного трудового стажу довідками з підприємств, установ, організацій та/або іншими документами, які підтверджують трудовий стаж, у тому числі пільговий.

В той же час, судом, при розгляду адміністративної справи №826/5116/18 досліджено трудову книжку відповідача, в якій наявні записи щодо роботи позивача на посадах трубоукладача та асфальтобетонника з повним робочим днем.

Так, суд звертає увагу, що пунктом «а» розділу XXІХ Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, передбачалися професії «монтажники по монтажу стальних і залізобетонних конструкцій» та «трубоклади промислових труб та їх помічники».

Розділом XXVII Cписку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10, передбачалися професії « 2290000а-14612 монтажники по монтажу стальних і залізобетонних конструкцій», « 2290000а-19233 трубоклади промислових залізобетонних труб»

Отже, професія «трубоклад», «монтажника зовнішніх трубопроводів» та «майстер зовнішніх трубопроводів» не визначена у Списку № 2, затвердженому Постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173.

Згідно Списку №2 виробництв, робіт, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затв. постановою Кабінету Міністрів України 11.03.1994 №162, професія "асфальтобетонник" значиться у розділі XXVII Будівництво, реконструкція, технічне переоснащення, реставрація та ремонт будівель, споруд та інших об`єктів № 2290000а-11140.

Таким чином, судом встановлено, що протягом спірного періоду позивач працював на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, такі обставини підтверджено записами трудової книжки, яка є основним документом що підтверджує стаж роботи.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про протиправну відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити пенсію на пільгових умовах ОСОБА_1 , з моменту звернення з заявою про призначення пенсії, тобто, з 02.02.2018 р., суд зазначає наступне.

Згідно з Рекомендацією №R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 №1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Оскільки відповідач неправомірно відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у той час як право на отримання пенсії підтверджується документально, суд вважає, що у даному випадку у відповідача відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, положень проаналізованого законодавства, наявних у матеріалах справи доказів та встановлених судом обставин справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Позивач сплатив судовий збір у розмірі 1073,60 грн, тому ці витрати слід присудити на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, cуд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити пенсію на пільгових умовах ОСОБА_1 , з моменту звернення з заявою про призначення пенсії, а саме з 02.02.2018.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1073 грн. (одна тисяча сімдесят три) 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Колеснікова І.С.