Справа № 460/5929/25
Суддя: О.Р. Гресько
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 травня 2025 року м. Рівне №460/5929/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді О.Р. Греська, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

доВійськової частини НОМЕР_1
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі по тексту відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність (дії) відповідача щодо безпідставної відмови у видачі Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), за формою визначеною додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 за фактом отриманого травмування 21.12.2023;

зобов`язати відповідача видати Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), за формою визначеною додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 за фактом отриманого бойового травмування 21.12.2023.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 21 грудня 2023 року під час виконання бойового завдання в районі н.п. Білгородівка, Сєвєродонецького району Луганської області ним отримано мінно-вибухову травму (далі також - МВТ), що призвела до струсу головного мозку, акубаротравми.

Вказує, що після тривалого лікування 13.02.2025 він надіслав звернення Командиру військової частини НОМЕР_1 з інформацію про отримання лікування та проханням виплатити додаткову грошову винагороду на період лікування після отриманого поранення в розмірі 100 000 на місяць, а також просив видати довідку про обставини травми та надати витяги про зарахування в списки частини (копію рапорту та копію підтвердження відправлення додаю до звернення).

Однак, 22.03.2025 року отримав відповідь від Військової частини НОМЕР_1 , де було вказано про відсутність підстав для видачі Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), оскільки службове розслідування за фактом мого травмування не проводилось, за період проходження служби від мене рапорту на проведення розслідування не надходило, в журналі бойових дій відсутні дані про моє травмування чи поранення.

Вказане, на думку позивача, порушує його законні права та інтереси. При цьому, останній вважає, що посилання відповідача на те, що саме військовослужбовець має обов`язок писати рапорт на розслідування та ініціювати розслідування для отримання зазначеної довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), є безпідставними.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 02.04.2025 поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовною заявою в адміністративній справі №460/5929/25, прийнято до свого провадження вказану позовну заяву та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У відзиві на позов відповідач зазначив, що позивачем пропущений строк звернення до адміністративного суду.

Крім того, відповідач вказав, що позивач відразу після події не звернувся до військової частини і не доповів про подію яка з ним трапилася (якщо вона дійсно була). Також вказав на відсутність доказів настання події чи ворожих дії противника. При цьому, командиром роти позивача теж не було повідомлено про факт отримання травм ОСОБА_1 , пов`язаних з ворожими діями противника.

За відсутності фіксування про подію у журналі бойових дій військової частини НОМЕР_1 , на думку відповідача, військова частина НОМЕР_1 не може і не має законних підстав для видачі наказу про отримане поранення (травму, контузію, каліцтво) позивачем та, як наслідок, видавати довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, визначеною додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402.

У відповіді на відзив ОСОБА_1 зазначив, що постановою Верховного Суду від 06 березня 2025 року у справі № 380/13595/24 зауважено, що у випадку невидання Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), моментом відліку для оскарження правомірності бездіяльності суб`єкта владних повноважень є саме факт отримання відмови у видачі такої довідки.

Щодо посилання відповідача про відсутність записів в журналі бойових дій позивач вказав, що обов`язок щодо правильного ведення документів покладено виключно на військову частину.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з 26.02.2022 по 02.01.2025 перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується записами у військовому квитку Серії НОМЕР_2 , витягом наказу Командира військової частини НОМЕР_1 №6 від 26.02.2022. Відповідно посвідчення серії НОМЕР_3 є учасником бойових дій.

Відповідно до наявної у матеріалах справи первинної медичної карти (форма 100) позивач 21.12.2023 був поранений внаслідок мінно-вибухової травми, отримавши струс головного мозку, акубаротравму.

Позивач проходив лікування КНП « Острозька БЛ»» у періоди з 03.01.2024 по 26.01.2024 з діагнозом: Стан після вибухової травми (21.12.23) ЗЧМТ, струс головного мозку з цефалгічним, вестибуло-атактичному синдромами. Акубаротравматичне ураження вух; з 25.04.2024 по 30.05.2024 з діагнозом: Стан після вибухової травми (21.12.23) ЗЧМТ, струс головного мозку з вираженим цефалгічним, помірно вираженим вестибуло-атактичним, астено-невротичним синдромами. Акубаротравматичне ураження вух.; з 31.05.2024 по 01.07.2024 з діагнозом: Посттравматична ДЕП ІІ ст. з вираженим цефалгічним, помірно-вираженим астено невротичним, вираженим вестибуло-кохлеарним синдромами на фоні перенесеної ЗЧМТ, струс головного мозку (21.12.23 р.) в стадії декомпенсації. Акубаротравматичне ураження вух. Гіпертонічна хвороба П ст.. ступінь 2, ризик 2; з 06.08.2024 по 30.08.2024 з діагнозом: Посттравматична ДЕП ІІ ст.. з вираженим цефалгічним, помірно-вираженим астено невротичним, вираженим вестибуло-кохлеарним синдромами на фоні перенесеної ЗЧМТ, струс головного мозку (21.12.23 р.) в стадії декомпенсації. Акубаротравматичне ураження вух. Гіпертонічна хвороба П ст.. ступінь 2, ризик 2. Поширений остеохондроз хребта, вторинний корінцевий синдром, виражений больовий, помірно виражений м`язево-тонічний синдром.

13.02.2025 позивач звернувся до Командира військової частини НОМЕР_1 з проханням надати довідки про обставини травми, а також щодо виплати грошової винагороди за період лікування після отриманого поранення.

Листом від 19.03.2025 №1491/953 відповідачем було повідомлено позивача, що службового розслідування за фактом його травмування не проводилося, за період проходження служби від позивача рапорту на проведення розслідування не надходило, в журналі бойових дій відсутні дані про травмування чи поранення.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невидачі довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), за формою, визначеною додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, за фактом отриманого травмування 21.12.2023, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно ч. 2-4 ст. 2 Закону 2232-XII проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст.6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993р. №3551-XII (далі - Закон №3551-XII) учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці, які проходили службу у військових підрозділах, частинах, штабах і установах, що входили до складу діючої армії в період громадянської та Другої світової воєн, під час інших бойових операцій по захисту Батьківщини, партизани і підпільники громадянської та Другої світової воєн.

Згідно п.п. 4 п. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті, призначається і виплачується одноразова грошова допомога, розмір якої у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи відповідно до пп. «б» п.1 ст. 16-2 цього закону становить 250-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

У Збройних Силах України розслідування випадків гострого професійного захворювання (отруєння), поранення, контузії, травми, каліцтва, зникнення, смерті або загибелі військовослужбовців відповідно до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 27 жовтня 2021 року №332, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 грудня 2021 року за №1667/37289 (далі - Інструкція).

Відповідно до пункту 1 розділу І Інструкції, вона визначає процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту (у тому числі з відрядженими зі Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту), військовозобов`язаними га резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, отриманих ними професійних захворювань. їх загибелі або смерті зі встановленням зв`язку з виконанням обов`язків військової служби і аварій, що сталися у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, Державній спеціальній службі транспорту

Відповідно до пункту 3 розділу І Інструкції, її дія поширюється на військові частини та військовослужбовців, крім військовослужбовців, які отримали гостре професійне захворювання (отруєння), поранення, контузію, травму, каліцтво, зникли, померли або загинули внаслідок бойових уражень або дій з боку противника в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил. Випадки гострого професійного захворювання (отруєння), поранення, контузії, травми, каліцтва, зникнення, смерті або загибелі військовослужбовців внаслідок бойових уражень або дій з боку противника є бойовими людськими втратами і обліку як нещасні випадки не підлягають.

Позивач стверджує, що травма, отримана ним 21.12.2023 під час виконання бойового завдання, пов`язана з участю у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганські областях.

Суд зазначає, що у випадках, коли потрібно з`ясувати причини та умови отримання військовослужбовцем гострого професійного захворювання (отруєння), поранення, контузії, травми, каліцтва, зникнення, смерті або загибелі внаслідок бойових уражень або дій з боку противника, проводиться службове розслідування.

Підстави та механізм проведення службового розслідування визначені Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року №608, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2017 року за №1503/31371 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 1 розділу III Порядку рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Відповідно до пункту 3 розділу III Порядку службове розслідування призначаться письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або і голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Судом встановлено, та не заперечується відповідачем, що службове розслідування по факту отримання позивачем травми не проводилось, що визнається судом протиправною бездіяльністю відповідача.

Відповідно до пункту 20.7. глави 20 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України постанови, які приймає ВЛК із встановлення причинного зв`язку захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва), наведені у главі 21 розділу II цього Положення.

У разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення (пункт 21.1. глави 21 розділу ІІ Положення).

Причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних військовими комісаріатами на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК (пункт 21.2. глави 21 розділу ІІ Положення).

Пунктом 21.5. глави 21 розділу ІІ Положення регламентується, що постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:

а) «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни, Великої Вітчизняної війни та війни з Японією (Другої світової війни), участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни (Другої світової війни), при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань, а також під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

б) «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане (крім випадків протиправного діяння), у разі фактичного виконання службових обов`язків під час проходження військової служби в частинах, які не входили до складу діючої армії.

При ураженнях, зумовлених дією ДІВ, КРП, джерел ЕМП, ЛВ, мікроорганізмів I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами, а також токсичних речовин, які виникають у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби, приймається постанова - «Травма (зазначити фактор), ТАК, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби».

Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, у випадках, передбачених частиною 3 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

в) «Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби» - якщо воно одержане за обставин, не пов`язаних з виконанням обов`язків, або одержане внаслідок правопорушення.

Постанова ВЛК про причинний зв`язок поранення (травми, контузії, каліцтва) приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або засвідченої копії Акта про нещасний випадок (додаток 1 до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06 лютого 2001 року №36, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 року за №169/5360 (зі змінами)), у яких зазначаються обставини отримання поранення (контузії, травми, каліцтва). На військовослужбовців довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) оформляється у 2 примірниках, перший подається у госпітальну (гарнізонну) ВЛК, а другий зберігається постійно в особовій справі військовослужбовця. У виняткових випадках допускається розгляд ВЛК копії вказаної довідки, засвідченої відповідною посадовою особою та скріпленої гербовою печаткою військової частини (закладу охорони здоров`я Збройних Сил України) (пункт 21.7. глави 21 розділу ІІ Положення).

При медичному огляді військовослужбовців, колишніх військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) до введення в дію Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 4 січня 1994 року №2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 липня 1994 року за №177/386, і не мають довідки, виданої військовою частиною, ВЛК можуть бути прийняті до уваги достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) (записи про первинне звернення по медичну допомогу із зазначенням обставин одержання поранення (травми), витяг із історії хвороби, матеріали службового розслідування, дізнання, досудового слідства за фактом поранення (травми) та інші медичні або військово-облікові документи) (пункт 21.8. глави 21 розділу ІІ Положення).

Довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), що видається військовослужбовцю або призваному на збори військовозобов`язаному, резервісту (Акт про нещасний випадок, зберігається в історії хвороби або у справах ВЛК, яка прийняла постанову про причинний зв`язок поранення (контузії, травми, каліцтва) (пункт 21.24. глави 21 розділу ІІ Положення).

При вирішенні питання про причинний зв`язок поранення (контузії, травми, каліцтва) штатна ВЛК може брати до уваги такі документи про причини та обставини поранення: службову та медичну характеристики, витяг з книги обліку хворих в амбулаторії при первинному зверненні по медичну допомогу, матеріали службового розслідування, дізнання або досудового слідства, атестації, довідку військового (цивільного) лікувально-профілактичного закладу, історію хвороби або витяг з неї, свідоцтво про хворобу, запис лікаря військової частини, лікаря військового (цивільного) лікувально-профілактичного закладу у медичній книжці військовослужбовця про первинне звернення по медичну допомогу, довідку архівної установи. У воєнний час постанова ВЛК про причинний зв`язок поранення приймається на підставі картки передового району, а також документів, указаних у цьому пункті(пункт 21.25. глави 21 розділу ІІ Положення).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративний суд під час розгляду справи та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, у разі скасування нормативно-правового акту або індивідуального акта, суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду (ч.3 ст.245 КАС України).

Як вбачається з положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010р. №1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 року №21-87а13.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Відповідно до пункту 18 розділу ІІ Інструкції №332, за результатами розслідування командир військової частини протягом двох робочих днів після затвердження актів за формами НВ-2 та НВ-3 видає наказ, в якому зазначаються: дата, місце та обставини, за яких стався нещасний випадок; військове звання, прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) та дата народження потерпілого військовослужбовця; вид, характер і локалізація поранення, травми, контузії, каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я; коли стався нещасний випадок (під час виконання обов`язків військової служби чи ні); перебував чи ні потерпілий військовослужбовець в стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи токсичних або отруйних речовин; порушення нормативно-правових актів, що спричинили нещасний випадок або були супутніми факторами його настання, посадові особи, які допустили ці порушення; заходи з попередження подібних нещасних випадків у майбутньому.

На підставі наказу командира військової частини складається довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) у двох примірниках за формою наведеною у додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800 (далі - Положення про військово-лікарську експертизу).

Отже, довідка про обставини травми видається на підставі наказу командира військової частини, який в свою чергу видається на підставі результатів службового розслідування, в яких встановлено обставини отримання травми.

В даному випадку, відсутній акт службового розслідування та наказ командира військової частини, в яких було б встановлено та відображено отримання позивачем травми під час виконання військових обов`язків, а тому у відповідача не було підстав для складання відповідних довідок.

В свою чергу, суд не має повноважень втручатися у дискреційні повноваження відповідача в частині проведення службового розслідування та встановлення обставин травмування позивача, що є обов`язковою умовою для видачі довідки про обставини травмування.

За таких обставин, позовні вимог в зазначеній частині є передчасними та такими, що задоволенню не підлягають.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

З урахуванням викладеного та з метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення розслідування для уточнення факту та обставин отриманого військовослужбовцем ОСОБА_1 21.12.2023 поранення під час виконання бойового завдання; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести розслідування щодо обставин отримання військовослужбовцем ОСОБА_1 під час виконання бойового завдання, з подальшим вирішенням питання щодо оформлення довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, визначеною додатком 5 до Положення «Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністра Оборони України від 14.08.2008 року №402.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що обов`язок по проведенню розслідування покладено саме військову частині НОМЕР_1 , оскільки на момент отримання ОСОБА_1 поранення (21.12.2023), останній проходив службу саме в цій військовій частині.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Щодо тверджень відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду варто зазначити, що встановлення дати отримання позивачем відмови у видачі довідки є необхідною передумовою для визначення своєчасності звернення до суду. Такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду у справі №380/13595/24.

А тому, строк звернення до адміністративного суду у даній справі належить обчислювати з дати отримання відмови у видачі відповідної Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), за формою визначеною додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 (19.03.2025).

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення розслідування для уточнення факту та обставин отриманого військовослужбовцем ОСОБА_1 21.12.2023 поранення під час виконання бойового завдання.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести розслідування щодо обставин отримання військовослужбовцем ОСОБА_1 поранення під час виконання бойового завдання, з подальшим вирішенням питання щодо оформлення довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, визначеною додатком 5 до Положення «Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністра Оборони України від 14.08.2008 року №402.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_5 )

Повний текст рішення складений 21.05.2025.

Суддя Олег ГРЕСЬКО