Справа № 380/9970/24
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/9970/24 пров. № А/857/25158/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Качмара В.Я., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

суддя (судді) в суді першої інстанції Лунь З.І.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

10 травня 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність щодо не врахування розміру заробітної плати, що отримувалася ним під час роботи в російській федерації у період 22.03.2002 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 01.11.2006, з 02.11.2006 по 19.07.2007, з 01.10.2007 по 19.06.2011, з 21.06.2011 по 01.04.2014, з 03.04.2014 по 10.03.2015, з 08.04.2015 по 02.03.2016, з 16.03.2016 по 23.12.2016, з 10.02.2017 по 30.06.2017 до розрахунку пенсійного забезпечення; зобов`язати врахувати розміри заробітної плати, що отримувалася ним під час роботи в російській федерації у період 22.03.2002 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 01.11.2006, з 02.11.2006 по 19.07.2007, з 01.10.2007 по 19.06.2011, з 21.06.2011 по 01.04.2014, з 03.04.2014 по 10.03.2015, з 08.04.2015 по 02.03.2016, з 16.03.2016 по 23.12.2016, з 10.02.2017 по 30.06.2017 до розрахунку пенсійного забезпечення; визнати протиправною бездіяльність щодо не врахування трудового стажу набутого в районі Крайньої Півночі російської федерації з 22.03.2002 по 31.12.2003 до загального страхового стажу; зобов`язати врахувати трудовий стаж набутий в районі Крайньої Півночі російської федерації з 22.03.2002 по 31.12.2003 до загального страхового стажу.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вказує, що при призначенні йому пенсії відповідач протиправно не зарахував в пільговому обчисленні до страхового стажу періоду його роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі з 22.03.2002 по 31.12.2003. Вважає, що оскільки Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 набутий трудовий стаж на території будь-якої із учасниць Угоди і заробіток за такий період роботи підлягають обов`язковому врахуванню при призначенні пенсії та її обчисленні пенсії, тому відповідач, виконуючи рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.06.2023 у справі № 380/5520/23, був зобов`язаний врахувати заробіток за період роботи в районах Крайньої Півночі з 22.03.2002 по 31.12.2003. Крім того, вказує на те, що відповідачем протиправно не була врахована заробітна плата за періоди його роботи в районах Крайньої Півночі відповідно до архівної довідки №14 від 05.05.2017. З огляду на викладене, вважає вказану бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області протиправною та такою, що порушує його право на належне пенсійне забезпечення.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо неврахування при призначенні (обчисленні розміру) пенсії за віком ОСОБА_1 відомостей про заробітну плату за період роботи в ЗАО «НПО Уренгой Гео Ресурс» з 01.01.2004 по 01.11.2006, з 02.11.2006 по 19.07.2007, з 01.10.2007 по 19.06.2011, з 21.06.2011 по 01.04.2014, з 03.04.2014 по 10.03.2015, з 08.04.2015 по 02.03.2016, з 16.03.2016 по 23.12.2016, з 10.02.2017 по 30.06.2017. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області врахувати розміри заробітної плати, що отримувалася під час роботи в російській федерації ОСОБА_1 у період з 01.01.2004 по 01.11.2006, з 02.11.2006 по 19.07.2007, з 01.10.2007 по 19.06.2011, з 21.06.2011 по 01.04.2014, з 03.04.2014 по 10.03.2015, з 08.04.2015 по 02.03.2016, з 16.03.2016 по 23.12.2016, з 10.02.2017 по 30.06.2017 відповідно до довідки від 05.05.2017 №14, виданої ЗАО «НПО Уренгой Гео Ресурс». У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків. Суд першої інстанції вказав, що довідка від 05.05.2017 № 14, видана ЗАО «НПО Уренгой Гео Ресурс» не викликає сумніву щодо обґрунтованості її видачі та достовірності відомостей, які в ній містяться. Доказів, які б свідчили про недостовірність записів у вказаній довідці або яка обґрунтовано ставила б під сумнів окремі частини відомостей, зазначених у такій довідці, відповідачем суду при розгляді справи не надано. Суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідачем протиправно відмовлено у зарахуванні позивачу заробітної плати за періоди з 01.01.2004 по 01.11.2006, з 02.11.2006 по 19.07.2007, з 01.10.2007 по 19.06.2011, з 21.06.2011 по 01.04.2014, з 03.04.2014 по 10.03.2015, з 08.04.2015 по 02.03.2016, з 16.03.2016 по 23.12.2016, з 10.02.2017 по 30.06.2017. Отже, для відновлення порушеного права позивача слід зобов`язати врахувати розміри заробітної плати, що позивачем отримувалася під час роботи в російській федерації у період з 01.01.2004 по 01.11.2006, з 02.11.2006 по 19.07.2007, з 01.10.2007 по 19.06.2011, з 21.06.2011 по 01.04.2014, з 03.04.2014 по 10.03.2015, з 08.04.2015 по 02.03.2016, з 16.03.2016 по 23.12.2016, з 10.02.2017 по 30.06.2017 відповідно до довідки від 05.05.2017 №14, виданої ЗАО «НПО Уренгой Гео Ресурс». Водночас, щодо вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області врахувати трудовий стаж набутий в районі Крайньої Півночі російської федерації з 22.03.2002 по 31.12.2003 до загального страхового стажу, суд першої інстанції зазначив, що такий до страхового трудового стажу позивача зарахований, тому у задоволенні позовних вимог у цій частині необхідно відмовити повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.06.2023 у справі №380/5520/23, здійснено перерахунок пенсії позивача, врахувавши до загального його стажу періоди роботи з 01.01.2004 по 01.11.2006, 02.11.2006 по 19.07.2007, 01.10.2007 по 19.06.2011, з 21.06.2011 по 01.04.2014, з 03.04.2014 по 10.03.2015, з 08.04.2015 по 02.03.2016, з 16.03.2016 по 23.12.2016, з 10.02.2017 по 30.06.2017. Вищевикладене світчить про те, що ним виконано рішення суду в повному обсязі, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Звертає увагу на те, що російською федерацією припинено з 01.01.2023 участь в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, тому відсутні підстави для врахування при проведенні перерахунку пенсії позивачу заробітної плати, отриманої на території російської федерації.

Представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про задоволення позовних вимог. Вказує, що право позивача на пенсію за віком відповідно до статті Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виникло як до винесення Кабінетом Міністрів України постанови від 29.11.2022 № 1328 так і до виходу російської федерації з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення.

Суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження) (п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу з наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не оскаржене, тому в апеляційному порядку не переглядається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 26.05.2017 призначено пенсію за віком відповідно до Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1993 як працівнику зі стажем роботи в районах Крайньої Півночі 24 роки 04 місяці 19 днів, в тому числі зараховано період роботи з 01.01.1991 по 31.12.2003. Період роботи з 01.01.2004 по 30.06.2017 до страхового стажу позивача не зарахований з підстав відсутності підтвердження сплати страхових внесків за вказаний період.

26.05.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення/перерахунок пенсії, за результатами розгляду якої Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві прийняло рішення № 44 від 03.06.2022 про відмову у перерахунку пенсії з тих підстав, що позивач не вказав на підставі якого саме нормативно-правового акту він бажає отримувати пенсію.

08.09.2022 представник позивача звернувся до відповідача з адвокатським запитом, у відповідь на який листом від 15.09.2022 №1300-5903-8/83781 відповідач повідомив, що ОСОБА_1 з 26.05.2017 призначено пенсію за віком відповідно до Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1993 як працівнику зі стажем роботи в районах Крайньої Півночі 24 роки 04 місяці 19 днів, в тому числі зараховано період роботи з 01.01.1991 по 31.12.2003. Період роботи з 01.01.2004 по 30.06.2017 до страхового стажу позивач не зарахований з підстав відсутності підтвердження сплати страхових внесків за вказаний період.

Згідно з листом відповідача від 03.11.2022 №15887-16252/Ж-53/8-1300/22 стаж позивача після перерахунку склав 25 років 00 місяців 20 днів. Право на призначення пенсії за віком мають чоловіки після досягнення 60 років при наявності страхового стажу 29 років.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо обрахунку його стажу, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07.06.2023 у справі №380/5520/23 позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо необчислення стажу ОСОБА_1 як пільгового за період роботи з 14.08.1985 по 31.12.1990 в районах Крайньої Півночі з розрахунку 1 рік стажу за 1 рік та 6 місяців стажу. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до стажу ОСОБА_1 період роботи з 14.08.1985 по 31.12.1990 в районах Крайньої Півночі з пільговим розрахунком 1 рік стажу за 1 рік та 6 місяців стажу. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо неврахування трудового стажу ОСОБА_1 за періоди з 01.01.2004 по 01.11.2006, 02.11.2006 по 19.07.2007, 01.10.2007 по 19.06.2011, з 21.06.2011 по 01.04.2014, з 03.04.2014 по 10.03.2015, з 08.04.2015 по 02.03.2016, з 16.03.2016 по 23.12.2016, з 10.02.2017 по 30.06.2017 до загального страхового стажу. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.01.2004 по 01.11.2006, 02.11.2006 по 19.07.2007, 01.10.2007 по 19.06.2011, з 21.06.2011 по 01.04.2014, з 03.04.2014 по 10.03.2015, з 08.04.2015 по 02.03.2016, з 16.03.2016 по 23.12.2016, з 10.02.2017 по 30.06.2017. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У задоволенні позовних вимог в частині пільгового обчислення стажу за період з 01.01.1991 по 28.02.1995 та повторного зарахування до страхового стажу періоду роботи 22.03.2002 по 31.12.2003 відмовлено повністю.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.10.2023 у справі №380/5520/23 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.06.2023 без змін.

03.11.2023 на виконання рішення суду, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області прийнято рішення № 44, яким зараховано до стажу позивача період роботи з 14.08.1985 по 31.12.1990 в районах Крайньої Півночі з пільговим розрахунком 1 рік стажу за 1 рік та 6 місяців стажу, зараховано до страхового стажу періоди роботи з 01.01.2004 по 01.11.2006, 02.11.2006 по 19.07.2007, 01.10.2007 по 19.06.2011, з 21.06.2011 по 01.04.2014, з 03.04.2014 по 10.03.2015, з 08.04.2015 по 02.03.2016, з 16.03.2016 по 23.12.2016, з 10.02.2017 по 30.06.2017.

При обчисленні такої пенсії органом пенсійного фонду не були враховані відомості про заробітну плату згідно з наданої позивачем довідки про заробітну плату отриману на території російської федерації №14 від 05.05.2017 за період його роботи з 22.03.2002 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 01.11.2006, з 02.11.2006 по 19.07.2007, з 01.10.2007 по 19.06.2011, з 21.06.2011 по 01.04.2014, з 03.04.2014 по 10.03.2015, з 08.04.2015 по 02.03.2016, з 16.03.2016 по 23.12.2016, з 10.02.2017 по 30.06.2017 до розрахунку пенсійного забезпечення з підстав відсутності первинних документів для підтвердження таких довідок згідно вимог ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також неможливості проведення зустрічної звірки з країною-агресором.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо неврахування при призначенні (обчисленні розміру) пенсії за віком позивачу відомостей про заробітну плату за період роботи в ЗАО «НПО Уренгой Гео Ресурс» з 01.01.2004 по 01.11.2006, з 02.11.2006 по 19.07.2007, з 01.10.2007 по 19.06.2011, з 21.06.2011 по 01.04.2014, з 03.04.2014 по 10.03.2015, з 08.04.2015 по 02.03.2016, з 16.03.2016 по 23.12.2016, з 10.02.2017 по 30.06.2017, а також зобов`язання відповідача врахувати розміри заробітної плати, що отримувалася під час роботи в російській федерації позивачем у період з 01.01.2004 по 01.11.2006, з 02.11.2006 по 19.07.2007, з 01.10.2007 по 19.06.2011, з 21.06.2011 по 01.04.2014, з 03.04.2014 по 10.03.2015, з 08.04.2015 по 02.03.2016, з 16.03.2016 по 23.12.2016, з 10.02.2017 по 30.06.2017 відповідно до довідки від 05.05.2017 №14, виданої ЗАО «НПО Уренгой Гео Ресурс».

Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058).

Відповідно до абзаців 1, 2 частини 1 статті 40 Закону №1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

Згідно з абзацом 5 частини 1 статті 40 Закону №1058 заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

За змістом частини 1 статті 27 Закону №1058 розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп * Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Відповідно до частини 2 статті 40 Закону №1058 заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Згідно з підпунктом 3 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 за №22-1 (далі - Порядок №22-1) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку до заяви про призначення пенсії за віком надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 1 липня 2000 року (додатки 1, 3 до Положення).

За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Згідно з пунктом 2.10 Порядку №22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Як встановлено судом першої інстанції, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07.06.2023 у справі № 380/5520/23, яке набрало законної сили, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до стажу ОСОБА_1 період роботи з 14.08.1985 по 31.12.1990 в районах Крайньої Півночі з пільговим розрахунком 1 рік стажу за 1 рік та 6 місяців стажу. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.01.2004 по 01.11.2006, 02.11.2006 по 19.07.2007, 01.10.2007 по 19.06.2011, з 21.06.2011 по 01.04.2014, з 03.04.2014 по 10.03.2015, з 08.04.2015 по 02.03.2016, з 16.03.2016 по 23.12.2016, з 10.02.2017 по 30.06.2017. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На виконання вказаного рішення від 07.06.2023 у справі №380/5520/23, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувало до стажу ОСОБА_1 період роботи з 14.08.1985 по 31.12.1990 в районах Крайньої Півночі з пільговим розрахунком 1 рік стажу за 1 рік та 6 місяців стажу, а також зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи 01.01.2004 по 01.11.2006, 02.11.2006 по 19.07.2007, 01.10.2007 по 19.06.2011, з 21.06.2011 по 01.04.2014, з 03.04.2014 по 10.03.2015, з 08.04.2015 по 02.03.2016, з 16.03.2016 по 23.12.2016, з 10.02.2017 по 30.06.2017.

Однак, при проведенні наведеного вище перерахунку пенсії, позивачу не враховано заробітну плату за періоди роботи з 22.03.2002 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 01.11.2006, з 02.11.2006 по 19.07.2007, з 01.10.2007 по 19.06.2011, з 21.06.2011 по 01.04.2014, з 03.04.2014 по 10.03.2015, з 08.04.2015 по 02.03.2016, з 16.03.2016 по 23.12.2016, з 10.02.2017 по 30.06.2017 у ЗАО «НПО Уренгой Гео Ресурс» згідно з довідки № 14 від 05.05.2017.

Позивачем при зверненні із заявою про зарахування до пенсії за віком періодів роботи та сум заробітної плати, відповідно до якої долучено довідка № 14 від 05.05.2017 про період роботи та заробітну плату з 2002-2017 на території російської федерації 19.09.2023, а також при зверненні із заявою про перерахунок пенсії подавалась довідка від 05.05.2017 №14, видана ЗАО «НПО Уренгой Гео Ресурс.

Згідно із довідкою від 05.05.2017 за №14, виданої ЗАО «НПО Уренгой Гео Ресурс, в період з 22.03.2002 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 01.11.2006, з 02.11.2006 по 19.07.2007, з 01.10.2007 по 19.06.2011, з 21.06.2011 по 01.04.2014, з 03.04.2014 по 10.03.2015, з 08.04.2015 по 02.03.2016, з 16.03.2016 по 23.12.2016, з 10.02.2017 по 30.06.2017 ОСОБА_1 працював в ЗАО «НПО Уренгой Гео Ресурс» вахтово-експедиційним методом роботи.

Досліджуючи довідку про заробітну плату, судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач за періоди з 2002-2017 отримував заробітну плату, обчислену в російських рублях.

Зміст вказаної довідки свідчить, що така довідка видана на основі первинних документів (особові рахунки, розрахункові відомості).

Окрім того, у архівній довідці від 05.05.2017 № 14 зазначено, що зі всіх сум, що включені в довідку, відбулось зарахування до Пенсійного фонду російської федерації повністю за встановленими тарифами.

Зазначена довідка підписана керівником підприємства, на ній проставлено печатку. Також вказана довідка містить адресу місцезнаходження підприємства.

Отже, виходячи з аналізу відомостей, зазначених у довідці про заробітну плату, та, беручи до уваги положення підпункту 3 пункту 2.1 Порядку №22-1, якими встановлено вимоги до оформлення довідок про заробітну плату для обчислення пенсії, суд першої інстанції обгрунтовано вважав, що така довідка відповідає вимогам законодавства, оскільки видана на підставі особових рахунків, містить чітко визначені періоди роботи, за які здійснювалась виплата заробітної плати, суми заробітної плати, а також містить інформацію щодо місцезнаходження і адреси підприємства, яким видано таку довідку.

Скаржник в апеляційній скарзі наводить аргументи щодо відсутності можливості підтвердити факт роботи позивача на території російської федерації та за які було сплачено страхові внески, а уточнюючі довідки видані установою, що знаходиться на території держави, з якою розірвано дипломатичні відносини.

Відповідно до статті 1 Закону №1058 страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Пунктом 1 частини другої статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-IV (далі - Закон № 2464) встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до статті 4 Закону №2464 платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно з статтею 26 Закону № 2464 посадові особи платників єдиного внеску несуть адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску.

Таким чином, обов`язок щодо сплати єдиного внеску покладено саме на підприємство, як роботодавця, який здійснив нарахування внеску та утримання його із заробітної плати позивача.

При цьому, невиконання підприємством обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України не може позбавити позивача соціальної захищеності та страхового стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту. Страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина (страхувальником), сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 27.03.2018 у справі № 208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 20.03.2019 у справі №688/947/17, від 30.09.2019 у справі №414/736/17 та від 30.07.2019 у справі №373/2265/16-а.

Верховний Суд у постанові від 18.05.2020 у справі №607/1967/17 вказав на те, що особа не може відповідати за несвоєчасну виплату заробітної плати та несплату страхових внесків, а наявність заборгованості по заробітній платі та несплата страхувальником страхових внесків у спірний період не може бути підставою для неврахування заробітку під час обчислення пенсії.

Відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка підписана та набрала чинності 13.03.1992 та була чинною на момент вирішення питання про призначення позивачу пенсії, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення було встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Разом з цим, відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка набрала чинності 02.12.2022, Кабінет Міністрів України постановив вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. москві.

Однак, колегія суддів звертає увагу на те, що на момент вирішення питання про призначення позивачу пенсії зазначена угода була чинною, а її норми підлягали застосуванню відповідачем.

Також, згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і урядом російської федерації «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14.01.1993, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Отже, наведені положення вказаних Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Крім того, за змістом частини третьої статті 44 Закону №1058, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Пунктом 4.1, 4.2 розділу ІV Порядку №22-1, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

При прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Отже, з наведеного слідує, що органи Пенсійного фонду мають право перевіряти обґрунтованість видачі, в даному випадку довідок про заробітну плату для обчислення пенсії та достовірність відомостей, зазначених у таких довідках.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві, яке знаходиться в російській федерації, не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у неї права на пенсійне забезпечення.

Таким чином, довідка від 05.05.2017 №14, видана ЗАО «НПО Уренгой Гео Ресурс» не викликає сумніву щодо обґрунтованості її видачі та достовірності відомостей, які в ній містяться.

Доказів, які б свідчили про недостовірність записів у вказаній довідці або яка обґрунтовано ставила б під сумнів окремі частини відомостей, зазначених у такій довідці, відповідачем суду при розгляді справи не надано.

Відповідач у цій справі не обґрунтував свої дії жодним нормативно-правовим актом, який би надавав органу Пенсійного фонду право, до перевірки обґрунтованості видачі поданих заявником (особою, яка звертається за призначенням пенсії) документів, оформлених на його ім`я підприємством, установами та організаціями, не вирішувати питання про призначення чи перерахунок пенсії, виходячи зі змісту такого документу, який за формою та даними відповідає встановленим вимогам.

З огляду на проаналізовані норми законодавства, оцінюючи в сукупності встановлені обставини, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку, що відповідачем протиправно відмовлено у зарахуванні позивачу заробітної плати за періоди з 01.01.2004 по 01.11.2006, з 02.11.2006 по 19.07.2007, з 01.10.2007 по 19.06.2011, з 21.06.2011 по 01.04.2014, з 03.04.2014 по 10.03.2015, з 08.04.2015 по 02.03.2016, з 16.03.2016 по 23.12.2016, з 10.02.2017 по 30.06.2017.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що для відновлення порушеного права позивача слід зобов`язати відповідача врахувати розміри заробітної плати, що отримувалася позивачем під час роботи в російській федерації у період з 01.01.2004 по 01.11.2006, з 02.11.2006 по 19.07.2007, з 01.10.2007 по 19.06.2011, з 21.06.2011 по 01.04.2014, з 03.04.2014 по 10.03.2015, з 08.04.2015 по 02.03.2016, з 16.03.2016 по 23.12.2016, з 10.02.2017 по 30.06.2017 відповідно до довідки від 05.05.2017 №14, виданої ЗАО «НПО Уренгой Гео Ресурс».

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року у справі № 380/9970/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді В. Я. Качмар
В. В. Ніколін