Справа № 240/34755/23
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року м. Житомир справа № 240/34755/23

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Шимоновича Р.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі - позивач) із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі- ГУ ПФУ в Миколаївській області, відповідач 1) Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі- ГУ ПФУ в Житомирській області, відповідач 2), у якому просить:

- визнати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 08.12.2023 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», протиправним;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із зарахуванням періоду роботи з 01.10.1980 по 28.07.1983 на посадах молодшого продавця для торгівлі на вулиці, молодшого продавця магазину №5, інформатора магазину №5, продавця магазину №11 та контролера магазину №5 Ворошиловградського міського об`єднання «Промтовари», а також періоду роботи на посаді стрілка СВПО відділу охорони Ленінського РВВС м. Луганська з 21.05.1993 по 08.07.1993 років до стажу роботи з дати звернення із заявою на призначення пенсії, з 31 жовтня 2023 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що подав до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області заяву про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», однак отримав відмову у її задоволенні, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 29 років.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 15.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надійшов до суду відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позову, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 29 років. Звертає увагу суду, що за наданими позивачем документами страховий стаж позивача становить 28 років 06 місяців 24 дні.

Від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області надійшов до суду відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позову, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Положенням ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та докази на їх підтвердження, суд вказує наступне.

Судом встановлено, що позивач звернувся до ГУ ПФУ в Житомирській області із заявою про призначення пенсії за віком у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 08.11.2023 №36 відмовлено позивачу у призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового стажу - 29 років.

У вказаному рішенні також зазначено, що страховий стаж особи становить 28 років 06 місяців 24 дні. За результатами розгляду документів, доданих до заяви: до страхового стажу не зараховано періоди роботи, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 08.10.1980:

- з 01.10.1980 по 28.07.1983, оскільки тривалий проміжок часу між датою прийняття на роботу (01.10.1980) та датою наказу про прийняття на роботу (02.03.1981). До страховсго стажу зараховано період роботи з дати переведення, а саме, з 01.06.1981 по 28.07.1983.

Не прийнято до уваги довідку від 27.04.2022 №68 за період роботи з 01.10.1980 по 28.07.1983, видану та засвідчену підприємством, яке здійснює свою діяльність на непідконтрольній Україні території (м. Луганськ). Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 №1207-VII, документ, виданий органом, що здійснює свою діяльність на непідконтрольній території, вважається недійсним і не створює правових наслідків;

- з 21.05.1993 по 08.07.1993, оскільки в підставах внесення запису про звільнення наявне виправлення в наказі на звільнення.

Повідомленням про відмову у призначенні пенсії від 16.11.2023, ГУ ПФУ в Житомирській області проінформовано позивача про прийняте рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 08.11.2023 №36.

Позивач вважає, що у відповідача не було правових підстав відмовляти йому у призначенні пенсії за віком, у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а тому за захистом своїх прав та інтересів звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислуги років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави щодо тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закону №1058) право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення 60 років за наявності страхового стаж, зокрема, в період з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років. У разі відсутності страхового стажу, передбаченого частиною першою статті 26 Закону, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки за наявності страхового стажу в період з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 23 до 33 років; після досягнення віку 65 років - за наявності страхового стажу починаючи з 1 січня 2028 - від 15 років до 25 років.

Згідно 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Частинами другою-четвертою статті 48 Кодексу законів про працю України встановлено, що на вимогу працівника, який вперше приймається на роботу, трудова книжка оформляється роботодавцем в обов`язковому порядку не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. Роботодавець на вимогу працівника зобов`язаний вносити до трудової книжки, що зберігається у працівника, записи про прийняття на роботу, переведення та звільнення, заохочення та нагороди за успіхи в роботі. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставах інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а необхідність підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами виникає виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній чи наявності неправильних чи неточних записів про періоди роботи.

Вказаний висновок узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 по справі № 235/805/17, від 06.12.2019 по справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 по справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 по справі № 242/2536/16-а.

Відповідно до п. 2.4. Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Як вже зазначалося, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 08.11.2023 №36 відмовлено позивачу у призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового стажу - 29 років.

У вказаному рішенні також зазначено, що страховий стаж особи становить 28 років 06 місяців 24 дні. За результатами розгляду документів, доданих до заяви: до страхового стажу не зараховано періоди роботи, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 від 08.10.1980:

- з 01.10.1980 по 28.07.1983, оскільки тривалий проміжок часу між датою прийняття на роботу (01.10.1980) та датою наказу про прийняття на роботу (02.03.1981). До страховсго стажу зараховано період роботи з дати переведення, а саме, з 01.06.1981 по 28.07.1983.

Не прийнято до уваги довідку від 27.04.2022 №68 за період роботи з 01.10.1980 по 28.07.1983, видану та засвідчену підприємством, яке здійснює свою діяльність на непідконтрольній Україні території (м. Луганськ). Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 №1207-VII, документ, виданий органом, що здійснює свою діяльність на непідконтрольній території, вважається недійсним і не створює правових наслідків;

- з 21.05.1993 по 08.07.1993, оскільки в підставах внесення запису про звільнення наявне виправлення в наказі на звільнення.

Щодо не зараховання до страхового стажу позивача періоди роботи з 01.10.1980 по 28.07.1983, оскільки тривалий проміжок часу між датою прийняття на роботу (01.10.1980) та датою наказу про прийняття на роботу (02.03.1981), а також з 21.05.1993 по 08.07.1993, у зв`язку з тим, що в підставах внесення запису про звільнення наявне виправлення в наказі на звільнення, суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (Порядок №637).

Відповідно до пункту 1 зазначеного Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29 липня 1993 року затверджено Інструкцією Про порядок ведення трудових книжок працівників, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110 (далі Інструкція №58)

Пунктом 1.1 Інструкції №58 також встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до пункту 2.2 Інструкції №58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Згідно з пунктом 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів. Аналогічна за змістом норма містилась у п. 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка була затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 №162, яка діяла в Україні станом на дату заповнення трудової книжки позивача.

Судом досліджена трудова книжка позивача серії НОМЕР_2 від 08.10.1980, згідно із записами №1-5 якої слідує, що ОСОБА_1 з 01.10.1980 була прийнята на посаду молодшого продавця магазину №5, інформатора магазину №5, продавця магазину №11 та контролера магазину №5 Ворошиловградського міського об`єднання "Промтовари", а з 28.07.1983 була звільнена від займаної посади за власним бажанням.

Також, згідно із записами трудової книжки №16-17, позивач з 21.05.1993 була прийнята на посаду стрілка СВПО відділу охорони Ленінського РВВС м. Луганська, а з 08.07.1993 була звільнена від займаної посади за власним бажанням.

Щодо зазначених недоліків, на думку відповідача, у записах в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 від 08.10.1980,, то суд звертає увагу, що працівник не може відповідати за правильність та повноту заповнення трудової книжки, а тому вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивачки конституційного права на соціальний захист в частині розрахунку пенсії.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Таким чином, здійснення записів у трудовій книжці та їх належне оформлення законодавцем покладено на роботодавця, а не на працівника, отже, відповідальність за можливе не вчинення такого запису або його неналежне оформлення не може бути перекладена на працівника та призводити до позбавлення його права на врахування фактично відпрацьованого часу у складі трудового стажу, який враховується для призначення пенсії.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах була висловлена Верховним Судому постановах від 02 лютого 2018 року у справі №677/277/17, від 26 червня 2019 року у справі №423/3762/16-а, від 11 липня 2019 року у справі №683/737/17, від 09 серпня 2019 у справі №654/890/17, від 06 квітня 2022 року у справі №607/7638/17, від 12 вересня 2022 року у справі №569/16691/16-а згідно із якою відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення.

При цьому суд звертає увагу на те, що можливі порушення у заповненні трудової книжки, зазначені відповідачем, не впливають на факт роботи позивача у спірний період та отримання нею загального трудового стажу.

Суд зазначає, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

За загальним правилом, формальні неточності у документах не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації її права на соціальний захист.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2019 року у справі №593/283/17, від 30 вересня 2019 року у справі №638/18467/15-а, від 23 жовтня 2019 року у справі №263/3783/17, від 19 червня 2020 року у справі №359/2076/17, від 20 січня 2021 року у справі №588/647/17, від 18 листопада 2022 року у справі №560/3734/22 та інших.

Додатково, суд звертає увагу відповідача, що згідно статті 62 Закону України №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» та підпункту 4 пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а та від 12 вересня 2022 року у справі №569/16691/16-а.

Відповідачем не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити зазначений стаж позивача.

З урахуванням зазначеного, період роботи позивача на посаді молодшого продавця магазину №5, інформатора магазину №5, продавця магазину №11 та контролера магазину №5 Ворошиловградського міського об`єднання "Промтовари" з 01.10.1980 по 28.07.1983 та період роботи на посаді стрілка СВПО відділу охорони Ленінського РВВС м. Луганська з 21.05.1993 по 08.07.1993 підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.

Отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 08.11.2023 №36 про відмову у призначенні пенсії за віком позивачу є невмотивованим та необґрунтованим, оскільки прийняте без належної оцінки усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому рішення суд визнає протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

З огляду на те, що саме відповідач наділений повноваженнями щодо розрахунку стажу, віку та призначення пенсії, з метою ефективного захисту права позивача на належне пенсійне забезпечення, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи з 01.10.1980 по 28.07.1983, з 21.05.1993 по 08.07.1993 та повторно розглянути заяву позивача від 31.10.2023 про призначення пенсії за віком та прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно зі статтею 90 цього Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи те що, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження правомірності своїх дій, з огляду на з`ясовані обставини справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до приписів ч.1 ст.139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 4, 6-9, 32, 77, 90, 139, 205, 242-246, 250, 255, 258, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, буд. 7, м.Житомир, 10003. ), Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 08.11.2023 №36 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 01.10.1980 по 28.07.1983, з 21.05.1993 по 08.07.1993, повторно розглянути заяву позивача від 31.10.2023 про призначення пенсії за віком та прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21 травня 2025 року.

Суддя Р.М.Шимонович