Справа № 502/876/25
Суддя: Балан М. В.
Дата ухвалення: 2025-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 502/876/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Балан М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Урсул Г.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1

до

ІНФОРМАЦІЯ_1

про

скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В :

До Кілійського районного суду Одеської області надійшов позов ОСОБА_1 , поданий його представником ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови серії № 1310/1139 від 15.03.2025 р. за якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.

В позові позивач зазначив, що суть адміністративного правопорушення, яке йому інкримінують зазначена так: 11.03.2025 pоку біля 12 години 30 хвилин під час дії особливою періоду, мобілізації та військового стану до ІНФОРМАЦІЯ_2 працівниками поліції України прибув військовозобов`язаний ОСОБА_1 , 1980 року народження. Перевіркою було встановлено, що відповідно до п. 30, п. 30-1, п. 30-2, п. 30-3 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період», затвердженого постановою КМУ № 560 від 16.05.2024 року за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів було згенеровано повістку №1322821 про виклик ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 14-00 годину 20.11.2024 року. Зазначена повістка була направлена на адресу ОСОБА_1 листом AT «УКРПОШТА» за його місцем проживання зазначеним в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а саме: АДРЕСА_1 . Конверт повісткою повернувся без вручення з поміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Отже відповідно до вимог ч. 2 п. 41 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період» вважється, що повістка була належним чином вручена ОСОБА_1 .. Не зважаючи на вказані обставини ОСОБА_1 у зазначений в повістці час до ІНФОРМАЦІЯ_2 не прибув, а прибув лише 11.03.2025 року аби дізнатись причину появи в за стосунку «Резерв+» інформації про порушення ним військового обліку. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ч. 1, ч. 3, ч. 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

Згідно вказаної постанови від 15.03.2025 року за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, № 1310/1139 ОСОБА_1 на підставі порушень зазначених у протоколі, визнано винним та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень.

Позивач зазначає, що ознайомившись з суттю правопорушення він пояснив, що він постійно проживає по вказаному адресу - АДРЕСА_2 . Ця адреса зазначена у за стосунку «Резер+», у військовому обліку, цю ж адресу позивач вказав після проходження ВЛК та медичного обстеження призовників від 20.06.2024 року і така ж сама адреса відображена у його паспорті громадянина України. Йому не зрозуміло, як так сталося, що згенеровану повістку № НОМЕР_1 (не відома якої дати була згенерована), про те що його викликають на 14:00 годину 20.11.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , була направлена на іншу адресу: АДРЕСА_1 , замість його адреси: АДРЕСА_2 .

Окремо зазначив, що він є інвалідом 2 групи дитинства, та коли проходив у літку 2024 року ВЛК та медичні обстеження за результатами інвалідності, отримав відстрочку, яку постійно оновлював у встановлені строки. Позивач не знв про наявність для нього листа з повісткою та не міг знати , бо до його відома ніхто будь-яким чином не доводив, не зважаючи на те, що його номер мобільного телефону був у ТЦК та СП і у електронному застосунку «Резер+». Після складання відносно нього адміністративного протоколу №203 від 11.03.2025 року, він особисто написав, що постійно проживав по вказаному адресу і з змістом адміністративного протоколу не згоден.

При складані відносно позивача адміністративного протоколу № 203 від 11.03.2025 року на питання, зо що його покарають, бо він не винен, йому пояснили, що його викличуть на розгляд до м. Ізмаїл і там він надасть свої пояснення.

Однак, 26.04.2025 року позивачу поштою прийшов рекомендований лист з ІНФОРМАЦІЯ_2 у якому була постанова № 1310/1139 від 15.03.2025 року.

Своєї вини у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 статті 210-1 КУпАП ОСОБА_1 не визнає. Вищевказана постанова №1310/1139 від 15.03.2025 року про адміністративне правопорушення, не містить жодної інформації про обставини вчиненого правопорушення, зібрані під час розгляду справи про адміністративні правопорушення докази, на підставі яких уповноважена особа прийшла до висновку про його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, тому позивач вважає дану постанову незаконною, та такою що підлягає скасуванню, а адміністративна справа -закриттю.

На думку позивача, постанова №1310/1139 є незаконною та необґрунтованою, оскільки вона винесена з порушенням норм Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зокрема, в постанові відсутня інформація про докази, які підтверджують винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, не містить жодної інформації про обставини вчиненного правопорушення, не вказана дата, час та місце скоєння мною адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, зібрані під час розгляду справи про адміністративні правопорушення докази, на підставі яких уповноважена особа прийшла до висновку про винуватість позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КупАП.

На підставі вищевикладеного, представник позивача просить суд:

- поновити пропущений строк на оскарження постанови №1310/1139 від 15.03.2025 року;

- визнати протиправною та скасувати постанову № 1310/1139 від 15.03.2025 року, складену тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_3 про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень.

- провадження по адміністративній справі у відношенні ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою судді Кілійського районного суду Одеської області від 05.05.2025 відкрито провадження по справі.

21.05.2025 року до Кілійського районного суду Одеської області від відповідача по справі надійшов відзив, згідно якого встановлено, що згідно повістки сформованої за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів від 20.11.2024 року № 1322821, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (Ф.119), конверт Укрпошти 966, довідка про причини повернення/досилання (Ф.20) повернуто з відмітками повернення «адресат відсутній за вказаною адресою» - 30.11.2024 року. Отже, громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , було належно оповіщено про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 ), а саме про необхідність з`явитися 03.12.2024 року о 14:00 годині до ІНФОРМАЦІЯ_5 (Кілія). Згідно з п. 23 постанови № 560 поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форми власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк. Згідно з п. 24 постанови № 560 у разі неприбуття у строк, визначений у повістці, громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Генерального управління або регіональних органів СБУ), повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ) або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів. Виходячи із обставин у справі, позивач не прибув у строк, визначений у повістці без поважних причин.

11.03.2025 року під час дії особливого періоду, військового стану та мобілізації, до ІНФОРМАЦІЯ_2 прибув військовозобов`язаний ОСОБА_1 , 1980 року народження. Перевіркою було встановлено, що відповідно до п. 30, п. 30-1, п. 30-2, п. 30-3 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період», затвердженого постановою КМУ № 560 від 16.05.2024 року, за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів було згенеровано повістку № 1322821 про виклик ОСОБА_1 , до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 03.12.2024 року о 14 годині. Зазначена повістка була направлена адресату листом AT «УКРПОШТА» за його місцем проживання зазначеним в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів: АДРЕСА_2 . Конверт з повісткою повернувся без вручення з поміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Отже відповідно до вимог ч. 2 п. 41 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період» вважається, що повістка була належним чином вручена ОСОБА_1 . Не зважаючи на вказані обставини ОСОБА_1 , у зазначений у повістці час до ІНФОРМАЦІЯ_2 не прибув, а прибув лише 15.03.2025 року. Своїми діями останній порушив вимоги чим порушив п.п. 2 п. 1 правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 2 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ №1487 від 30 грудня 2022 року (з наступним змінами), чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП, про що начальником відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_4 було складено протокол №203 від 11.03.2025року. Позивач був належним чином повідомленим про час та дату розгляду справи, але на її розгляд не з`явився і не подав клопотання про відкладення розгляду справи на інший час, тому справу правомірно розглянуто за його відсутності. 15.03.2025 року під час розгляду адміністративної справи було досліджено докази порушення позивачем військового обліку, а саме встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 не прибув за викликом по повістці 03.12.2024 року на 14:00 без поважних на то причин, яким порушив п. 1 ч. 3, ч. 5 ст. 22 Закону України» Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП та винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП №1310/1139 від 15.03.2025 року. Таким чином, ОСОБА_1 був правомірно притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а постанова по справ про адміністративне правопорушення №1310/1139 від 15.03.205 року винесена в межах повноважень та відповідно до норм чинного законодавства.

На підставі вищевикладеного, представник відповідача просив суд:

-відмовити в задоволенні позову у повному обсязі, а постанову по справі про адміністративне правопорушення №1310/1139 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності - залишити в силі.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.

Представник позивача ОСОБА_2 , надав письмові пояснення на відзив відповідача, згідно яких зазначив, що у своєму відзиві відповідач навмисно не дає суду інформацію про те, чому позивача не допустили на засідання адміністративної комісії де розглядалось його питання, чому позбавили права дати пояснення, про те що він не був сповіщений про наявність конверту з повісткою, чим було порушено його право на захист з боку професійних адвокатів. Також відповідач не надає суду жодного доказу з особової справи позивача, що всі його персональні дані були у відповідача в наявності: адреси, склад сім`ї, номер телефону. Відповідач не зазначає, як так сталось, що повістка була адресована у АДРЕСА_1 , а постанова №1310/1139 про притягнення до адміністративної відповідальності була направлена позивачу за правильною адресою та отримана ним. На підстав викладеного, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду адміністративної справи, в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття в судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи у суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки розгляд справи проводиться за відсутності учасників справи у порядку письмового провадження, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами..

Дослідивши додані до адміністративного позову докази, проаналізувавши релевантні положення законодавства, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 203 від 11.03.2025 року, складеного начальником рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_5 майором ОСОБА_4 , вбачається, що 11.03.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 прибув військовозобов`язаний ОСОБА_1 , якому не змогли вручити повістку за вказаною у військово-облікових даних адресою, про що свідчить лист «Укрпошти» № 966 від 04.10.2024 року з довідкою про причини повернення листа з поміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Таким чином громадянин ОСОБА_1 не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 у строк та місце зазначене у повістці №1322821 від 20.11.2024 рок, а саме о 14.00 годині 03.12.2024 року, яким порушив п. 10 ч. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» (зі змінами), п. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (зі змінами), Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, інформація щодо звірки в АІТС «Оберіг», а саме п.п. 2 п. 1 Додатку 2 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою КМУ №1487 від 30 грудня 2022 року, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

Вказаний протокол містить відомості, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 12 годині 00 хвилин 15.03.2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_3 , кабінет № 21. У графі «Пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу особою, яка притягається до адміністративної відповідальності» особисто ОСОБА_1 зазначено, що з протоколом не згоден, мама постійно знаходиться вдома, повістку не бачила.

З постанови №1310/1139 від 15.03.2025 року за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, складеною тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_3 вбачається, що 11.03.205 року біля 12 години 30 хвилин, під час дії особливого періоду, мобілізації та військового стану до ІНФОРМАЦІЯ_6 прибув військовозобов`язаний ОСОБА_1 , 1980 року народження. Перевіркою було встановлено, що відповідно до п. 30, п. 30-1, п. 30-2, п. 30-3 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період», затвердженого постановою КМУ № 560 від 16.05.2024 року за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів було згенеровано повістку №1322821 про виклик ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 20.11.2024 року на 14:00 годину. Зазначена повістка була направлена на адресу ОСОБА_1 листом AT «УКРПОШТА» за його місцем проживання зазначеним в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а саме: АДРЕСА_1 . Конверт з повісткою повернувся без вручення з поміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Отже відповідно до вимог ч. 2 п. 41 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період» вважється, що повістка була належним чином вручена ОСОБА_1 .. Не зважаючи на вказані обставини ОСОБА_1 у зазначений в повістці час до ІНФОРМАЦІЯ_2 не прибув, а прибув лише 11.03.2025 року аби дізнатись причину появи у за стосунку «Резерв+» інформації про порушення ним військового обліку. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ч. 1, ч. 3, ч. 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

Зазначеною постановою № 1310/1139, ОСОБА_1 визнано винним та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень.

Як вказує позивач, із зазначеною копією вказаної постанови, він ознайомився лише 26.04.2025 року, коли отримав її поштою.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_2 виданого 21.12.2023 року УСЗН Ізмаїльської РДА встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є інвалідом ІІ групи з дитинства.

Згідгно Акту №375 дослідження стану здоров`я призовника від 12.06.2024 року та висновку лікаря,члена призовної комісії від 12.06.2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 визнаний непридатним до військової служби.

Згідно копії витягу з за стосунку «Резер+», сформованого 27.04.2025 року встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , військовозобов`язаний, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі п. 2 ч.1 ст. 23 має відстрочку до 08.05.2025 року.

При ухваленні рішення судом були застосовані наступні правові норми:

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються КУпАП (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно із ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022, що затверджений Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України введений воєнний стан з 05 год 30 хв 24.02.2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався, і продовжує свою дію на час розгляду справи.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначення засад організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів регулює Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі по тексту Закон № 3543-XII).

Згідно з абзацом 1 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Згідно із частиною третьою статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістка керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Відповідно до абзацу 7 частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Відповідно до абзацу 12 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Відповідно до частини першої пункту 2 Додатку 2 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до ч.1 ст. 210-1 КУпАП, передбачається відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частиною 3 ст. 210-1 КУпАП адміністративна відповідальність настає за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті (порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію), в особливий період.

Адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП, тобто порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, за яке позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, у спірному випадку полягає у неявці за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, це правопорушення є одноактним, вичерпується фактом неприбуття до певного місця у визначені дату та час.

Диспозиція статті носить бланкетний характер, тобто охоронюваних законом правил поведінки вона не встановлює, а спрямовує до інших актів законодавства, котрі визначають відповідні правила, за порушення яких існує заборона.

Отже, у кожному конкретному випадку повинно бути встановлено, які саме правила військового обліку, встановлені конкретними нормативно-правовими актами порушено особами, які є призовниками, військовозобовязаними, резервістами.

З аналізу вищезазначених правових норм у контексті спірних правовідносин слідує, що для висновку щодо правомірності оскаржуваної постанови необхідно встановити: факт отримання позивачем повістки для необхідності з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки; факт відповідності змісту повістки вимогам законодавства; наявність поважних причин неприбуття позивача до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк, визначений у повістці.

Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як встановлено судом, 11.03.2025 року, начальником рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_5 майором ОСОБА_4 , складено протокол про адміністративне правопорушення № 203, згідно якого вбачається, що 11.03.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 прибув військовозобов`язаний ОСОБА_1 , якому не змогли вручити повстку за вказаною у військово-облікових даних адресою, про що свідчить лист «Укрпошти» № 966 від 04.10.2024 року з довідкою про причини повернення листа з поміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Таким чином громадянин ОСОБА_1 не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 у строк та місце зазначене у повістці №1322821 від 20.11.2024 року, а саме о 14.00 годині 03.12.2024 року, яим порушив п. 10 ч. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» (зі змінами), п.1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (зі змінами), Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, інформація щодо звірки в АІТС «Оберіг», а саме п.п. 2 п. 1 Додатку 2 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою КМУ №1487 від 30 грудня 2022 року, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

Стаття 254 КУпАП встановлює, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до п. 3 розділу ІІ Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, яка затверджена Наказом Міністерства оборони України 01 січня 2024 року № 3 (надалі Інструкція), у протоколі зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена, по батькові (за наявності), адреси свідків (якщо вони є); пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Між тим, вказаний протокол не містить зазначення повної суті адміністративного правопорушення, а також має суперечності щодо зазначених в ньому обставин.

Так, в протоколі №203 зазначено, що «11.03.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 прибув військовозобов`язаний ОСОБА_1 , якому не змогли вручити повістку за вказаною у військово-облікових даних адресою, про що свідчить лист «Укрпошти» № 966 від 04.10.2024 року з довідкою про причини повернення листа з поміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Таким чином громадянин ОСОБА_1 не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 у строк та місце зазначене у повістці №1322821 від 20.11.2024 року, а саме о 14.00 годині 03.12.2024 року…». Суд звертає увагу на те, що в даному випадку незрозумілим є той факт, що не вручення повістки №1322821, яка була згенерована 20.11.2024 року про виклик ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджується листом «Укрпошти» № 966 від 04.10.2024 року з довідкою про причини повернення листа, тобто ще до формування самого виклику особи, вже було наявне поштове підтвердження про невручення.

Разом з тим, в протоколі не зазначено, який же саме підпункт п. 10 ч. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (зі змінами) та п.1 якої саме частини ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (зі змінами), в даному випадку порушив ОСОБА_1 ..

З урахування вказаного, суд приходить до висновку, що протокол складено з грубим порушенням ч. 1 ст. 256 КУпАП та грубим порушенням п. 3 розділу ІІ Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, яка затверджена Наказом Міністерства оборони України 01 січня 2024 року № 3.

Згідно з ч. 1-3 ст. 283 КУпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

З приводу доводів позивача про недоведеність наявності повістки, доказів її направлення та порушення процедури оповіщення, суд виходить з наступного.

Постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16 травня 2024 року затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі Порядок № 560), який, зокрема, визначає, порядок оповіщення та прибуття резервістів та військовозобов`язаних під час мобілізації.

Відповідно до пункту 30 Порядку № 560 повістка може формуватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів або оформлюватися на бланку, який заповнюється представником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

У разі формування повістки за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу накладає на повістку кваліфікований електронний підпис у день її формування.

Згідно з пунктом 30-1 Порядку № 560 кожна повістка, сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, містить унікальний електронний ідентифікатор у вигляді QR-коду (далі - QR-код).

QR-код містить інформацію, зазначену в пункті 29 цього Порядку, а також реєстраційний номер поштового відправлення у разі відправлення повістки засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням.

Повістка, сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, може бути роздрукована. У такому разі її паперова форма повинна містити придатний для зчитування QR-код з відповідною інформацією.

Судом встановлено, що 20.11.2024 року за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на ім`я позивача ОСОБА_1 було сформовано повістку № 1322821, відповідно до якої останній мав обов`язок з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_5 03.12.2024 року о 14:00 годині для уточнення даних.

Пунктом 30-3 Порядку № 560 визначено, що у разі надсилання повістки, сформованої за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення, на такому відправленні повинні зазначатися штриховий кодовий ідентифікатор оператора поштового зв`язку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), адреса громадянина, якому надсилається повістка.

В описі вкладення зазначається інформація про найменування поштового відправлення, власне ім`я та по батькові (за наявності), адреса громадянина, якому надсилається поштове відправлення, найменування вкладення із кількістю аркушів, власне ім`я та прізвище керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу, інформація про дату накладення кваліфікованого електронного підпису.

З матеріалів справи вбачається, що вказана повістка була направлена на адресу позивача: АДРЕСА_4 , засобами поштового зв`язку «Укрпошта», на підтвердження чого відповідачем надані копії конверту Укрпошти № 966, довідку Ф.20, копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення Ф.119, копію повістки №1322821 для уточнення даних, копію опису вкладення до рекомендованого листа Форма 107П.

Відповідно до п. 34 Порядку № 560 повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних.

У разі коли резервіст або військовозобов`язаний уточнив свої облікові дані після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, повістка може надсилатися на адресу місця проживання, зазначену резервістом або військовозобов`язаним під час уточнення облікових даних.

Повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ надсилається адресату протягом 48 годин після підпису повістки відповідним керівником. При цьому день явки за викликом резервіста або військовозобов`язаного з населеного пункту, що є адміністративним центром області, визначається протягом семи діб, а з інших населених пунктів - протягом десяти діб від дня надсилання повістки засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення.

Згідно з п. 41 Порядку № 560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

-день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

-день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

-день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Крім того, суд наголошує, змінами, внесеними постановою уряду від 08 жовтня 2024 року №1147 до Правил надання послуг поштового зв`язку передбачено, що рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). Рекомендовані листи з позначками «Повістка ТЦК», «Вручити особисто» підлягають врученню особисто адресатам.

У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК».

Якщо ж протягом 3 робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за неявку до ТЦК необхідна сукупність обставин: 1) направлення судової повістки за адресою, повідомленою військовозобов`язаним під час оновлення даних чи адресою реєстрації військовозобов`язаного; 2) відомості про спробу вручити таку повістку особі, що матиме наслідком або вручення повістки без подальшої явки, або не вручення з причин відмови отримати повістку, або з причин відсутності адресата за такою адресою.

Як вбачається з конверту Укрпошти № 966, адреса одержувача на ньому зазначена: АДРЕСА_4 , кому: ОСОБА_1 , довідка на конверті Ф.20 містить відомості про те, що «адресат відсутній за вказаною адресою». У даному випадку повістка безпосередньо ОСОБА_1 , вручена не була, у зв`язку з чим, працівниками поштового відділення «Укрпошта» проставлено відмітку: «адресат відсутній за вказаною адресою», доказів того, що працівник об`єкта поштового зв`язку проінформував ОСОБА_5 за наявним номером телефону або вклав до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», стороною відповідача суду не надано.

Таким чином, доводи позивача щодо порушення процедури сповіщення знайшли своє об`єктивне підтвердження.

З огляду на встановлене, суд вважає, що відповідач дійшов хибного висновку про те, що ОСОБА_1 було належно сповіщено про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на зазначену в повістці дату, оскільки вказане повністю спростовується наявними в матеріалах справи доказами та такий висновок суду цілком узгоджується вищенаведеними нормами чинного законодавства.

Разом з тим, суд звертає увагу на наявність суперечностей по суті правопорушення, викладених у постанові №1310/1139 від 15.03.2025 року про притягнення ОСОБА_1 містить суперечності та протоколі №203 про адміністративне правопорушення від 11.03.2025 року.

Так, у постанові №1310/1139 від 15.03.2025 року по суті правопорушення зазначено: «…за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів було згенеровано повістку №1322821 про виклик ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 20.11.2024 року на 14:00 годину. Зазначена повістка була направлена на адресу ОСОБА_1 листом AT «УКРПОШТА» за його місцем проживання зазначеним в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а саме: АДРЕСА_1 .».

У протоколі №203 про адміністративне правопорушення від 11.03.2025 року зазначено: «Таким чином громадянин ОСОБА_1 не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 у строк та місце зазначене у повістці №1322821 від 20.11.2024 року, а саме о 14.00 годині 03.12.2024 року…»

З огляду на зазначене, суду незрозуміло на яку все ж таки дату викликався ОСОБА_1 , адже в постанові №1310/1139 від 15.03.2025 року зазначено «20.11.2024 року на 14:00 годину», що не співпадає з вказаною датою у протоколі № 203 від 11.03.2025 року «14.00 годині 03.12.2024 року», та й адреса, на яку була направлена повістка про виклик ОСОБА_1 , зазначена в постанові « АДРЕСА_1 », замість вірної « АДРЕСА_2 ».

Відповідно до принципу презумпції невинуватості щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством, і встановлено вироком суду, який набрав законної сили. Всі сумніви щодо скоєння правопорушення тлумачаться на користь особи, що притягується до відповідальності.

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 08.11.2018 р. по справі №201/12431/16-а, від 23.10.2018 р. по справі №743/1128/17, від 15.11.2018 р. по справі №524/5536/17.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена з порушеннями норм чинного законодавства, оскільки в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення не було з`ясовано всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд доходить висновку про скасування оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Seryavinandothersv. ukraine, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2011 року, остаточне 10.05.2011).

З урахуванням викладеного, судом висвітлено істотні аспекти доводів сторін та не надається детальна відповідь на інші аргументи, використані сторонами, оскільки вони самі по собі, або в сукупності з іншими аргументами та доказами по справі, не впливають на висновки суду.

В свою чергу, згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а тому складена постанова уповноваженим органом про притягнення його до адміністративної відповідальності є неправомірною.

Відповідно до ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Разом з тим, оскільки копію постанови позивач отримав 26.04.2025 р. та звернувся до суду з адміністративним позовом про оскарження постанови 30.04.2025 р., тобто після закінчення десятиденного строку з дня її винесення, проте, до закінчення десятиденного строку з дня отримання її копії, строк на оскарження постанови підлягає поновленню згідно поданого позивачем клопотання.

З урахуванням наведеного, враховуючи, що оспорювана позивачем постанова винесена не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені КУпАП, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та скасувати постанову № 1310/1139 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 15.03.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. ст. 2, 8, 9, 77, 90, 139, 241-246, 268, 269, 286 КАС України, ст. ст. 7, 9, 210, п. 1 ст. 247, ст. ст. 251, 283, 287, 288 КУпАП, суд,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити.

Поновити позивачу ОСОБА_1 пропущений строк на оскарження постанови № 1310/1139 від 15.03.2025 року

Скасувати постанову № 1310/1139, винесену 15.03.2025 року, тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_3 про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 -1 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за фактом вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210 1 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Кілійського районного суду М. В. Балан