Справа № 320/337/24
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/337/24
УХВАЛА

21 травня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Ганечко О.М.,

Кузьменка В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП «Авентин» про прийняття додаткового судового рішення у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП «Авентин» до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, Державної податкової служби України про скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Авентин» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у місті Києві, Державної податкової служби України, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у м. Києві з питань зупинення реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 22.11.2023 №9990460/44486477;

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у м. Києві з питань зупинення реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 22.11.2023 №9990461/44486477;

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у м. Києві з питань зупинення реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 22.11.2023 №9990459/44486477;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних складену товариством з обмеженою відповідальністю «НВП «Авентин» податкову накладну №1 від 08.12.2022 датою її фактичного отримання;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних складену товариством з обмеженою відповідальністю «НВП «Авентин» податкову накладну №2 від 08.12.2022 датою її фактичного отримання;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних складену товариством з обмеженою відповідальністю «НВП «Авентин» податкову накладну №3 від 13.12.2022 датою її фактичного отримання.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії Головного управління ДПС у м. Києві з питань зупинення реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 22.11.2023 № 9990460/44486477 про відмову в реєстрації податкової накладної № 1 від 08.12.2022.

Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії Головного управління ДПС у м. Києві з питань зупинення реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 22.11.2023 № 9990461/44486477 про відмову в реєстрації податкової накладної № 2 від 08.12.2022.

Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії Головного управління ДПС у м. Києві з питань зупинення реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 22.11.2023 № 9990459/44486477 про відмову в реєстрації податкової накладної № 3 від 13.12.2022.

Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних складену товариством з обмеженою відповідальністю «НВП «Авентин» податкову накладну № 1 від 08.12.2022 датою її фактичного отримання.

Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних складену товариством з обмеженою відповідальністю «НВП «Авентин» податкову накладну № 2 від 08.12.2022 датою її фактичного отримання.

Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних складену товариством з обмеженою відповідальністю «НВП «Авентин» податкову накладну № 3 від 13.12.2022 датою її фактичного отримання.

В апеляційній скарзі Головне управління Державної податкової служби у місті Києві, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2025 року апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві - залишено без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року залишено без змін.

15 травня 2025 року від позивача на адресу суду апеляційної інстанції надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення про розподіл судових витрат у сумі 20000 грн.

Розглянувши вказану заяву щодо розподілу судових витрат, колегія суддів приходить до висновку про необгрунтованість такої заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Відтак, з аналізу змісту вказаної статті вбачається, що додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

Згідно з положеннями статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Частиною третьою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).

Аналіз вимог статті 134 КАС України дає підстави для висновку, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно із частиною дев`ятою статті 139 КАС України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Обов`язок подання до закінчення судових дебатів (до закінчення розгляду справи, у випадку її розгляду в порядку спрощеного або письмового провадження) доказів на підтвердження розміру понесених стороною судових витрат, або заяви про те, що докази розміру судових витрат будуть надані після ухвалення судового рішення та протягом п`яти днів після закінчення розгляду справи, прямо визначений у частині сьомій статті 139 та частині третій статті 143 КАС України.

Зазначене узгоджується з висновками, викладеними Верховним Судом у постанові від 16.06.2022 у справі №380/3999/21.

До того ж, у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 17 березня 2020 року у справі № 520/8309/18 викладено правову позицію, відповідно до якої, враховуючи положення статей 134 та 139 КАС України, сторона має право на відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката за умови подання нею до суду заяви про відшкодування таких судових витрат, яка подана до судових дебатів у справі, подання доказів таких витрат (детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, здійснені ним витрати, необхідних для надання правничої допомоги, тощо) до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у справі.

Також законодавцем у частині сьомій статті 139 КАС України визначено процесуальний наслідок незаявлення до закінчення судових дебатів (до закінчення розгляду справи, у випадку її розгляду в порядку спрощеного або письмового провадження), що докази витрат на правничу допомогу будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення, або подання доказів таких витрат із пропуском п`ятиденного строку з момент у винесення рішення у справі. У такому випадку суд залишає заяву сторони про винесення додаткового судового рішення без розгляду.

Як свідчать матеріали справи, у відзиві на апеляційну скаргу представником позивача зазначено про необхідність стягнення з Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС та Державної податкової служби України за рахунок їх бюджетних асигнувань, на користь позивача, понесених останнім судових витрат у формі витрат на професійну правничу допомогу.

При цьому, вказано, що докази на понесення яких будуть надані додатково у відповідності та у строки передбачені КАС України.

15 травня 2025 року від представника позивача на адресу суду апеляційної інстанції надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення про розподіл судових витрат у сумі 20000 грн.

Як зазначає представник позивача у вказаній заяві, між ТОВ «НВП «Авентин» та Адвокатським бюро Євгена Симбірцева в особі адвоката Євгена Симбірцева (надалі - Адвокат) з однієї сторони та ТОВ «НВП «Авентин» (далі - Клієнт) укладено 30 листопада 2023 року Договір №30/11 про надання правничої допомоги.

Відповідно до п. 5.1 Договору про надання правової допомоги від 30.11.2023 №30/11, укладеного між позивачем та Адвокатським Бюро за надання правової допомоги за цим Договором Клієнт сплачує Адвокатському Бюро суму адвокатського гонорару у розмірі 20 000 грн. в строк протягом 10 робочих днів з дня підписання акту прийняття виконаних послуг за результатами розгляду справи про оскарження рішень комісії регіонального рівня у кожній судовій інстанції.

У свою чергу, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 20000 грн представником позивача надано лише акт про надання правової допомоги від 14.05.2025 № 2 до Договору про надання правової допомоги від 30.11.2023 №30/11.

У відповідності до вканого Акту адвокатом було надано наступні послуги:

- оформлення та подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу - 3 години;

- підготовка та направлення до суду першої та апеляційної інстанцій заяв про винесення додаткових судових рішень - 3 години.

У той же час, колегія суддів звертає увагу на те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акти наданих послуг, звіти та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження, тощо).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02.07.2019 у справі №810/795/18, від 04.08.2020 у справі №810/3213/16.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Однак, колегія суддів зауважує, що зазначений представником позивача договір про надання правової допомоги від 30.11.2023 №30/11 у матеріалах справи відсутній, та не надавався ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції.

Крім того, представником позивача не надано доказів на підтвердження оплати згідно акту про надання правової допомоги від 14.05.2025 № 2 послуг правничої допомоги (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо), враховуючи відсутність доказів, які б свідчили про можливість оплати таких послуг на умовах після їх виконання.

Вказані обставини свідчать про не доведеність заявником понесених в суді апеляційної інстанції витрат, на підставі яких визначено обсяг такої допомоги.

Отже, враховуючи викладені обставини та наведені норми права, колегія суддів доходить висновку, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП «Авентин» про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу підлягає залишенню без розгляду на підставі частини сьомої статті 139 КАС України, оскільки протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду позивач не подав всі належні та допустимі докази на підтвердження складу та розміру судових витрат.

Нормами частини третьої статті 328 КАС України не передбачено оскарження ухвали суду апеляційної інстанції про залишення без розгляду заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 139, 243, 252, 322, 328, 329 КАС України суд, -

УХВАЛИВ :

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП «Авентин» про винесення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді О.М. Ганечко

В.В. Кузьменко