Справа № 216/3429/25
Суддя: ЧИРСЬКИЙ Г. М.
Дата ухвалення: 2025-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 216/3429/25
провадження №2-а/216/38/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

09 травня 2025 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Чирського Г.М.,

за участю:секретаря судового засідання Смолдирева М.Є.

представника позивача Реутової І.Л.,

відповідача - громадянки Казахстану ОСОБА_1 , яка приймає участь у справі в режимі відео конференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 Кривому Розі адміністративну справу за позовною заявою Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянки Казахстану ОСОБА_1 про продовження строку затримання та перебування іноземця в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення видворення за межі території України, громадянки Казахстану ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

В С Т А Н О В И В:

09.05.2025 року Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області звернулося до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з адміністративним позовом про продовження строку затримання громадянки Казахстану ОСОБА_1 в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, строком на шість місяців, з 15.05.2025 року по 15.11.2025 року

Представник позивача Реутова І.Л. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_1 у судовому засіданні позов не визнала, оскільки має в Україні житло, яке залишилося після смерті матері. .

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Громадянка Казахстану ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с. Комаричі Брянської області Росія, паспортний документ громадянина Казахстану втрачено, довідка про звільнення серії ДНП № 05479, видана 16.12.2019 Державною установою «Кам`янська виправна колонія № 34», останній раз здійснила в`їзд в Україну 20.07.2012 року потягом через КПП «Козача Лопань» та з того часу з України не виїжджала, що підтверджується витягом з Інформаційно-телекомунікаційної системи «Аркан-ДМС» та копією сторінки втраченого паспорта громадянина Казахстану № НОМЕР_1 , виданого 13.04.1998 МВС Казахстану, терміном дії до 28.08.2013.

14.05.2024 року під час проведення практичного етапу профілактичних заходів з нагляду та контролю за виконанням законодавства в міграційній сфері під умовною назвою «Мігрант» на території Центрально Міського району міста Кривого Рогу, відповідно до наказу ДМС України від 26.04.2024 № 105 «Про проведення цільових профілактичних заходів з нагляду та контролю за виконанням законодавства в міграційній сфері під умовною назвою «Мігрант», за адресою: по вул. Маріупольська, будинок 33, працівниками Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області виявлено громадянку Казахстану ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка ухиляється від виїзду за межі України після закінчення терміну перебування з 18.10.2012, яку працівниками Відділу № 8 у м. Кривому Розі ГУ ДМС у Дніпропетровській області за порушення Правил перебування іноземців та осіб без громадянства, притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 203 КУпАП.

Перевіркою встановлено, що відповідач прибула на територію України останній раз автомобілем через КПП «Козача Лопань» 20.07.2012 по паспортному документу громадянина Казахстану № НОМЕР_1 виданому 13.04.1998 МВС Казахстану терміном дії до 28.08.2013. Згідно інформації, наданої Відповідачем, вона проживає в Україні без реєстрації, без паспорту, який втрачено, та відповідних дозвільних документів на право проживання в Україні за адресою: АДРЕСА_1 .

Протоколом серії ПР МДН № 006229 від 14.05.2024 було зафіксовано факт порушення міграційного законодавства України, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення винесена постанова про накладання адміністративного стягнення серії ПН МДН № 006220 від 14.05.2024, відповідно до якої на громадянку Казахстану ОСОБА_1 , накладено адміністративне стягнення у розмірі 3400,00 грн. Адміністративний штраф станом на 14.05.2024 не сплачено, постанова не оскаржена.

Відповідно до статті 1 Угоди між Кабінетом Міністрів України і Урядом Республіки Казахстан про взаємні поїздки громадян затверджену постановою КМ № 10 від 10.01.2002 року, громадяни держави однієї Сторони, в тому числі ті, які постійно проживають або тимчасово перебувають у третіх державах, можуть на підставі документів, дійсних для виїзду за кордон, в`їжджати, прямувати транзитом, виїжджати та перебувати на території держави іншої Сторони без віз строком до дев`яноста днів з дня перетину державного кордону держави в`їзду.

Як вбачається із пояснень відповідача, наданих при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, до територіальних органів та територіальних підрозділів ДМС з питання оформлення та отримання посвідки на постійне/ тимчасове проживання/перебування в Україні, статусу біженця в Україні не зверталася, від своєчасного виїзду, а саме в термін до 17.10.2012, за межі України ухилилася, кошти на виїзд до Казахстану відсутні, з питання втрати паспорта та отримання свідоцтва на повернення до Казахстану до посольства Казахстану в Україні не зверталася.

Крім того, відповідно до листа ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 14.05.2024 № 1201.3.3/17052-24, відповідач із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту не звертався.

Відповідач офіційно ніде не працює, так як не має документів на право проживання в Україні, паспортний документ громадянина Казахстану втрачено (термін дії якого закінчився 28.08.2013), не має власного житла.

Центрально-Міським РВ у м. Кривому Розі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області 22.11.2017 вже приймалось рішення про примусове повернення № 9, яке Відповідач не виконала.

23.05.2017 Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Відповідач була засуджена вперше. Згідно вироку Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 08.05.2018 Відповідач засуджена терміном на 1 рік 2 місяці до позбавлення волі за статтею 358 ч.1, 358 ч.4, 70, 71 ч.1 ККУ.

Після звільнення 16.12.2019 з Державної установи «Кам`янська виправна колонія № 34» Відповідач до посольства Республіки Казахстан з питання отримання свідоцтва на повернення в Казахстан не зверталась, територію України не залишила.

Таким чином, Відповідач, не покинувши територію України, ухилилася від виїзду з України, чим порушила правила перебування іноземців на території України, перейшла на нелегальне становище, правова характеристика якого визначена у п. 14 ст.1 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», «нелегальний мігрант» - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Відповідач перебуває на території України, без законних підстав, тому дії відповідача порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства (ухилення від виїзду з України після втрати підстав для перебування в Україні, передбачених ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»; невиконання в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення прийнятого відносно нього); відповідач добровільно не виконала рішення № 9 від 22.11.2017 Центрально-Міського РВ у м. Кривому Розі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про примусове повернення до країни походження або третьої країни; статус біженця у Відповідача відсутній; у відповідача відсутні дозвільні документи для перебування на території України.

Отже, громадянка Казахстану ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 18 жовтня 2012 року ухиляється від виїзду за межі території України, ігноруючи як вимоги чинного законодавства України, так і законні вимоги покинути територію Держави Україна з боку органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції ДМС, при цьому, перебуваючи у статусі нелегального мігранта, з 18 жовтня 2012 року.

Враховуючи наявність обґрунтованих підстав, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення, існує ризик її втечі, а також, зважаючи на відсутність у Відповідача документа, що дає право на виїзд з України, що згідно до положень абзаців першого та другого ч. 1 ст. 289 КАС України, ч.3 та ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», та підпунктів «b» та «f» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, ГУ ДМС у Дніпропетровській області в особі відділу №8 м. Кривого Рогу 14.05.2024 прийняв рішення про примусове видворення, а також звернувся до суду з позовом про затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

15.05.2024 рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області задоволено вимоги позовної заяви стосовно громадянки Казахстану ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , у повному обсязі (справа № 216/3355/24, провадження № 2-а/216/50/24), на підставі якого правопорушниця 15.05.2024 поміщена до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, де перебуває по теперішній час.

12.11.2024 рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області задоволено вимоги позовної заяви стосовно громадянки Казахстану ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , у повному обсязі (справа № 216/7915/24, провадження № 2-а/216/71/24), яким продовжено строк затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянки Казахстану ОСОБА_1 , терміном на шість місяців, з 15.11.2024 року по 15.05.2025 року.

24.03.2025 ГУ ДМС у Дніпропетровській області на адресу Посольства Республіки Казахстан в Україні направлено листа за вих. 1201.17.2-3636/12.3- 25 стосовно повторної видачі свідоцтва на повернення на батьківщину для перетину кордону з метою реалізації примусового видворення з території України та повернення до країни походження.

26.03.2025 ГУ ДМС у Дніпропетровській області на адресу Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС направлено лист за вих. № 1201.17.2/9918-25 щодо заповнення та надання заяв-анкет ОСОБА_1 для подальшого здійснення заходів щодо примусового видворення.

03.04.2025 за вих. № 4877.5/244-25 Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС, надав відповідь, долучивши акт опитування Відповідача від 31.03.2025, в якому ОСОБА_1 чітко зазначила, що не бажає співпрацювати зі співробітниками міграційної служби України з питання примусового видворення за межі України.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25.02.2025 по справі № 216/7915/24 апеляційна скарга громадянки Казахстану ОСОБА_1 залишена без задоволення, а рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.11.2024 у справі № 216/7915/24 (провадження № 2-а/216/71/24) набрало законної сили.

03.04.2025 ГУ ДМС у Дніпропетровській області направив до Миколаївського ПТПІ листа за № 1201.17.2/10993-25, в якому зазначив заходи, які проводились з метою виконання рішення про примусове видворення за межі України громадянки Казахстану ОСОБА_1

16.04.2025 громадянка Казахстану ОСОБА_1 Посольством Республіки Казахстан в Україні повторно документована свідоцтвом на повернення № 036572, з терміном дії до 15.07.2025.

Згідно пункту 2 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються громадянство, правосуб`єктність громадян, статус іноземців та осіб без громадянства.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначено Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року №3773-VI.

Положеннями частини 1 статті 9 вищезазначеного Законом 3773-VI, встановлено, що іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Згідно до частини 1 статті 16 Закону 3773-VI, реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в`їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону.

Відповідно до частини 2 статті 16 Закону, відмітка про реєстрацію іноземця або особи без громадянства в паспортному документі та/або імміграційній картці або інших передбачених законодавством України документах дійсна на всій території України незалежно від місця перебування чи проживання іноземця або особи без громадянства на території України.

Положеннями частини 3 статті 9 Закону 3773-VI, передбачено, що строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Виключний перелік підстав для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України визначений в статті 4 Закону 3773-VI.

Частиною 4 статті 4 Закону 3773-VI, іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону прибули в Україну для працевлаштування або укладення гіг - контракту або під час перебування на законних підставах на території України у випадку, передбаченому частиною тринадцятою цієї статті, отримали дозвіл на застосування праці іноземців та осіб без громадянства в Україні та посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період роботи в Україні.

Згідно до частини 16 статті 4 Закону 3773-VI, іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Відповідно до Порядку продовження строку перебування та тимчасового проживання, продовження та скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, затвердженого постановою КМУ від 15 лютого 2012 р. № 150, а саме підпункту 2 пункту 2 встановлено, що іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території: не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС.

Згідно частини 3 статті 3 Закону №3773-VI, іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Пунктом 14 частини першої статті 1 Закону №3773-VI визначено термін нелегальний мігрант це іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Положеннями частини 1 статті 26 Закону №3773-VI, передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Частина 5 статті 26 Закону №3773-VI - іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Відповідно до абзацу першого частини 1 статті 30 Закону №3773-VI, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.

Положеннями частини 1 статті 288 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну чи їх примусове видворення за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальних органів чи підрозділів, органу охорони державного кордону, органу Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Відповідно до положень частини 3 статті 30 Закону №3773-VI, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення суду має право розміщувати іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Положеннями абзацу першого частини 4 статті 30 Закону № 3773-VI, передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до частини 8 статті 30 Закону № 3773-VI, положення цієї статті не застосовуються до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Згідно з положеннями абзаців першого та другого частини 1 статті 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі, протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України; затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; взяття на поруки підприємством, установою чи організацією; зобов`язання внести заставу.

Відповідно до частини 11 статті 289 КАС України, строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до підпунктів «b» та «f» пункту 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини від 04.11.1950 року (в чинній редакції Конвенції від 01.08.2021), ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР (в чинній редакції Закону від 13.03.2006), кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом; законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Отже, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, та зважаючи на те, що строк затримання громадянки Казахстану ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні закінчується 15.05.2025 року, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на те, що ОСОБА_1 Посольством Республіки Казахстан в Україні документована свідоцтвом на повернення № 036572, яке діє до 15.07.2025 року.

При цьому, судом не приймається позиція представника позивача щодо продовження строку затримання до шести місяців, оскільки, зважаючи на наявність свідоцтва на повернення № 036572 щодо ОСОБА_1 , організація її примусового видворення (реадмісії) за межі України повинно бути забезпечена позивачем протягом строку, зазначеного у свідоцтві, що відповідає приписам абзацу першого частини 4 статті 30 Закону № 3773-VІ.

Крім того, суд не бере до уваги позицію відповідача, яка не спростовує висновків суду про її незаконне перебування на території України та ухилення від добровільного повернення до своєї країни, та не узгоджується з приписами пункту 14 частини першої статті 1 Закону №3773-VI.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 2, 3, 8, 9, 72-77, 79, 90, 241-246, 268, 271, 272, 288, ст. 6, п. 11 ч. 6 ст. 12, п. 3 ч. 1 ст. 20, ст. 44, п.3 ч. 5 ст. 46, ст. 47,ст. 160, п. 11 ч. 2 ст. 245,ч. 1, ч. 11, ч. 19 ст. 289, ч.1, ч. 5 ст. 288, п. 3 ч. 2 ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянки Казахстану ОСОБА_1 , про продовження строку затримання та перебування іноземця в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення видворення за межі території України, громадянки Казахстану ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Продовжити строк затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянки Казахстану ОСОБА_1 , терміном на два місяці, з 15.05.2025 року по 15.07.2025 року.

В решті вимог позову відмовити.

Рішення звернути до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Повний текст рішення виготовлено 14 травня 2025 року.

Суддя Г.М.Чирський