Справа № 380/21963/24
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2025 рокусправа № 380/21963/24
м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивачка, ОСОБА_1 ) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі відповідач-2), у якій просить:

- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про відмову у перерахунку пенсії від 20.09.2024 № 52157/03-16;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення, згідно пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Також просить стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 8000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області і з 14.04.2024 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Розмір пенсії обчислений з урахуванням страхового стажу 42 роки 05 місяців 17 днів та заробітної плати за період з 01.07.2000 по 31.03.2024 за даними персоніфікованого обліку (з урахуванням індивідуального коефіцієнту заробітної плати 1,12758). Повідомила, що 06.08.2024 року позивачка звернулася до відповідача-2 із заявою про перерахунок пенсії, а саме про виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком, на підставі пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до якої долучила довідку Відділу з питань освіти, молоді і спорту Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області від 15.05.2024 року № 11-05/302 на підтвердження необхідного для призначення грошової допомоги стажу. Вказала, що пунктом 7-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Зазначила, що пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років. Вважає, що позивачка відповідала усім вимогам, переліченим в пункті 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» станом на день подання заяви про призначення пенсії, а тому рішення відповідача-1 про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги є необґрунтованим, тому звернулася до суду із цим позовом.

Ухвалою суду від 28.10.2024 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні).

Від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 84245 від 13.11.2024, вх. № 21451ел від 15.11.2024), в якому проти позову заперечив. Зазначив, що Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області є неналежним відповідачем щодо зобов`язання нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення, згідно пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області не приймалося рішення про відмову у перерахунку пенсії. Відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього закону, працювали у закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Повідомив, що Переліком № 909 зокрема передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають зокрема учителі, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи викладачі, загальноосвітніх навчальних закладів, військових загальноосвітніх навчальних закладів, музичних і художніх шкіл. Зазначив, що до заяви від 11.09.2024 позивач надала довідку № 05-09/134 від 11.09.2024 видану Золочівським ЗЗСО І-ІІІ Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області за період роботи з 09.12.1990 на посаді класовода. Відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 позивач з 15.08.1983 призначена на посаду вихователя групи продовженого дня Золочівської середньої школи № 1. З 15.08.1990 переведена на посаду класовода цієї ж школи. Працює на цій посаді по даний час. Переліком № 909 не передбачене право на призначення пенсії за вислугу років класоводам (класним керівникам) загальноосвітніх навчальних закладів. Стверджує, що чинним Класифікатором професій України ДК 003:2010 не передбачена посада класовод. Отже, займана позивачем посада не відповідає класифікатору професій. Просив у задоволенні позову відмовити.

Від відповідача-1 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 85468 від 19.11.2024) у якому проти позову заперечив. В обґрунтування такого вказав, що позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області, та отримує пенсію за віком згідно Закону України від 09.03.2003 № 1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Зазначив, що 11 вересня 2024 року позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних розмірів призначеної пенсії, яку розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області та прийнято рішення про відмову у перерахунку пенсії від 20.09.2024 № 52157/03-16. Повідомив, що право на пенсію за вислугу років визначається за Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2002 № 1436. Вказав, що Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1191. Постановою 1191 Про затвердження Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати визначено умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Відповідно до 71 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж для жінок - 30 років на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначення пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Постановою КМУ від 04.11.1993 № 909 затверджено перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. Вказав, що до заяви від 11.09.2024 позивачка надала довідку № 05-09/134 від 11.09.2024, видану Золочівським ЗЗСО І-ІІІ Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області за період роботи з 09.12.1990 по даний час на посаді класовода. Відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 ОСОБА_1 з 15.08.1983 призначена на посаду вихователя групи продовженого дня Золочівської середньої школи № 1. Вказав, що з 15.08.1990 переведена на посаду класовода цієї ж школи. Працює на цій посаді по даний час. Повідомив, що Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909, не передбачене право на призначення пенсії за вислугу років класоводам (класним керівникам) загальноосвітніх навчальних закладів. Зазначив, що діючим Класифікатором професій України ДК 003:2010 не передбачена посада «класовод». Отже, займана позивачем посада не відповідає класифікатору професій. Згідно з актом зустрічної перевірки від 13.05.2024 № 1300-6003-1/5895 наказом від 09.07.1990 № 468 ОСОБА_1 переведено класоводом Золочівської середньої школи № 1. Інші накази про переведення, перейменування посад для перевірки не надавались та не перевірялись. У графіках відпусток за 2009- 2023 роки позивач зазначена як «вчитель початкових класів», в особових рахунках за 1990-2024 як «вчитель початкових класів». Проте, зустрічною перевіркою не перевірено штатні розписи (в яких зазначено код професії згідно класифікатора професій), посадові інструкції, які б могли додатково підтвердити займану Позивачем посаду. Відсутні будь які записи та дані про приведення посади позивачки у відповідність до норм чинного законодавства, інформація про відповідність (не відповідність) посад «класовода» і «вчителя початкових класів» відповідно до нормативних актів, інструкцій та положень, пояснення закладу чи установи освіти. Враховуючи вищевикладене, право на призначення та виплату грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 у позивача відсутнє. Просив у задоволенні позову відмовити.

Від представниці позивачки на адресу суду надійшла відповідь на відзив (вх. № 86884 від 25.11.2024) у якому вказала, що Станом на 1981 рік діяло Положення про класного керівника восьмирічної школи і середньої загальноосвітньої трудової політехнічної школи з виробничим навчанням, затверджене Міністерством освіти УРСР 25.11.1960, яке втратило чинність на підставі наказу Міністерства освіти України № 239 від 01.07.1997. Цим же наказом було затверджено Тимчасове положення про класного керівника середнього закладу освіти, яке втратило чинність на підставі наказу Міністерства освіти і науки № 434 від 06.09.2000. За змістом пункту 2 Тимчасового положення про класного керівника середнього закладу освіти, затвердженого наказом Міністерства освіти України № 239 від 01.07.1997, класний керівник призначається директором середнього закладу освіти з числа педагогічних працівників цього закладу. Вказала, що на класного керівника може бути покладено керівництво одним класом. У початкових класах обов`язки класного керівника виконує класовод. Відповідно до пунктів 2.1. - 2.3. Положення про класного керівника навчального закладу системи загальної середньої освіти, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України № 434 від 06.09.2000, класний керівник - це педагогічний працівник, який здійснює педагогічну діяльність з колективом учнів класу, навчальної групи професійно-технічного навчального закладу, окремими учнями, їх батьками, організацію і проведення позаурочної та культурно-масової роботи, сприяє взаємодії учасників навчально-виховного процесу в створенні належних умов для виконання завдань навчання і виховання, самореалізації та розвитку учнів (вихованців), їх соціального захисту. Обов`язки класного керівника покладаються на педагогічного працівника навчального закладу системи загальної середньої освіти, який має педагогічну освіту або відповідну професійну освіту та професійно-педагогічну підготовку, здійснює педагогічну діяльність, фізичний та психічний стан здоров`я якого дозволяє виконувати ці обов`язки. Обов`язки класного керівника покладаються директором навчального закладу на педагогічного працівника або на досвідченого майстра виробничого навчання, за його згодою, і не можуть бути припинені до закінчення навчального року. У виняткових випадках з метою дотримання прав та інтересів учнів (вихованців) та їх батьків зміна класного керівника може бути здійснена протягом навчального року. На класного керівника покладається керівництво одним класом, навчальною групою. У початкових класах класне керівництво здійснює вчитель початкових класів. Відповідно до п. 36 Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівникам освіти, затвердженої наказом МОН України №102 від 15.04.1993, вчителям, викладачам, старшим викладачам, майстрам виробничого навчання та іншим педагогічним працівникам (крім керівних) загальноосвітніх навчальних закладів, вищих навчальних закладів І - II рівнів акредитації та професійно-технічних навчальних закладів провадиться додаткова оплата за класне керівництво. Враховуючи викладене, вважає, що поняття "класовод" тотожне поняттю "класний керівник" та за своїм змістом є не назвою відповідної посади, а вказує на те, що позивачка, перебуваючи на посаді вчителя початкових класів, виконувала додатково обов`язки класного керівника, покладені на неї відповідним наказом керівництва навчального закладу, а тому, займаючи посаду класовода, позивачка здійснювала педагогічну діяльність (була учителем), а тому набувала учительський стаж.

Суд дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази та встановив такі обставини справи.

ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області і з 14.04.2024 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Розмір пенсії обчислений з урахуванням страхового стажу 42 роки 05 місяців 17 днів та заробітної плати за період з 01.07.2000 по 31.03.2024 за даними персоніфікованого обліку (з урахуванням індивідуального коефіцієнту заробітної плати 1,12758).

Відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 позивачка з 15.08.1983 призначена на посаду вихователя групи продовженого дня Золочівської середньої школи № 1. З 15.08.1990 переведена на посаду класовода цієї ж школи. Працює на цій посаді по даний час.

Згідно з довідкою № 05-09/134 від 11.09.2024, виданою Золочівським ЗЗСО І-ІІІ Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області за період роботи з 09.12.1990 на посаді класовода.

ОСОБА_1 06.08.2024 року звернулася до відповідача-2 із заявою про перерахунок пенсії, а саме про виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком, на підставі пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до якої долучила довідку Відділу з питань освіти, молоді і спорту Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області від 15.05.2024 року № 11-05/302 на підтвердження необхідного для призначення грошової допомоги стажу.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 20.09.2024 № 52157/03-16 відмовлено позивачці у призначенні та виплаті грошової допомоги відповідно до пункту 71 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 оскільки таке право у ОСОБА_1 відсутнє.

У вказаному рішенні повідомлено, що відповідно до 71 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж для жінок - 30 років на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначення пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Постановою КМУ від 04.11.1993 № 909 затверджено перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909, не передбачене право на призначення пенсії за вислугу років класоводам (класним керівникам) загальноосвітніх навчальних закладів.

Чинним Класифікатором професій України ДК 003:2010 не передбачена посада «класовод». Отже, займана ОСОБА_1 посада не відповідає класифікатору професій. Згідно з актом зустрічної перевірки від 13.05.2024 № 1300-6003-1/5895 наказом від 09.07.1990 № 468 ОСОБА_1 переведено класоводом Золочівської середньої школи № 1. Інші накази про переведення, перейменування посад для перевірки не надавались та не перевірялись.

У графіках відпусток за 2009- 2023 роки ОСОБА_1 зазначена як «вчитель початкових класів», в особових рахунках за 1990-2024 як «вчитель початкових класів». Проте, зустрічною перевіркою не перевірено штатні розписи (в яких зазначено код професії згідно класифікатора професій), посадові інструкції, які б могли додатково підтвердити займану ОСОБА_1 посаду. Відсутні будь - які записи та дані про приведення посади ОСОБА_1 у відповідність до норм чинного законодавства, інформація про відповідність (не відповідність) посад «класовода» і «вчителя початкових класів» відповідно до нормативних актів, інструкцій та положень, пояснення закладу чи установи освіти.

Не погодившись із таким рішенням, позивачка звернулася до суду із цим позовом.

При вирішенні спору по суті суд керується таким.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до пункту 7-1 розділу Прикінцевих положень Закону № 1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону № 1788-XII, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 5 Порядку № 1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011 призначається пенсія за віком відповідно до Закону України № 1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону № 1788-XII, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Зміст наведених норм права свідчить, що законодавець пов`язує право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, зокрема, з наявністю у нього необхідного спеціального страхового стажу (30 років) роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону № 1788-XII.

Згідно з довідкою № 05-09/134 від 11.09.2024, виданою Золочівським ЗЗСО І-ІІІ Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області за період роботи з 09.12.1990 на посаді класовода.

Відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 позивачка з 15.08.1983 призначена на посаду вихователя групи продовженого дня Золочівської середньої школи № 1. З 15.08.1990 переведена на посаду класовода цієї ж школи. Працює на цій посаді по даний час.

Натомість, відповідачем не враховано до стажу роботи позивачки, що дає їй право на виплату грошової допомоги періоду роботи на посаді «класовода», оскільки не передбачене право на призначення пенсії за вислугу років класоводам (класним керівникам) загальноосвітніх навчальних закладів.

Отже, відповідач вважає, що посада - класовод, не дає право на грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсій, оскільки дана посада не передбачена переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років.

Отже, з огляду на викладене, спірним в даній справі є те, чи період роботи позивачки на посаді «класовода» дає право на грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсій.

З приводу цього, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Згідно з п. 4 «Порядку виплати надбавок за вислугу років педагогічним та науково - педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 78 від 31 січня 2001 року, працівникам підприємств, установ, організацій, які крім основної роботи займались викладацькою роботою у навчальних закладах обсягом не менше, ніж 180 годин на навчальний рік, до стажу педагогічної роботи для виплати надбавки за вислугу років зараховуються місяці, протягом яких проводилась викладацька робота.

Розподіл педагогічного навантаження в рамках посади здійснюється директором школи за погодженням профспілкового комітету і погоджується Відділом освіти.

Станом на 1981 рік діяло Положення про класного керівника восьмирічної школи і середньої загальноосвітньої трудової політехнічної школи з виробничим навчанням, затверджене Міністерством освіти УРСР 25.11.1960, яке втратило чинність 01.07.1997 на підставі наказу Міністерства освіти України № 239. Цим же наказом було затверджено Тимчасове положення про класного керівника середнього закладу освіти, яке втратило чинність на підставу наказу Міністерства освіти і науки № 434 від 06.09.2000.

На підставі «Положення про класного керівника навчального закладу системи загальної середньої освіти» (наказ Міністерства освіти і науки України № 434 від 06.09.2000), обов`язки класного керівника (класовода) покладаються директором школи на педагогічного працівника за його згодою на початку кожного року, про що видається відповідний наказ.

Керівники навчальних закладів, оформлюючи необхідну документацію (трудові книжки, накази, тарифікаційні списки тощо), мають записувати назви посад працівників відповідно до Класифікатору професій («Єдиній державній класифікацій професій всіх категорій працівників на підставі міжнародних стандартів»).

Суд зазначає, що відповідальність за належне і своєчасне оформлення штатних розкладів та вірне внесення в трудові книжки працівників освіти найменування посад покладається на керівників підприємств та установ, а несвоєчасне приведення записів у трудовій книжці працівника у відповідність з діючим положенням не може позбавити особу гарантованого Конституцією права на належне пенсійне забезпечення.

На час видання наказів районного відділу освіти в період з 1981 по 1982 рік та 1982 року по 1996 рік та внесення запису в трудову книжку позивача, була чинною Єдина номенклатура посад службовців, затверджена Постановою Державного комітету Ради Міністрів ЄРЄР з питань праці та заробітної плати № 443 від 09.09.1967. Відповідно до даної номенклатури, в групі 5, позиція 5780 значиться посада «вчитель». У даній групі номенклатурою посад не передбачено посади «класовод».

З 01.01.1996 набирає чинності Державний класифікатор професій, затверджений наказом № 257 від 27.07.1995. В даному класифікаторі посада «класовода» не передбачена. Натомість є професія вчителя початкових класів під порядковим номером 233 та 2331.

Відповідно до Положення про класного керівника навчального закладу системи загальної середньої освіти, класний керівник - це педагогічний працівник, який здійснює педагогічну діяльність з колективом учнів класу, навчальної групи професійно-технічного навчального закладу, окремими учнями, їх батьками, організацію і проведення гіозаурочної та культурно-масової роботи, сприяє взаємодії учасників навчально-виховного процесу в створенні належних умов для виконання завдань навчання і виховання, саморсалізації та розвитку учнів (вихованців), їх соціального захисту.

За змістом пункту 2 Тимчасового положення про класного керівника середнього закладу освіти, класний керівник призначається директором середнього закладу освіти з числа педагогічних працівників цього закладу. На класного керівника може бути покладено керівництво одним класом. У початкових класах обов`язки класного керівника виконує класовод.

Відповідно до п. 2.3. Положення, на класного керівника покладається керівництво одним класом, навчальною групою. У початкових класах класне керівництво здійснює вчитель початкових класів.

Відповідно до п. 36 «Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівникам освіти» затвердженої наказом МОН України від 15.04.1993 № 102, вчителям, викладачам, старшим викладачам, майстрам виробничого навчання та іншим педагогічним працівникам (крім керівних) загальноосвітніх навчальних закладів, вищих навчальних закладів 1-11 рівнів акредитації та професійно-технічних навчальних закладів провадиться додаткова оплата за класне керівництво.

Враховуючи вищезазначене, суд зазначає, що «Класовод» - це не назва посади, а виконання педагогічним працівником, зокрема вчителем початкових класів, функцій щодо організатора учнівського колективу.

Обов`язки класного керівника (класовода) покладаються директором школи на педагогічного працівника за його згодою на початку кожного року, про що видається відповідний наказ.

З огляду на викладене, поняття «класовод» тотожне поняттю «класний керівник» та за своїм змістом є не назвою відповідної посади, а вказує на те, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді вчителя початкових класів, виконувала додатково обов`язки класного керівника (класовода), покладені на неї відповідним наказом керівництва навчального закладу.

Суд звертає увагу, що в примітці 2 до цього Переліку зазначено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Тобто, основним документом який підтверджує наявний трудовий стаж є трудова книжка, і лише за її відсутності або відсутності у трудовій книжці відповідних записів, приймають уточнюючі довідки або інші документи, видані за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами про періоди роботи не зазначені у трудовій книжці.

В цьому випадку, необхідними умовами для виникнення у позивачки права на виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією.

Також, згідно пункту 1.1 Розділу 1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29 липня 1993 року № 58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993року за № 110 (далі - Інструкція) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Як слідує із трудової книжки НОМЕР_1 позивачка з 15.08.1983 призначена на посаду вихователя групи продовженого дня Золочівської середньої школи № 1. З 15.08.1990 переведена на посаду класовода цієї ж школи. Працює на цій посаді по даний час.

Зазначеним вище Тимчасовим положенням було передбачено, що у початкових класах класне керівництво здійснює вчитель початкових класів. У початкових класах обов`язки класного керівника виконує класовод.

Суд зазначає, що особа не може нести відповідальність за неправильне внесення роботодавцем записів до трудової книжки.

З врахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку що наявними у справі доказами підтверджується факт виконання позивачкою обов`язків вчителя початкових класів у навчальному закладі у спірний період, а тому підтверджується і наявність необхідного стажу для виплати одноразової грошової допомоги при виході на пенсію, а тому, дії відповідача щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги є протиправними.

Відповідно до п. 2, 5, 6, 7 «Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1191, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Відповідно до пункту 71 розділу Прикінцевих положень Закону № 1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону № 1788-XII, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», станом на день її призначення.

Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Таким чином, з урахуванням спірного періоду, а також інших періодів трудової діяльності, у позивачки достатньо стажу для призначення грошової допомоги.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області в призначенні та виплати позивачці грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій, викладена у рішенні від 20.09.2024 № 52157/03-16, є необґрунтованою та протиправною.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Враховуючи положення Рекомендації № R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 № 1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Оскільки відповідач-1 неправомірно відмовив позивачу у призначенні спірної допомоги, суд вважає, що у даному випадку у відповідача відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень.

Також суд враховує, що у справі, яка розглядається, для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Тож, дії зобов`язального характеру щодо має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що розглядав заяву позивачки про перерахунок пенсії, яким у цьому випадку є Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23, який в силу приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України та частини 6 статті 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів враховується судом при вирішенні спірних правовідносин.

З метою повного та ефективного захисту прав, свобод та інтересів ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправним і скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 20.09.2024 № 52157/03-16 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Тому у задоволенні позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області слід відмовити.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Ураховуючи те, що відповідачем-2 не дотримано зазначених критеріїв при розгляді звернення позивача про призначення пенсії на пільгових умовах, такі дії не можуть вважатись правомірними.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, усі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, судом задоволено вимогу немайнового характеру, а рішенням у справі встановлено порушення прав позивачки відповідачем-1, то судові витрати у розмірі 968,96 грн слід стягнути на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає, що така вимога без розглянута у випадку надання позивачкою відповідних доказів розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи відповідно до положень ч. 7 ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 293, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (08500 Київська область м. Фастів вул. Саєнка Андрія 10; ), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016 м. Львів вул. Митрополита Андрея 10; ) про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 20.09.2024 № 52157/03-16 про відмову у перерахунку пенсії.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 71 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

4. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Р.П. Качур