Справа № 272/80/25
Суддя: Карповець В. В.
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 272/80/25
Провадження № 2-а/272/13/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Карповця В.В.,

з участю секретаря судового засідання - Степанчук Т.В.,

представника позивача (в режимі відеоконференції) - Дубка С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Андрушівка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, суд -

становив:

У січні 2025 року представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить поновити строк на оскарження постанови № 268 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 12 грудня 2024 року, визнати вказану постанову незаконною та скасувати її а провадження у справі закрити.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 № 268 від 12.12.2024 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, оскільки позивач не прибув без поважних причин за викликом по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач вважає зазначену постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню а справа - закриттю з наступних підстав:

Вироком суду Фрунзенського району м. Мінськ від 26.01.2016 ОСОБА_1 засуджений за ч. 3 ст. 328 КК РБ до покарання у виді 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Андрушівського районного суду Житомирської області від 12.09.2016 вирок від 26.01.2016 був приведений у відповідність із законодавством України. Суд постановив вважати ОСОБА_1 засудженим за ч. 2 ст. 307 КК України до 10 років позбавлення волі. У зв`язку з наявністю зазначених обставин, ІНФОРМАЦІЯ_4 23.08.2024 він був виключений з військового обліку.

Ураховуючи викладене ОСОБА_1 не міг викликатися до ТЦК та СП з метою проходження ВЛК, уточнення мобілізаційних даних чи призову на військову службу, оскільки він не є військовозобов`язаним.

Також представник позивача вказує, що ОСОБА_1 не отримував повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 на 14.10.2024 а тому не знав і не міг знати, про її надходження, оскільки йому не надходило відповідне сповіщення з АТ "Укрпошта". Позивач постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , тому посилання в оскаржуваній постанові на те, що "адресат відсутній за вказаною адресою" не відповідає дійсності.

ІНФОРМАЦІЯ_6 не складений протокол про адміністративне правопорушення, у постанові відсутні будь-які посилання на протокол та на докази, на яких ґрунтується оскаржувана постанова. Копії таких доказів не долучені ні до протоколу ні до постанови. За вказаних обставин позивач був позбавлений можливості ознайомитися з протоколом про адміністративне правопорушення, надати свої пояснення та заперечення і долучити докази.

Ураховуючи викладене, позивач просить суд задовольнити позов.

У судове засідання позивач не з`явився.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, обґрунтував обставинами, викладеними у позовній заяві та просив задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв, клопотань, відзиву до суду не подавав. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків:

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Стаття 7 КУпАП визначає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Виходячи зі змісту наведеної норми, саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок довести правомірність свого рішення з використанням доказів, які були покладені в основу оскаржуваного рішення з обґрунтуванням висновків про правомірність своїх дій.

Згідно з ч. 3 ст. 79 КАС України, відповідач повинен подати суду докази разом із поданням відзиву.

Судом встановлено, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 № 268 від 12.12.2024 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Згідно копії вказаної постанови 04.11.2024 за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів була сформована повістка для уточнення даних, на яку начальником ІНФОРМАЦІЯ_7 накладеного кваліфікований електронний підпис у день її формування, відповідно до змісту якої ОСОБА_1 зобов`язаний 14.10.2024 прибути до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Зазначена повістка була надіслана засобами поштового зв`язку АТ "Укрпошта".

29.11.2024 на адресу ІНФОРМАЦІЯ_7 з АТ "Укрпошта" надійшла довідка про причини повернення поштового відправлення у якій зазначено, що повістка на ім`я ОСОБА_1 повернута з відміткою "Адреса відсутній за місцем проживання".

За фактом неприбуття по повістці, ІНФОРМАЦІЯ_7 було оформлено та направлено до органів Національної поліції України звернення № 436420 від 01.12.2024 щодо доставлення громадян, які вчинили адміністративні правопорушення за ст.ст. 210,210-1 КУпАП, до ІНФОРМАЦІЯ_7 для складання протоколів про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 , маючи обов`язок з`явитися за викликом до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, грубо порушуючи вимоги НПА, не прибув 14.10.2024 за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_7 . Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у неприбутті за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_1 порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Вказаною постановою на позивача було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн. (а.с. 12-15).

Згідно витягу з реєстру територіальної громади, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10).

З копії довідки про звільнення серії ЖИТ № 25502 від 24.07.2024 вбачається, що ОСОБА_1 вироком суду Фрунзенського району м. Мінськ від 26.01.2016 засуджений за ч. 3 ст. 328 КК РБ до покарання у виді 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Андрушівського районного суду Житомирської області від 12.09.2016 вирок від 26.01.2016 був приведений у відповідність із законодавством України. Суд постановив вважати ОСОБА_1 засудженим за ч. 2 ст. 307 КК України до 10 років позбавлення волі. У подальшому ОСОБА_1 звільнений умовно-достроково на підставі ухвали суду на 11 місяців 21 день (а.с. 16-17).

Відповідно до копії військово-облікового документу, ОСОБА_1 взятий на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_8 23.08.2024 та виключений з військового обліку ІНФОРМАЦІЯ_8 23.08.2024 за скоєння особливо тяжкого злочину (а.с. 11).

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Диспозиція частини 3 статті 210 КУпАП є бланкетною, тобто передбачає вказівку про порушення вимог іншого нормативно-правового акта.

Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно із абзацом 11 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014 року, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указами Президента України № 64/2022 та № 69/2022 від 24.02.2022 року в Україні оголошено воєнний стан та загальну мобілізацію, які діють і по цей час. Тобто, на дату винесення оскаржуваної постанови в Україні діяв особливий період.

Згідно до абзацу 5 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

При цьому Законом України № 3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 09.05.2024 року, який набув чинності 19.05.2024 року статтю 210 КУпАП було доповнено приміткою: «Положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи».

Згідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» в редакції Закону № 3549-ІХ від 16.01.2024 - Держателем Реєстру є Міністерство оборони України, розпорядником Реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України, а Служба безпеки України та розвідувальні органи України є органами адміністрування та введення Реєстру. Адміністратором Реєстру є держатель Реєстру. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.

Відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною, відповідно до Закону України «Про публічні електронні реєстри».

Цією нормою передбачено перелік державних органів, від яких органи ведення Реєстру одержують в електронному вигляді (електронна інформаційна взаємодія) персональні відомості призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до ч. 5 ст. 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень, зокрема, є і територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

В Україні з 05 січня 2023 року діють нові правила військового обліку, які встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 за № 1487 «Про затвердження порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», яка набрала чинності 05 січня 2023 року. На відміну від правил, які діяли в Україні в період з 19 грудня 2016 року до 05 січня 2023 року та були затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07 грудня 2016 року за № 921, нові правила, зокрема, п.п. 10-1 п. 1, чітко визначають перелік обов`язків призовників, військовозобов`язаних та резервістів у період проведення мобілізації та/або протягом дії правового режиму воєнного стану, зокрема, вказана норма зобов`язує військовозобов`язаних звіряти не рідше одного разу на п`ять років власні персональні дані з обліковими даними районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно зі ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.05.2020 у справі № 513/899/16-а.

Як вбачається з матеріалів справи, дії позивача кваліфіковано, як порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене під час дії особливого періоду, визначальним в якому є факт неявки позивача ТЦК та СП за повісткою для уточнення даних, яка була направлена йому 04.10.2024 засобом поштового зв`язку, проте не була вручена та повернулась 29.11.2024 з відміткою АТ "Укрпошта" - «адресат відсутній за вказаною адресою».

Повістка є формою запрошення (сповіщення, повідомлення) особи про необхідність явки до територіального центру комплексування та соціальної підтримки.

Згідно до п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою КМУ № 560 від 16.05.2024, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: - 2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Встановлені обставини вказують на те, що відповідачем, при розгляді справи про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не було враховано те, що на момент розгляду справи були відсутні докази належного підтвердження оповіщення позивача про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, з огляду на норми, встановлені в п.41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Враховуючи те, що поштовий конверт був повернутий з довідкою про причини повернення - «адресат відсутній за вказаною адресою», а тому відсутнє підтвердження, того що вказане повідомлення було отримано позивачем.

Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Згідно з позицією Великої Палати ВС у справі № 752/11896/17 повернення повістки про виклик до суду з причин не вручення, не є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи та не свідчить про відмову сторони від одержання повістки чи про її не перебування за адресою.

У рішенні від 22.12.2010 № 23-рп/2010 Конституційний Суд України дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (пункт 4.1).

За принципом презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких умов вчинення позивачем правопорушення залишається недоведеним.

При цьому, суд також ураховує те, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, не повідомив про причини неявки, не надав суду відзив або докази на спростування обставин, викладених в адміністративному позові.

Крім того, судом також встановлено, що позивач був виключений з військового обліку. Дані обставини повністю підтверджуються наданими позивачем доказами, зокрема довідкою про звільнення та копією військово-облікового документа.

Статус «Виключений з військового обліку» означає, що особа втрачає статус військовозобов`язаного та на неї не поширюються обов`язки з військового обліку. Зокрема така особа не може бути призвана під час мобілізації, після виключення з обліку не зобов`язана проходити ВЛК, оновлювати облікові дані, такій особі не можна вручати повістку. Це поняття є постійним і особа не повинна знову ставати на військовий облік. Таким чином, особа, знята з військового обліку, не відноситься до жодної з категорій військового обов`язку (призовники, військовозобов`язані, резервісти). Відповідно на таку особу не поширюється законодавство про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, правила військового обліку (зокрема в частині взяття на військовий облік військовозобов`язаних, проходження ВЛК та оновлення персональних даних), і така особа не підлягаєте призову на військову службу під час мобілізації.

За вказаних обставин у ОСОБА_1 не виникло обов`язку щодо оновлення персональних даних, проходження ВЛК та з`явлення по повістці для уточнення даних, за що його неправомірно було притягнуто до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного, суд доходить до висновку, що відповідачем не підтверджено правомірність прийнятої ним постанови щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності на підставі частини третьої статті 210-1 КУпАП, а тому оскаржувана постанова є протиправною, в зв`язку з чим вказану постанову належить скасувати, а провадження у справі закрити.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, доходить до висновку що позов обґрунтований, доведений належними і допустимими доказами та підлягає задоволенню.

Щодо клопотання про поновлення строку на оскарження постанови суд виходить з наступного:

Постанова від 12 грудня 2024 року № 268 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП щодо ОСОБА_1 не була вручена йому в день складання.

У самій постанові у графі «Копію постанови від 12.12.2024 року № 268 року про притягнення до адміністративної відповідальності отримав" відсутня дата отримання. В графі «Підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» відсутній підпис ОСОБА_1 . Вказане підтверджує той факт, що ОСОБА_1 не була вручена постанова № 268 у день її винесення.

Постанова № 268 була надіслана ІНФОРМАЦІЯ_8 позивачу з електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_9 на його електронну пошту лише 09.01.2025 о 10:51 год, що підтверджується скріншотом з електронної пошти ОСОБА_1 .

За вказаних обставин суд доходить до висновку, що клопотання позивача обґрунтоване та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного те керуючись ст.ст.2,5,6,9,72-78,139,241 - 248,250,268,286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ухвалив:

Клопотання про поновлення строку на оскарження постанови № 268 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 12 грудня 2024 року задовольнити та поновити вказаний строк.

Позов задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 № 268 від 12.12.2024 у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити.

Рішення може бути оскаржено до сьомого апеляційного адміністративного суду м. Вінниця через Андрушівський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційне скарги, якщо апеляційна скарга не була подана.

Суддя:В. В. Карповець