Справа № 560/10130/24
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/10130/24

Головуючий у 1-й інстанції: Михайлов О.О.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

20 травня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в липні 2024 року позивач, ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якій просив зобов`язати Головне управління ПФУ в Хмельницькій області з 12.08.2014 (дня призначення пенсії) здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугою років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", з урахуванням 5 відсотків, внаслідок отриманого захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ до грошового забезпечення, тобто в розмірі 70% відсотків відповідних сум грошового забезпечення та з 01.12.2019 здійснити перерахунок пенсії на підставі довідки МВС України про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 29 листопада 2021 року № 22/6-6808у (29980,84 грн) з врахуванням виплачених сум та без максимального обмеження пенсії.

Відповідно до ухвал від 18.07.2024 суд відкрив спрощене провадження без повідомлення учасників справи, роз`єднав в окремі провадження позовні вимоги, зокрема, позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про зобов`язання Головного управління ПФУ в Хмельницькій області з 12.08.2014 (дня призначення пенсії) здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугою років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", з урахуванням 5 відсотків, внаслідок отриманого захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ до грошового забезпечення, тобто в розмірі 70% відсотків відповідних сум грошового забезпечення, за період з 12.01.2024, залишив у провадженні адміністративної справи №560/10130/24.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області визначення розміру пенсії ОСОБА_1 з 65% грошового забезпечення.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 12.01.2024 у розмірі 70% суми грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції не досліджено всі обставини справи, а саме те, що за документами пенсійної справи ОСОБА_1 наказом управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області від 12.08.2014 №198о/ с позивача звільнено з органів внутрішніх справ України в запас за ст. 64 «Б» (через хворобу) з 12 серпня 2014 року, а не у відставку за віком або за станом здоров`я відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону № 2262. Загальна вислуга років для призначення ОСОБА_1 пенсії складає 25 років.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області позивачу призначено пенсію за вислугу років у розмірі 65% (50% за 20 років вислуги + 15% за 5 років вислуги понад 20 років) відповідних сум грошового забезпечення.

Відтак, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку щодо наявності підстав для обчислення пенсії за вислугу 25 років в розмірі 70% відповідних сум грошового забезпечення.

Виходячи з вищевикладеного, апелянт вважає, що висновок суду першої інстанції щодо визнання протиправними дій головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо визначення розміру пенсії ОСОБА_1 з 65% грошового забезпечення та зобов`язання пенсійного органу здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 12.01.2024 у розмірі 70 % суми грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум, є помилковим та необґрунтованим.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість судового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду - скасувати, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач проходив службу в органах внутрішні справ України.

Наказом управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області від 12.08.2014 №198 о/с позивача звільнено з органів внутрішніх справ України в запас за п. 64 "Б" (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ з 12 серпня 2014 року.

Згідно із копією свідоцтва про хворобу № 423 від 11.08.2014, захворювання, так, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, позивач не придатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час.

ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримує пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" у розмірі 65% грошового забезпечення (50% за 20 років вислуги + 15% за 5 років вислуги понад 20 років).

Листом від 08.07.2024 №2200-0202-8/67235 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомлено позивача, що пенсія йому призначена відповідно до вимог діючого законодавства, підстав для обчислення пенсії за вислугу 20 років в розмірі 55% відповідних сум грошового забезпечення у головного управління немає.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджується, що позивача звільнено зі служби за станом здоров`я (п. 64 п. "В" Положення).

Отже, при призначенні пенсії позивачу Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області протиправно не врахувало звільнення позивача з військової служби за станом здоров`я, що є порушенням п. "а" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", оскільки особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільнені зі служби за станом здоров`я пенсія призначається виходячи із основного розміру 55% сум грошового забезпечення.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII (в подальшому Закон № 2262-XII), урегульовано умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію.

Згідно з п. а ч. 1 ст. 13 Закону № 2262-XII (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки визначено Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів УРСР № 114 від 29.07.1991 (в подальшому Положення № 114).

Пунктом 62 Положення № 114 визначено, що звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби провадиться:

а) у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Законом України Про військовий обов`язок і військову службу для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров`я придатні до військової служби;

б) у відставку, якщо звільнені особи досягли граничного віку, встановленого Законом України Про військовий обов`язок і військову службу для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби (із зняттям з військового обліку).

Згідно із п.п. "б" п. 64 Положення № 114, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби в мирний час (у військовий час - обмежено придатними 2-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії.

Відповідно до п.п. б п. 65 Положення № 114, особи рядового і начальницького складу звільняються зі служби у відставку (із зняттям з військового обліку) через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби за рішенням військово-лікарської комісії, винесеним до звільнення особи із служби.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що аналогічні за змістом правовідносини розглядалися Верховним Судом, який у постанові від 05.02.2021 у справі №1.380.2019.000262 зазначив, що аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що звільнення зі служби в запас і у відставку є різними формами звільнення та пов`язані з настанням різних обставин.

В свою чергу, звільнення у запас через хворобу здійснюється у випадку недосягнення особою віку, встановленого Законом № 2232-XII для перебування у запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров`я непридатні до військової служби в мирний час (у військовий час - обмежено придатні 2-го ступеня).

Натомість, звільнення у відставку через хворобу здійснюється щодо осіб, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби (із зняттям з військового обліку).

З матеріалів справи судом встановлено, що майора міліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в МВС через хворобу за п.п. «б» п. 64 Положення №114 в запас Збройних Сил, вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні становить 21 рік 26 місяців 07 днів.

Позивачу призначено основний розмір пенсії в розмірі 65%: за вислугу 20 років - 50 процентів відповідних сум грошового забезпечення та 15 % за 5 років вислуги понад 20 років відповідних сум грошового забезпечення.

Враховуючи положення пункту "а" частини першої статті 13 Закону № 2262-XII (чинної на час призначення позивачу пенсії), колегія суддів погоджується з позицією Пенсійного фонду, що позивачу, який звільнений в запас, вірно встановлено пенсію у розмірі 50 % відповідних сум грошового забезпечення, оскільки розмір 55 % грошового забезпечення при обрахуванні пенсії застосовується для осіб, які звільнені у відставку за віком або за станом здоров`я.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений у постанові Верховного Суду від 13.04.2022 у справі № 0540/6069/18-а.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що оскільки, позивач звільнений 12.08.2014 у запас Збройних Сил за п. 64 б (через хворобу) Положення № 114, а не у відставку за віком чи за станом здоров`я на підставі п. 65 Положення № 114, пенсійним органом правомірно визначено пенсію позивача в розмірі 65% грошового забезпечення.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, при розгляді справи судом першої інстанції не надано оцінку усім обставинам у справі, що мають значення для її вирішення, а тому рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, тому рішення суду першої інстанції належить

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області задовольнити повністю.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2024 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.