Справа № 200/6840/24
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року справа №200/6840/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року (головуючий суддя І інстанції Куденков К.О.), складене у повному обсязі 06 листопада 2024 року, у справі № 200/6840/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якому просив:

- визнати протиправним і скасувати рішення №56 від 23.09.2024 про відмову у перерахунку пенсії;

- зобов`язати провести перерахунок пенсії застосувавши розрахунок середньомісячної заробітної плати для пенсії на підставі довідок про заробітну плату №858 від 27.12.2021, №859 від 27.12.2021, №860 від 27.12.2021, № 544 від 22.12.2021.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року задоволено.

Визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №56 від 23.09.2024 про відмову в перерахунку пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії, застосувавши розрахунок середньомісячної заробітної плати для пенсії на підставі довідок про заробітну плату №858 від 27.12.2021, №859 від 27.12.2021, №860 від 27.12.2021, № 544 від 22.12.2021

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що надані для перерахунку пенсії довідки в розумінні положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсними та не можуть бути взятими до уваги під час розрахунку розміру пенсії.

Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належних чином.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу № 200/6840/24, однак листом року суд першої інстанції повідомив про відсутність можливості надати справу в паперовому вигляді. Також повідомлено, що всі документи експортовано в комп`ютерну програму «Діловодство спеціалізованого суду».

Відтак, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд»

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту громадянина України НОМЕР_1 , виданого 14.09.1995.

Відповідно до розпорядження щодо призначення пенсії (дата розрахунку 06.09.2024) щодо позивача установлено, що ОСОБА_1 призначена пенсія за віком на підставі Закону України №1058-IV, Прик. полож., п.2, ч.1; ЗУ №1788,ст.13,а) (Робота за списком №1). Також зазначено, що середньомісячний заробіток складає 4028.97000.

За наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 16.09.2024 про перерахунок пенсії, а саме зміна періоду 60 місяців до 01.07.2000, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ГУ ПФУ прийняло оскаржуване рішення № 56 від 23.09.2024 про відмову в перерахунку пенсії.

Указаним рішенням позивачу відмовлено у проведенні перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю підстав для перерахунку. Зазначено, що 16.09.2024 ОСОБА_1 звернувся з заявою до територіальних органів Пенсійного фонду України про проведення перерахунку пенсії, щодо зміна періоду 60 місяців до 01.07.2000 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до постанови КМУ №595 від 07.11.2014 та розпорядження КМУ № 1085-р від 07.11.2014 на непідконтрольній українській владі території органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють в неповному обсязі свої повноваження. Крім того Законом України № 1207-VII від 05.04.2014 року Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України визначено особливість діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємством, установ і організацій на тимчасово окупованій території. Відповідно до зазначеного Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначенні у порядку, не передбаченому Законом. Будь-які документи, видані органами та/або особами, передбаченні частиною 3 статті 9 зазначеного Закону, є недійсними і не створюють правові наслідки.

До суду надана копія трудової книжки НОМЕР_2 , в якій наявні записи №№ 6-11 щодо роботи позивача у період з 06.02.1987 по 02.09.1993 на посадах: - учень гірника підземного з ремонту гірничих виробок підземним з повним робочим днем в шахті, - гірник з ремонту гірничих виробок з повним робочим днем в шахті, - учень гірника підземного з повним робочим днем в шахті в Шахті № 13-біс Виробничого об`єднання «Радянськвугілля»; №№ 12-13 щодо роботи позивача у період з 23.09.1993 по 03.05.2001 на посаді гірника підземного з повним робочим днем в шахті в Шахтоуправлінні ім. С.М.Кірока в/о «Макиїввугілля»; №№ 14-15 щодо роботи позивача у період з 03.09.2001 по 23.07.2002 на посаді гірника підземного з повним робочим днем в шахті в ДВАТ шахта ім. С.М.Кірова.

Позивач надав до суду копії довідок №№ 858, 859, 860 від 27.12.2021 і № 544 від 22.12.2021, які видані організаціями з непідконтрольної українській владі території Донецької області, про заробітну плату позивача, яка враховується для обчислення пенсії за періоди з лютого 1987 року по вересень 1993 року, з вересня 1993 року по грудень 1997 року, з січня 1998 року по квітень 2001 року, з вересня 2001 року по липень 2002 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд погоджує висновки суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 113 Закону №1058 передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону №1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Зі змісту долучених до матеріалів справи довідок №№ 858, 859, 860 від 27.12.2021 і № 544 від 22.12.2021, вбачається, що вони видані підприємствами, які створені і функціонують у складі терористичної організації так званої «Донецкой народной республики», тобто під контролем окупаційної влади.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим застосувати названі загальні принципи ("Намібійські винятки"), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та ЄСПЛ, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на території проведення антитерористичної операції, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення як громадянину, який працював на роботах зі шкідливими умовами праці.

Те, що Пенсійний орган позбавлений на даний час можливості провести перевірку відповідності записів довідок первинним документам, не покладає надмірного тягаря та обов`язку на позивача, оскільки довідки містять усі необхідні реквізити та відомості.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 23.01.2018 у справі № 583/392/17, від 30.10.2018 у справі №234/3038/17, від 11.12.2018 у справі № 360/1628/17, від 23.12.2019 у справі № 235/2773/17, від 04.03.2020 у справі № 235/2008/17, від 08.04.2020 у справі №242/1568/17, від 31.03.2021 у справі №0440/6809/18, від 08.12.2021 у справі № 560/3907/18, від 21.02.2022 у справі № 243/4336/17.

Враховуючи вищевикладене, суд погоджує висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року по справі № 200/6840/24 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року по справі № 200/6840/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 травня 2025 року.

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв

І.Д.Компанієць