Справа № 460/3511/25
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 травня 2025 року м. Рівне №460/3511/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискіна С.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доВійськової частини НОМЕР_1 Військової частини НОМЕР_2
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , в якому просив суд:

визнати протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 щодо відмови у наданні подання про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за призовом під час мобілізації під час воєнного стану за сімейними обставинами на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю ІІ групи;

зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт від 02.02.2025 про звільнення з військової служби за призовом під час мобілізації під час воєнного стану за сімейними обставинами ОСОБА_1 та скласти відповідне подання (клопотання) для прийняття рішення щодо звільнення відповідним суб`єктом;

зобов`язати ВЧ НОМЕР_2 прийняти рішення щодо звільнення ОСОБА_1 з військової служби за призовом під час мобілізації під час воєнного стану за сімейними обставинами на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю ІІ групи.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що проходить військову службу за призовом під час мобілізації у ВЧ НОМЕР_1 , що входить до складу ВЧ НОМЕР_2 . Мати позивача є особою з інвалідністю II групи, потребує постійного догляду, що підтверджується висновком лікарсько-консультативної комісії. Враховуючи це позивач звернувся до ВЧ НОМЕР_1 з підтверджуючими документами та рапортом про звільнення з військової служби за сімейними обставинами. Однак, відповідачем відмовлено у задоволенні такого рапорту, що стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 27.02.2025 відкрито провадження у даній адміністративній справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача - ВЧ НОМЕР_2 просив у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що визначення військової частини НОМЕР_2 як співвідповідача по справі є безпідставною за відсутності в матеріалах справи доказів прийняття будь-яких рішень стосовно позивача чи допущення бездіяльності щодо нерозгляду рапорту на звільнення та не прийняття відповідного рішення про звільнення з військової служби. Висновок лікарсько-консультативної комісії № 342 від 26.12.2024 не підтверджує право на звільнення позивача з військової служби, оскільки стосовно його матері, особи з інвалідністю, потреба у постійному догляді має підтверджуватись довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії. Водночас, у пунктах 12, 13 копії Довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ № 913451 відсутній висновок комісії про те, що матір позивача потребує постійного стороннього догляду. Зауважив, що лише для І групи інвалідності властиво, що така особа потребує постійного стороннього нагляду, догляду або допомоги. Тоді як, для осіб з ІІ групою інвалідності властиві функціональні порушення зі збереженням здатності до самообслуговування, які не спричиняють потреби в постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідач - Військової частини НОМЕР_1 подав до суду відзив на позов, в обґрунтування якого зазначив, що командир ВЧ НОМЕР_1 не наділений повноваженнями щодо звільнення з військової служби військовослужбовців, в тому числі і позивача, оскільки остання є лише військовим підрозділом у складі ВЧ НОМЕР_2 і звільнення військовослужбовців ВЧ НОМЕР_1 проводить тільки командир ВЧ НОМЕР_2 . Наголосив, що позивачем для реалізації права на звільнення за сімейними обставинами не було надано всіх підтверджуючих документів. Зауважив, що надана довідка до акта огляду МСЕК не містить інформацію про потребу матері позивача у постійному догляді, а наданий висновок ЛКК не є належним документом на підтвердження права на звільнення з військової служби. Просив у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_1 , що входить до складу ВЧ НОМЕР_2 .

Позивач звернувся до командира ВЧ НОМЕР_1 з рапортом про звільнення з лав ЗС через сімейні обставини згідно з підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю І чи ІІ групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

До вказаного рапорту позивач додав такі документи:

копію паспорту;

копію довідки про наявність РНОКПП;

копію паспорту ОСОБА_2 (матір позивача);

копію свідоцтва про народження ОСОБА_1 ;

копію свідоцтва про народження брата - ОСОБА_3 ;

копію свідоцтва про смерть брата - ОСОБА_3 ;

копію свідоцтва про шлюб ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ;

копію свідоцтва про смерть батька - ОСОБА_4 ;

копію довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 ;

копію Довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ №913451 від 25.12.2024;

копію висновку ЛКК від 26.12.2024 №342;

копію Акту обстеження матеріально- побутових умов проживання №40 від 22.01.2025;

копію медичних висновків та епікризів.

Листоом від 08.02.2025 командування ВЧ НОМЕР_1 відмовило позивачу в задоволенні рапорту про звільнення позивача з лав ЗС через сімейні обставини згідно з підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю І чи ІІ групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Позивач, уважаючи протиправною відмову відповідача у звільненні його з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232, звернувся з цим позовом до суду.

Оцінюючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених законом, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

За змістом статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

За змістом частин першої, другої статті 17 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1932-XII «Про оборону України» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює та визначає Закон України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з частинами першою, другою, третьою статті 1 Закону № 2232 захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає, зокрема: прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби.

Відповідно до частин першої - третьої статті 2 Закону № 2232 військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Згідно з абзацами першим - другим частини першої статті 39 Закону № 2232 призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації, незалежно від місця їх перебування на військовому обліку.

Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (частина п`ята статті 1 Закону № 2232).

Підстави звільнення з військової служби визначені статтею 26 Закону № 2232.

За змістом підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232 військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час дії воєнного стану: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Своєю чергою абзацом 12 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232 передбачено, що військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах: під час дії воєнного стану: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Отже, однією з підстав для звільнення військовослужбовця (як такого, що висловив своє небажання продовжувати проходження військової служби) з військової служби під час дії воєнного стану через сімейні обставини або інші поважні причини є необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Суд зауважує, що для звільнення з військової служби саме за такою сімейною обставиною військовослужбовець має довести такі факти:

- наявність в одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) статусу особи з інвалідністю І чи ІІ групи;

- необхідність здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю І чи ІІ групи;

- відсутність в особи з інвалідністю І чи ІІ групи інших членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення, які могли б здійснювати постійний догляд за нею (тобто інші особи, крім військовослужбовця, які можуть здійснювати постійний догляд особи з інвалідністю І чи ІІ групи, відсутні), або інші члени сім`ї особи з інвалідністю І чи ІІ групи першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Отже, лише за умови підтвердження таких взаємопов`язаних між собою обставин військовослужбовець підлягає звільненню з військової служби на підставі абзацу 12 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232.

Як свідчать встановлені у справі обставини позивач обґрунтовує наявність у нього підстав для звільнення з військової служби необхідністю здійснення постійного догляду за своєю матір`ю, яка згідно з висновком лікарсько-консультативної комісії потребує постійного стороннього догляду.

Суд відзначає, що наказом Міністерства оборони України від 23 липня 2024 року № 495, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10 вересня 2024 року за № 1361/42706, внесено зміни до Додатку 19 до Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року № 170 (далі - Інструкція № 170) (пункт 12.11 розділу XII), яким визначено Перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, зокрема конкретизовано, що під час подання до звільнення з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», подаються: копія аркуша бесіди; копія рапорту військовослужбовця; копія розрахунку вислуги років військової служби (у разі набуття права на пенсійне забезпечення за вислугою років), документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин, а саме: у разі необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я:

документи, які підтверджують відповідні родинні зв`язки з цією особою (особами);

один із документів, що підтверджує відсутність в особи інших членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьків, її чоловіка або дружини, дітей, у тому числі усиновлених) чи другого ступеня споріднення (рідних братів, сестер та онуків): один із документів, що підтверджує інвалідність особи першого чи другого ступеня споріднення, її потребу у постійному догляді та акт обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформація про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки;

один із документів, що підтверджує інвалідність особи, яка потребує догляду: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або копія посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або копія пенсійного посвідчення чи копія посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», «;Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою, затвердженою Мінсоцполітики;

висновок медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу в постійному догляді.

Отже, за змістом наведених положень Додатку 19 до Інструкції № 170 документами, які підтверджують потребу особи з інвалідністю І чи ІІ групи в постійному догляді, є (альтернативно): висновок медико-соціальної експертної комісії або висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу в постійному догляді.

Суд встановив, що ОСОБА_2 є матір`ю позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 .

Згідно із довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ № 913451 від 25 грудня 2024 року ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІ групи, що не заперечується відповідачем.

У спірній відмові відповідач покликається на те, що подані документи разом із рапортом про звільнення з військової служби підтверджують виключно наявність у матері військовослужбовця інвалідності ІІ групи, у довідці до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ № 913451 від 25 грудня 2024 року не зроблено висновок про необхідність здійснення постійного стороннього догляду за ОСОБА_2 , а лише зазначено , що їй протипоказана важка фізична праця.

Суд критично оцінює такі покликання відповідача, оскільки до рапорту про звільнення з військової служби позивач додав висновок лікарської консультативної комісії №342 від 26.12.2024, згідно якого за станом здоров`я ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду.

Суд зауважує, що висновок лікарської консультативної комісії є одним із альтернативних документів, який відповідно до Додатку 19 до Інструкції № 170 підтверджує потребу особи з інвалідністю І чи ІІ групи в постійному догляді.

Утім, жодної правової оцінки вказаному висновку лікарської консультативної комісії від 26 грудня 2025 року № 342 у контексті того, чи є він документом, який підтверджує потребу матері позивача, яка є особою з інвалідністю ІІ групи, в постійному догляді відповідач не надав.

Тобто вказаний вище висновок безпідставно залишився поза увагою відповідача.

Також у спірній відмові відповідач вказує, що до рапорту не додано документів для реалізації права на звільнення за сімейними обставинами, зокрема, акта обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформації про наявність чи відсутність осіб, які здійснюють чи можуть здійснювати такий догляд.

Однак зазначені твердження є безпідставними з огляду на те, що позивачем до рапорту був долучений акт обстеження матеріально-побутових умов проживання від 22.01.2025 №40, згідно якого вбачається, що ОСОБА_2 проживає за адресою АДРЕСА_1 ; за нею здійснював догляд син - ОСОБА_3 , який помер; стан здоров`я незадовільний. Вказаний акт також був не взятий до уваги ВЧ НОМЕР_1 .

Наведені обставини, на переконання суду, свідчать про неповноту розгляду ВЧ НОМЕР_1 поданого позивачем рапорту про звільнення з військової служби, без урахування всіх обставин, що мали значення для прийняття відповідного рішення за наслідками його розгляду, що, своєю чергою, зумовило ухвалення ВЧ НОМЕР_1 необґрунтованого рішення, оформленого листом від 08.02.2025.

Відповідно до статті 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Згідно з пунктом 233 Положення військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення.

Таким чином, для звільнення військовослужбовця з військової служби йому необхідно подати рапорт встановленої форми на ім`я безпосереднього командира, який в порядку підпорядкованості клопотатиме про задоволення рапорту військовослужбовця перед вищими командирами.

Згідно з підпунктом 2 пункту 225 Положення звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу": у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Таким чином, суд зазначає, що розгляд командиром військової частини НОМЕР_2 (як командиром бригади) рапорту про звільнення ОСОБА_1 як військовослужбовця військової частини, що структурно входить до складу військової частини НОМЕР_2 , відбудеться після того, як в порядку статті 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пункту 33 Положення від командира військової частини НОМЕР_1 (як командира батальйону) надійде рапорт цього військовослужбовця з клопотання про його розгляд.

Обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, суд ураховує таке.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Відповідно до пункту 10 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

З огляду на висновок суду про протиправність дій ВЧ НОМЕР_1 щодо неналежного розгляду рапорту позивача про звільнення з військової служби суд повинен вирішити питання про обрання належного способу захисту його порушеного права.

У рамках розглядуваного спору суд дійшов висновку про неповноту розгляду ВЧ НОМЕР_1 поданого позивачем рапорту, без урахування всіх обставин, що мали значення для прийняття відповідного рішення за наслідками його розгляду та, як наслідок необґрунтованість ухваленого рішення.

Тож, беручи до уваги викладене, враховуючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами, характер дій відповідача, визнаних судом протиправними, суд уважає, що належним способом відновлення порушеного права позивача є задовольнити позовні вимоги у такий належний спосіб:

визнати протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 щодо відмови у наданні подання про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за призовом під час мобілізації під час воєнного стану за сімейними обставинами на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю ІІ групи;

зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт від 02.02.2025 про звільнення з військової служби за призовом під час мобілізації під час воєнного стану за сімейними обставинами ОСОБА_1 та скласти відповідне подання (клопотання) для прийняття рішення щодо звільнення відповідним субєктом.

Під час повторного розгляду зазначеного рапорту відповідачу належить прийняти обґрунтоване рішення, що буде відповідати критеріям правомірного рішення суб`єкта владних повноважень (частина друга статті 2 КАС України) та приписам Закону № 2232, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позову частково.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», за подання цього позову до суду судовий збір не сплачував, а тому його розподіл на підставі статті 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 щодо відмови у наданні подання про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за призовом під час мобілізації під час воєнного стану за сімейними обставинами на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю ІІ групи.

Зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт від 02.02.2025 про звільнення з військової служби за призовом під час мобілізації під час воєнного стану за сімейними обставинами ОСОБА_1 та скласти відповідне подання (клопотання) для прийняття рішення щодо звільнення відповідним суб`єктом.

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 21 травня 2025 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_5 ) Відповідач - Військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_4 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_6 )

Суддя С.А. Борискін