Справа № 608/606/25
Суддя: Коломієць Н. З.
Дата ухвалення: 2025-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

копія

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2025 року Справа № 608/606/25

Номер провадження2-а/608/81/2025

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі :

головуючої судді Коломієць Н. З.

з участю секретаря Горяної О. О.,

представника позивача адвоката Дядика Я. Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорткові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. В позові вказав, що 11.03.2025 поліцейський 1 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській старший рядовий поліції Гнидий Д. А. виніс постанову серії ЕНА № 4249811 про притягнення його, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності з накладенням штрафу в сумі 425,00 грн за ч. 1 ст. 126 КУпАІІ посилаючись на те, що 11.03.2025 о 23:15:32 на трасі М19 402 км ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки «BMW M3» д. р. н. НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив п. 2.1.а Правил дорожнього руху.

Вважає дану постанову незаконною, оскільки ч.1 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Пункт 2.1.а Правил дорожнього руху вказує на те, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

В оскаржуваній постанові зазначено, що особу позивача встановлено згідно посвідчення водія серії НОМЕР_2 та яким ОСОБА_1 відкрито наступні категорії: В та С1. Тобто, позивач мав посвідчення відповідної категорії (В), яке дозволяє йому керувати автомобілем марки «BMW M3».

А отже кваліфікація правопорушення інспектором поліції визначена неправильно. Дані факти підтверджуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, що додані до матеріалів справи.

Просить скасувати постанову від 11.03.2025 серії ЕНА № 4249811, якою на ОСОБА_1 накладено штраф в розмірі 425 гривень, згідно ч. 1 ст. 126 КУпАП, а провадження по справі закрити. Також просить стягнути з відповідача судові витрати по справі, які складаються з судового збору та витрат на правничу допомогу.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився. Подав відзив на позов, в якому просив розгляд справи проводити без його участі, позов не визнає. Зазначив, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме на вимогу поліцейського не пред`явив посвідчення водія на право керування транспортним засобом. З огляду на ці обставини, накладення на ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень вважає підставним та законним. Просить відмовити також у стягненні судових витрат, оскільки вони є неспівмірними із складністю справи.

Стороною позивача було подано відповідь на відзив, згідно з яким адвокат Дядик Я. Б. вважає причину зупинки автомобіля позивача поліцейськими та вимогу пред`явити посвідчення водія незаконною.

Відповідачем у відзиві на позов надано пояснення з цього приводу та вказано, що причина зупинки автомобіля ОСОБА_1 є законною, оскільки у відповідності до п.3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» того дня автомобіль марки «BMW» перебував в орієнтуванні, тому здійснювалася зупинка всіх автомобілів вищевказаної марки. Під час спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції, останній звернувся на лінію 102 зі скаргою на дії працівників поліції щодо безпідставності його зупинки. Працівниками моніторингової групи відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Тернопільській області ДПП було підтверджено орієнтування поліції на усі автомобілі марки «BMW».

Адвокат Дядик Я. Б. в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить задоволити з підстав, наведених у позові та відповіді н відзив.

Вислухавши адвоката Дядика Я. Б., дослідивши письмові та електронні докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких мотивів.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно зі ст. 280 зазначеного Кодексу - орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 245 зазначеного Кодексу завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України,доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 зазначеного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно постанови про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 4249811 від 11.03.2025, ОСОБА_1 11.03.2025 о 23:15:32 на трасі М19 402 км керував транспортним засобом автомобілем марки «BMW M3» д. р. н. НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив п. 2.1.а Правил дорожнього руху..

Судом було оглянуто відеозапис з нагрудної камери інспектора поліції.

Згідно даного відеозапису ОСОБА_1 не погоджується з причиною зупинки поліцейськими його автомобіля та відмовляється надати водійське посвідчення. Зателефонувавши на лінію 102 зі скаргою на дії працівників поліції, оператором моніторингової групи відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Тернопільській області ДПП Кикишу Д. П. було роз`яснено, що автомобілі марки «BMW» на даний час перебувають в орієнтуванні, оскільки його водій чи пасажири причетні до скоєння адміністративних правопорушень.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, зокрема, якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Оператором моніторингової групи відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП було підтверджено орієнтування поліцейських на автомобілі марки «BMW», отже суд не бере до уваги посилання представника позивача на незаконність зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 як на підставу у задоволенні позову.

Разом з тим, суд зазначає наступне.

Статтею 126 КУпАП передбачена відповідальність водіїв за керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Частина 1 цієї статті 126 цього Кодексу вказує, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позивачу інкримінується адміністративне правопорушення, яке полягає у непред`явленні водійського посвідчення працівнику поліції, однак в оскаржуваній постанові зазначено, що ОСОБА_1 своїми діями порушив п.2.1.а ПДР.

Пунктом 2.1.а ПДР передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

З оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 мав посвідчення водія відповідної категорії ( НОМЕР_2 ), однак не пред`явив його.

Таким чином, в постанові мав би бути зазначений п. 2.4.а. ПДР, згідно з яким на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

З аналізу обставин правопорушення та наведених правових норм, суд немає можливості дійти однозначного висновку щодо кваліфікації адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП.

З врахуванням досліджених в судовому засіданні доказів, суд не має підстав дійти до висновку, що при притягненні позивача до адміністративної відповідальності відповідачем в повному обсязі були дотримані вищенаведені вимоги закону і під час цього були вжиті всі заходи щодо повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для правильного вирішення справи.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а зазначив наступне: «…У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи».

Отже, згідно принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-ІV встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Отже, в зв`язку з наведеним, а саме, невірною кваліфікацією адміністративного правопорушення та не дотриманням поліцейським процедури винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, постанова в справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 4249811 від 11.03.2025 відносно позивача підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач поніс витрати на сплату судового збору у сумі 605,60 гривень, а тому вказана сума підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції.

Згідно статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача до матеріалів справи додано Договір про надання правничої допомоги від 17.03.2025, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Дядиком Я. Б., акт прийому-передачі наданих послуг від 21.03.2025, згідно яких вартість наданих послуг адвокатом становить 3000 гривень та квитанція до прибуткового касового ордера №13 від 21.03.2025, згідно якої позивачем сплачено адвокату вищевказану суму грошових коштів.

У відзиві на позов відповідач просить відмовити у стягненні з нього витрат на правничу допомогу в користь позивача, оскільки вважає, що їх розмір завищений та неспівмірний із складністю даної справи та часом, затраченим адвокатом на надання юридичної допомоги.

При визначенні розміру витрат на оплату послуг адвоката суд враховує вимоги ч.5 ст. 134 КАС України та вважає, що з відповідача в користь позивача за надання йому юридичної допомоги підлягає стягненню 1000 гривень, що є справедливим та відповідає основним засадам адміністративного судочинства.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 126, 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 5, 6, 8-10, 72, 77, 90, 134, 139, 161, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , жителя с. Біла Чортківського району Тернопільської області до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції (, вул. Котляревського, 24, м. Тернопіль, 46003) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задоволити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4249811 від 11 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень за ч. 1 ст. 126 КУпАП,а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень

Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції (, вул. Котляревського, 24, м. Тернопіль, 46003) в користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , жителя с. Біла Чортківського району Тернопільської області 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень

Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції (, вул. Котляревського, 24, м. Тернопіль, 46003) в користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , жителя с. Біла Чортківського району Тернопільської області 1000 (одну тисячу) гривень витрат на правничу допомогу.

В решті позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Чортківський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано, у разі апеляційного оскарження рішення - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Згідно з оригіналом

Суддя: /підпис/

Рішення набрало законної сили «___» __________________ року.

Оригінал постанови знаходиться в матеріалах справи № 608/606/25, яка зберігається Чортківському районному суді Тернопільської області.

Суддя: Н. З. Коломієць

Копію рішення видано «____»_______________року.

Секретар: