Справа № 400/10177/24
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2025 р. справа № 400/10177/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, в письмовому провадженні, розглянув адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачівГоловного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, майдан Волі, 3, м. Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н, 46001, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008,

провизнання бездіяльності протиправною, скасування рішення від 12.04.2024 р. № 84 та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - відповідач 2), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо не зарахування позивачу періодів підприємницької діяльності з 01.06.95 р. до 30.12.96 р., з 18.01.99 р. до 29.09.99 р. та з 01.01.00 р. до 19.10.01 р.;

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 12.04.24 р. № 84 про відмову в призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу позивача періоди підприємницької діяльності з 01.06.95 р. до 30.12.96 р., з 18.01.99 р. до 29.09.99 р. та з 01.01.00 р. до 19.10.01 р., врахувавши довідку № Д-879-23 від 16.11.23 р., видану виконавчим комітетом Первомайської міської ради Миколаївської області на ім`я ОСОБА_2 в частині відомостей щодо періодів підприємницької діяльності ОСОБА_2 .

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив, що 05.04.24 р. він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області з заявою про призначення йому пенсії за віком. Однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 12.04.24 р. № 84 йому було відмовлено у призначенні пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу. Також, не було зараховано до страхового стажу позивача періодів підприємницької діяльності з 01.06.95 р. до 30.12.96 р., з 18.01.99 р. до 29.09.99 р. та з 01.01.00 р. до 19.10.01 р., з підстав відсутності інформації про сплату страхових внесків з органів Пенсійного фонду України та способу оподаткування. Позивач вважає рішення протиправним, оскільки його підприємницька діяльність підтверджується довідкою № Д-879-23, виданої виконавчим комітетом Первомайської міської ради Миколаївської області від 16.11.23 р., в якій зазначено, що позивач зареєстрований суб`єктом підприємницької діяльності - фізичною особою з 01.06.95 р. до 30.12.96 р. та з 18.01.99 р. до 19.10.01 р. Тому, на думку позивача період підприємницької діяльності з 01.06.95 р. до 30.12.96 р., з 18.01.99 р. до 29.09.99 р. та з 01.01.00 р. до 19.10.01 р. має бути зарахований до його страхового стажу.

Від відповідача 1 до суду надійшов відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що 05.04.24 р. позивачем до територіального органу Пенсійного фонду України подану заяву про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.03 р. № 1058-IV«Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З урахуванням зазначеного Порядку № 22-1, органом, що приймав рішення за заявою Позивача від 05.04.24 р., визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області. За наслідками розгляду заяви позивача від 05.04.24 р. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській прийнято рішення від 12.04.24 р. № 84, яким відмовлено позивачу в призначення пенсії за віком згідно Закону № 1058 у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу - 29 років, встановленого статтею 26 Закону № 1058. При цьому, позивачу правомірно не зараховано спірний період, оскільки відсутня інформація про систему оподаткування та сплату страхових внесків фізичної особи-підприємця та відсутня інформація в індивідуальних відомостях про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб. Також, відповідач 1 зауважив, що належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків, а саме до 1 липня 2000 р. - довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, після 1 липня 2000 р. довідка із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26.10.18 р. у справі № 643/20104/15-а. Враховуючи вищенаведене, відсутні правові підстави для зарахування до страхового стажу позивача спірних періодів роботи.

Від відповідача 2 до суду надійшов відзив, в якому просить відмови у задоволенні позовних вимог та зазначає, що 12 квітня 2024 р. позивачу за результатами розгляду цього заяви від 05.04.24 р. направлено рішення про відмову у призначенні пенсії № 84 від 12.04.24 р., прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області. Підставою для прийняття рішення стало відсутність необхідного страхового стажу. Також, за результатами розгляду документів, доданих до заяви, до стажу не враховано період здійснення підприємницької діяльності з 01.06.95 р. до 30.12.96 р., з 18.01.99 р. до 29.09.99 р. та з 01.01.00 р. до 19.10.01 р. згідно довідки ГУ ДПС у Миколаївській області № 6864/6/14-29-70-05 від 27.02.24 р., оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків з органів Пенсійного фонду України та спосіб оподаткування.

Позовна заява залишалась без руху ухвалою від 04.11.24 р.

Ухвалою від 21.11.24 р. суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

05.04.24 р. позивачем до територіального органу Пенсійного фонду України подану заяву про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.03 р. № 1058-IV«Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058).

За принципом екстериторіальності заяву позивача від 05.04.24 р. розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській та прийнято рішення від 12.04.24 р. № 84, яким відмовлено позивачу в призначення пенсії за віком згідно Закону № 1058 у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу - 29 років, встановленого статтею 26 Закону № 1058.

Так, зі змісту спірного рішення вбачається, що вік позивача складає 62 роки 07 місяців, страховий стаж позивача становить 17 років 09 місяців 06 днів. За результатами розгляду документів позивача доданих до заяви, до стажу не враховано період здійснення підприємницької діяльності з 01.06.95 р. до 30.12.96 р., з 18.01.99 р. до 29.09.99 р. та з 01.01.00 р. до 19.10.01 р. згідно довідки ГУ ДПС у Миколаївській області № 6864/6/14-29-70-05 від 27.02.24 р., оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків з органів Пенсійного фонду України та спосіб оподаткування.

Позивач вважаючи протиправним вищезазначене рішення, а також бездіяльність щодо не зарахування до страхового стажу позивачу періодів підприємницької діяльності з 01.06.95 р. до 30.12.96 р., з 18.01.99 р. до 29.09.99 р. та з 01.01.00 р. до 19.10.01 р., звернувся до суду.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.03 р. (далі - Закон № 1058-IV).

Статтею 1 Закону №1058-IV передбачено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

В силу правового регулювання положень частини 1 статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та за наявності страхового стажу 1 січня 2021 р. до 31 грудня 2021 р. - менше 28 років.

За відсутності страхового стажу роботи 28 років, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 63 роки за наявності страхового стажу у період з 1 січня 2024 р. до 31 грудня 2024 р. - від 21 до 31 року, або після досягнення 65 років за наявності страхового стажу у період з 1 січня 2026 р. до 31 грудня 2026 р. - від 15 до 23 років.

Згідно вимог частин 1 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, які містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, яке діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2 статті 24 Закону № 1058-IV).

Так, частинами 1, 2 статті 21 Закону №1058-IV передбачено, що персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.

На кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки. Унікальний номер електронної облікової картки формується автоматично шляхом додавання одиниці до останнього наявного унікального номера електронної облікової картки. Порядок та строки впровадження унікальних номерів електронних облікових карток застрахованих осіб, порядок ведення персональних електронних облікових карток визначаються Пенсійним фондом.

Відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду зокрема для: підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; обчислення страхових внесків; визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом; визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом (пункту 1 частини 2 статті 22 Закону №1058-IV).

Постановою Кабінету Міністрів України №794 від 04.06.98 р. затверджено Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (надалі по тексту також - Положення № 794), згідно пункту 1 якого, персоніфікований облік полягає в збиранні, обробленні, систематизації та зберіганні передбачених законодавством про пенсійне забезпечення відомостей про фізичних осіб, що пов`язані з визначенням права на виплати з Пенсійного фонду та їх розмір за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до пункту 5 Положення № 794, персоніфікований облік здійснює Пенсійний фонд та його органи на місцях (надалі по тексту також - уповноважений орган).

Пунктом 6 цього Положення передбачено, що уповноважений орган з додержанням вимог статті 23 Закону України "Про інформацію" має право своєчасно одержувати в установленому порядку від фізичних осіб та роботодавців відомості, передбачені пунктом 1 цієї Постанови.

Згідно пункту 7 Положення № 794, уповноважений орган створює і забезпечує функціонування єдиного державного автоматизованого банку відомостей про фізичних осіб та з цією метою організовує збирання, оброблення, систематизацію і зберігання відомостей про фізичних осіб.

Персональна облікова картка застрахованої особи - документ, що централізовано зберігається у вигляді електронної таблиці Державного автоматизованого банку відомостей про застрахованих осіб у Пенсійному фонді України.

Відкривається картка після реєстрації застрахованої особи в місцевому відділі Пенсійного фонду. У цій картці накопичуються та зберігаються всі відомості про доходи, перераховані внески застрахованої особи до Пенсійного фонду, а також інші відомості (про стаж, умови праці), які необхідні для правильного призначення пенсії. Зазначені відомості доповнюються щорічно відомостями від усіх роботодавців з урахуванням випадків трудової міграції та роботи за сумісництвом.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що на підставі відомостей, поданих роботодавцями і громадянами, які самостійно сплачують страхові внески, в централізованому банку даних Пенсійного фонду України на кожну застраховану особу відкривається електронна персональна облікова картка з постійним страховим номером, який відповідає персональному номеру фізичної особи з Державного реєстру фізичних осіб (ідентифікаційному номеру фізичної особи).

У відповідності до частини 1 статті 44 Закону № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Так, як вже зазначалось судом вище по тексту рішення, за результатами розгляду заяви позивача від 05.04.24 р. відповідачем 2 прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії.

Спірним рішенням відповідачем 2 не зараховано до страхового стажу позивача період здійснення підприємницької діяльності з 01.06.95 р. до 30.12.96 р., з 18.01.99 р. до 29.09.99 р. та з 01.01.00 р. до 19.10.01 р. згідно довідки ГУ ДПС у Миколаївській області № 6864/6/14-29-70-05 від 27.02.24 р., оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків з органів Пенсійного фонду України та спосіб оподаткування.

Позивач вважає, що зазначений період має бути зарахований на підставі довідки № Д-879-23 від 16.11.23 р., виданої виконавчим комітетом Первомайської міської ради Миколаївської області на ім`я ОСОБА_2 в частині відомостей щодо періодів підприємницької діяльності ОСОБА_2 .

Так, статтею 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ від 05.11.91 р. (далі - Закон № 1788-ХІІ) визначено, що до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю.

До 01.01.04 р. порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України № 1788-XII.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. за № 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджений (надалі по тексту також - Порядок № 637).

Відповідно до пункту 4 Порядку № 637 час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці, за період до 1 травня 1993 р., а також час роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків.

Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 р. до 31 грудня 2003 р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб-підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 р. до 31 грудня 2017 р. за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

За змістом пункту 3-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058-IV до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

- з 1 січня 1998 р. до 30 червня 2000 р. включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

- з 1 липня 2000 р. до 31 грудня 2017 р. включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Згідно пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.05 р. за № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.05 р. за № 1566/11846 (надалі по тексту також - Порядок № 22-1), період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 1 липня 2000 р. підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 1 січня 2004 р. підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 1 січня 2004 р. - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону № 1058-IV за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 1 січня 1998 р. до 30 червня 2000 р. включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.

З урахуванням внесених змін, період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 1 липня 2000 р. підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 1 січня 2004 р. підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 1 січня 2004 р. - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Оцінюючи коментоване правове регулювання спірних правовідносин, у досліджуваному випадку має значення також наступне.

При обчисленні заробітної плати (доходу), з якої фактично сплачено страхові внески згідно з Законом № 1058-IV за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу) для застрахованих осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність і обрали особливий спосіб оподаткування своїх доходів (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), та членів їхніх сімей, що беруть участь у здійсненні підприємницької діяльності, береться за основу отриманий ними дохід за відповідний місяць (частина 3 статті 20 Законом № 1058-IV).

Обов`язковою умовою для врахування доходу, що був отриманий за час здійснення підприємницької діяльності особою при обчисленні пенсії та набутого за цей час страхового стажу є сплата за весь наведений період внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування або єдиного соціального внеску, та/або подання відповідних звітів до відділу персоніфікованого обліку органів Пенсійного фонду України.

Постановою правління Пенсійного Фонду України від 10.06.94 р. за № 5-5 затверджено Інструкцію про порядок обчислення і сплати страхових внесків підприємствами, установами, організаціями, громадянами до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів, де підпунктом 5.2.2. пункту 5.2. Розділу ІІІ визначено тарифи обов`язкових внесків до Пенсійного фонду, а саме: для громадян, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності та виключно на їхній праці - 9 відсотків суми доходу.

Коментована Інструкція від 10.06.94 р. за № 5-5 втратила чинність на підставі постанови Правління Пенсійного фонду України "Про затвердження Інструкції про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами страхових внесків до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів" від 06.09.96 р. за № 11-1. Відповідно до пункту 7.2. Розділу 7 Інструкції № 11-1 страхові збори сплачуються платниками, зазначеними в пункті 2.7 цієї Інструкції, щоквартально із сум фактично одержаного доходу за звітний період (квартал) не пізніше як 20 квітня, 20 липня, 20 жовтня і 1 лютого наступного року за звітним. При цьому сплата зборів за четвертий квартал календарного року проводиться авансом до 15 грудня із суми очікуваного (оцінного) доходу за цей період.

В подальшому, згідно підпункту 3.1.3. пункту 3.1. Розділу ІІІ Інструкції про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, інших платежів, а також обліку їх надходження до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління ПФУ від 03.06.99 р. за №4-6 встановлено ставки збору на обов`язкове державне пенсійне страхування для платників збору, визначених у підпункті 2.1.3., та фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності, визначених у підпункті 2.1.1. пункту 2.1 цієї Інструкції, - у розмірі 32 відсотків від суми оподатковуваного доходу (прибутку), яка обчислена в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства України.

Згідно пункту 3.3. Розділу ІІІ Інструкції про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, інших платежів, а також обліку їх надходження до Пенсійного фонду України, затверджену постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.10.01 р. за № 16-6, ставка збору на обов`язкове державне пенсійне страхування для платників збору, визначених у підпункті 2.3, та фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності, визначених у підпункті 2.1 пункту 2 цієї Інструкції, - у розмірі 32.

Виходячи із системного аналізу положень Інструкцій за № 5-5, № 11-1, № 4-6 і № 16-6, у фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності був наявний обов`язок щодо сплати страхових внесків у відповідному розмірі, та в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства України.

З огляду на таке правове регулювання, до страхового стажу включаються період здійснення особою підприємницької діяльності, за певних умов, а саме:

- до 1 травня 1993 р. час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків;

- до 1 січня 1998 р. підтверджується спеціальним торговим патентом, патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків;

- з 1 січня 1998 р. до 1 січня 2004 р. періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців, якщо вони підтвердженні довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності та застосування спрощеної системи оподаткування; сплатою фіксованого податку (патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян); спеціальним торговим патентом; свідоцтвом про сплату єдиного податку; довідкою, виданою податковою інспекцією про перебування особи на обліку як суб`єкта підприємницької діяльності із зазначенням системи оподаткування та інформації про сплату податку; а з 1 липня 2000 р. - додатково лише за умови сплати страхових внесків;

- з 1 січня 2004 р. до 31 грудня 2017 р. періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування зараховуються до страхового стажу за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів, що підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою ОК-5).

Верховний Суд у постанові від 26.10.18 р. у справі № 643/20104/15-а зазначив:

"39.1. Згідно п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 р. № 22-1, (в редакції постанови правління ПФУ від 7 липня 2014 р. № 13-1), до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637. Відповідно до цього Порядку час роботи осіб, що займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності і на виключно їх праці, за період до 1 травня 1993 р. зараховується в трудовий стаж за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності по загальній системі оподаткування до 01 липня 2000 р. зараховується в страховий стаж за умови надання документів про сплату страхових внесків.

39.2. Відповідно до п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 р. № 22-1, період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 1 липня 2000 р. підтверджується довідкою із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 1 січня 2004 р. підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 1 січня 2004 р. - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

39.3. Отже, належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків, а саме до 1 липня 2000 р. - довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, після 1 липня 2000 р. - довідка із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.".

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 06.08.24 р. у справі № 580/7175/21 (адміністративне провадження № К/990/22056/22) та в ухвалах від 28.10.24 р. у справі № 120/16168/23 (адміністративне провадження № К/990/40320/24) і від 17.10.22 р. у справі № 580/7175/21 (адміністративне провадження № К/990/22056/22).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України).

Слід відмітити, що підставою для відмови у зарахуванні до страхового стажу позивачу періоду здійснення ним підприємницької діяльності з 01.06.95 р. до 30.12.96 р., з 18.01.99 р. по 29.09.99 р. та з 01.01.00 р. до 19.10.01 р., оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України та спосіб оподаткування.

На переконання суду, з`ясування виду системи оподаткування при здійсненні позивачем підприємницької діяльності у спірний період є важливою умовою при зарахуванні страхового стажу періоду ведення підприємницької діяльності, оскільки чинне законодавство розрізняє види документів, якими підтверджується стаж підприємницької діяльності за спрощеною та загальною системою оподаткування.

У матеріалах адміністративної справи відсутні будь-які належні та належні докази, які б підтвердили перебування позивача у спірні періоди (з 01.06.95 р. до 30.12.96 р., з 18.01.99 р. до 29.09.99 р. та з 01.01.00 р. до 19.10.01 р.) на спрощеній системі оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку або на загальній системі оподаткування.

В спірному випадку відповідач 2 не зарахував до страхового стажу позивача період зайняття підприємницькою діяльністю з 18.01.99 р. до 29.09.99 р. та з 01.01.00 р. до 19.10.01 р., оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України та спосіб оподаткування.

Так, з огляду на вищевказані положення період зайняття підприємницькою діяльністю з 01.06.95 р. до 30.12.96 р. може бути зарахований до страхового стажу позивача лише за умови підтвердження спеціальним торговим патентом, патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян (пункт 3-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058-IV), або довідкою про сплату страхових внесків (пункт 4 Порядку № 637).

Таких документів позивач не надав ні пенсійному органу разом із заявою від 05.04.24 р. про призначення пенсії за віком, ні суду разом із позовною заявою.

Отже, не підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача період зайняття підприємницькою діяльністю з 01.06.95 р. до 30.12.96 р., оскільки такий не підтверджений відповідними документами.

Що стосується періоду з 18.01.99 р. до 29.09.99 р. та з 01.01.00 р. до 30.06.2000, то пунктом 3-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV встановлено, що до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону такий період включається за наявності одночасно двох умов:

1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, або із застосуванням фіксованого розміру прибуткового податку (патентами);

2) наявність довідки про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.

Аналогічні вимоги містяться в Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. за № 637, а також в Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.05 р. за № 22-1.

У відношенні до спрощеної системи оподаткування, то така система запроваджена з 01.01.99 р. на підставі Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва" від 03.07.98 р. за № 727/98 (далі - Указ № 727/98).

Згідно з статтею 2 Указу № 727/98 дія цього Указу не поширюється на:

суб`єкти підприємницької діяльності, на яких поширюється дія Закону України "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності" в частині придбання спеціального торгового патенту;

фізичних осіб, які відповідно до законодавства України сплачують фіксований податок;

довірчі товариства, страхові компанії, банки, інші фінансово-кредитні та небанківські фінансові установи;

суб`єкти підприємницької діяльності, у статутному фонді яких частки, що належать юридичним особам - учасникам та засновникам даних суб`єктів, які не є суб`єктами малого підприємництва, перевищують 25 відсотків;

фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності, які займаються підприємницькою діяльністю без створення юридичної особи і здійснюють торгівлю підакцизними товарами (крім сфери громадського харчування).

Відповідно до статті 3 Указу № 727/98 суб`єкти підприємницької діяльності - фізичні особи, які займаються підприємницькою діяльністю без створення юридичної особи, мають право обирати спосіб оподаткування доходів за єдиним податком шляхом одержання свідоцтва про сплату єдиного податку.

Ставка єдиного податку для фізичних осіб встановлюється місцевими радами за місцем державної реєстрації суб`єкта підприємницької діяльності залежно від виду діяльності та місця її здійснення і не може становити менше 20 гривень та більше 200 гривень за календарний місяць.

У разі коли фізична особа - суб`єкт підприємницької діяльності здійснює декілька видів підприємницької діяльності, для яких установлено різні ставки єдиного податку, нею придбавається одне свідоцтво і сплачується єдиний податок, що не перевищує встановленої максимальної ставки.

Суб`єкти підприємницької діяльності - фізичні особи перераховують суми єдиного податку на окремий рахунок відділень Державного казначейства України

Відділення Державного казначейства України наступного дня після надходження коштів перераховують суми єдиного податку у таких розмірах:

до місцевого бюджету - 55 відсотків;

до Пенсійного фонду України - 40 відсотків;

на обов`язкове соціальне страхування - 5 відсотків.

Статтею 7 Указу № 727/98 визначено, що суб`єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником таких видів податків і зборів (обов`язкових платежів): податку на прибуток підприємств; податку на доходи фізичних осіб (для фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності); плати (податку) за землю; збору на спеціальне використання природних ресурсів; збору до Фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення; збору до Державного інноваційного фонду; збору на обов`язкове соціальне страхування; відрахувань та зборів на будівництво, реконструкцію, ремонт і утримання автомобільних доріг загального користування України; комунального податку; податку на промисел; збору на відрахування до Пенсійного фонду; збору за видачу дозволу на розміщення об`єктів торгівлі та сфери послуг; внесків до Фонду України соціального захисту інвалідів.

Таким чином, згідно Указу № 727/98 платник єдиного податку не є платником збору на відрахування до Пенсійного фонду.

Отже, перебування фізичної особи-підприємця на спрощеній системі оподаткування з 01.01.99 р. підтверджується свідоцтвом про сплату єдиного податку. Такий підприємець не є платником страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж, як уже зазначалось судом, є наявність доказів сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України або наявність спеціального торгового патенту, свідоцтва про сплату єдиного податку, патенту про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян.

Однак позивачем не подано свідоцтва про сплату єдиного податку. Таких документів не надано і відповідачам. Позивач в адміністративному позові, повідомляючи про здійсненні підприємницької діяльності у спірний період, жодним чином не ствердив про застосування спрощеної системи оподаткування та/або застосування фіксованого податку.

Також позивачем не надано суду доказів здійснення підприємницької діяльності на підставі придбання спеціального торгового патенту, зі сплатою фіксованого розміру прибуткового податку (патентами).

Таким чином, підстави для зарахування періоду з 18.01.99 р. до 29.09.99 р. та з 01.01.00 р. до 30.06.00 р., відсутні. Також, відсутні підстави для зарахування періоду з 01.07.00 р. до 19.10.01 р., оскільки відсутні докази сплати страхових внесків.

З огляду на вказані обставини, суд дійшов висновку про правомірність неврахування органом пенсійного забезпечення до страхового стажу позивача період здійснення ним підприємницької діяльності з 01.06.95 р. до 30.12.96 р., з 18.01.99 р. до 29.09.99 р. та з 01.01.00 р. до 19.10.01 р., так як відсутні відомості про перебування позивача на спрощеній системі оподаткування та/або із застосуванням фіксованого податку, в тому числі про сплату страхових внесків у вказаний період, що є особливою умовою при обчисленні пенсії.

Відтак, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 12.04.24 р. № 84 про відмову в призначенні пенсії за віком та у зарахуванні до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії періоду зайняття підприємницькою діяльністю з 01.06.95 р. до 30.12.96 р., з 18.01.99 р. до 29.09.99 р. та з 01.01.00 р. до 19.10.01 р., є правомірним, таким, що прийняте відповідно до вимог закону та не підлягає скасуванню.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (частини 1, 2 статті 77 КАС України).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд за правилами статті 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241-246, 250, 262 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, ), відмовити.

2. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз