Справа № 640/14442/22
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2025 року м.Київ №640/14442/22

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,

в с т а н о в и в:

До Окружного адміністративного суду міста Києві звернувся ОСОБА_1 з позовом до Управління соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, в якому просить суд:

- визнати дії Управління соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації щодо відмови визнати за позивачем статус особи з інвалідністю внаслідок війни та видати відповідне посвідчення неправомірними;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації визнати за позивачем статус особи з інвалідністю внаслідок війни та видати відповідне посвідчення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва вказану позовну заяву прийнято до провадження та відкрито провадження у справі.

На виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13 грудня 2022 року №2825-ІХ, дана справа отримана Київським окружним адміністративним судом за належністю, та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа розподілена судді Лисенко В.І.

Згідно з частиною другою статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України у разі зміни складу суду розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, визначених цим Кодексом.

Ухвалою суду справу прийнято до провадження судді Лисенко В.І. та вирішено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Обґрунтовуючи позов ОСОБА_1 посилається на неправомірну відмову відповідача у видачі їй посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни 1 групи, вважає що вона є помилковою, необґрунтованою і суперечить вимогам діючого законодавства України.

Відповідач, не погоджуючись з позовними вимогами ОСОБА_1 , надіслав відзив на позовну заяву, у якому зазначив про те, що позивач не має права на встанволення йому статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, оскільки підставою встановленої йому інвалідності 1 групи визначено "загальне захворювання", а не внаслідок поранень чи інших ушкоджень здоров`я одержаних у районах бойових дій у період Другої світової війни, від вибухових речовин, боєприпасів, та не під час виконання робіт, пов`язаних з розмінуванням боєприпасів, незалежно від часу їх виконання.

Позивачем подано відповідь на відзив, у якій зазначено про те, що до 01.01.2006 він набув статус інваліда війни, проте не звертався за видачею відповідного посвідчення, а внесеними змінами згідно з Законом України "Про внесення змін до деяких законів України що соціального захисту жертв нацистських переслідувань" від 16.12.2004 №2256 звужено обсяг його прав, що є підставою для задоволення позовних вимог.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується копією паспорту.

Позивач є особою з інвалідності 1 групи і має право на пільги, установлені ст.6-2 Закону України "Про жертви нацистських переслідувань".

Згідно з довідкою до акту огляду МСЕК серії 12 ААБ №431361 від 22.01.2020 причиною інвалідності позивача є загальне захворювання.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 08.06.2018 № 758/3365/18 встановлено факт примусового тримання ОСОБА_2 в концентраційному таборі та місць примусових робіт з травня 1943 року по вересень 1943 під час Другої світової війни, який знаходився на території колишньої дитячої колонії міста Бровари, Київської області.

На підставі зазначених документів ОСОБА_2 отримав статус особи з інвалідністю першої групи з числа колишніх малолітніх в`язнів концентраційних таборів, гетто та інших місць примусового тримання та відповідне посвідчення серії НОМЕР_1 від 29.01.2020.

02.06.2022 позивач через свого представника, адвоката Заремба О.А., звернувся до відповідача з заявою про встановлення ОСОБА_1 статусу особи з інвалідністю, який він набув до 01.01.2006 на підставі п.3 ч.2 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" №3551 (в редакції, яка була чинною до 01.01.2006).

Листом Управління соціального захисту населення Подільської районної в м.Києві державної адміністрації від 13.06.2022 №10651-3019 повідомлено позивача про те, що причиною інвалідності позивача з 20.01.2020 є загальне захворювання. Враховуючи, що позивач не відноситься до числа осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранень чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних у районах бойових дій у період Другої світової війни та від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння у повоєнний період правових підстав для встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни ОСОБА_1 не має.

Вважаючи дії відповідача щодо відмови у встановленні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 7 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі Закон № 3551-XII) передбачено, що порядок надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни особам, зазначеним у пунктах 11-15 частини другої цієї статті, визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 18 Закону № 3551-XII установлено, що ветеранам війни вручаються посвідчення та нагрудні знаки. Порядок виготовлення та видачі посвідчень і знаків встановлюється Кабінетом Міністрів України та міжнародними договорами, в яких бере участь Україна

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 7 Закону № 3551-XII, до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю, зокрема, з числа: осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранень чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних: у районах бойових дій у період Другої світової війни та від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння у повоєнний період; від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях до 1 грудня 2014 року, з 1 грудня 2014 року до 24 лютого 2022 року - на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, та в населених пунктах, розташованих на лінії зіткнення, під час проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, з 24 лютого 2022 року - на території проведення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України; під час виконання робіт, пов`язаних з розмінуванням боєприпасів, незалежно від часу їх виконання.

Зв`язок інвалідності з пораненням чи іншим ушкодженням здоров`я, отриманим особами, зазначеними в цьому пункті, встановлюється для повнолітніх осіб - за висновком медико-соціальної експертизи або за результатами оцінювання повсякденного функціонування особи, для осіб віком до 18 років - лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Зі змісту п. 4 Порядку надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни особам, які отримали інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх проведення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2015 року № 685 (далі Порядок № 685) випливає, що підставою для надання особам статусу особи з інвалідністю внаслідок війни є, зокрема, довідка медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Пунктом 9 Порядку № 685 передбачено, що посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни з написом Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни та нагрудний знак Ветеран війни - особа з інвалідністю видається відповідно до Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 р. № 302.

Згідно з п. 2 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранам війни, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302 (далі - Положення № 302), визначено, що посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації.

Пунктом 3 вказаного Положення передбачено, що особам з інвалідністю внаслідок війни (стаття 7 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни" та нагрудний знак "Ветеран війни - особа з інвалідністю внаслідок війни".

При цьому, п. 10 Положення № 302 передбачено, що "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни" видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Особам з інвалідністю внаслідок війни, у яких групу інвалідності встановлено без терміну перегляду, видаються безтермінові посвідчення, іншим - на період встановлення групи інвалідності. У разі продовження медико-соціальною експертною комісією терміну чи зміни групи інвалідності в посвідчення (на правій внутрішній стороні) вклеюється новий бланк, до якого вносяться відповідні записи. Записи в бланку завіряються відповідно до пункту 8 цього Положення.

Відповідно до п. 1.3 розділу І Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої Наказ Міністерства охорони здоров`я України 05.09.2011 № 561, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 листопада 2011 року за № 1295/20033, передбачено, що Відповідно до Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року N 1317 1317-2009-п, медико-соціальна експертиза проводиться хворим, що досягли повноліття, інвалідам, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації.

Також відпрвідно до п. 26 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року № 1317, передбачено, що причинами інвалідності є: загальне захворювання; інвалідність з дитинства; нещасний випадок на виробництві (трудове каліцтво чи інше ушкодження здоров`я); професійне захворювання; поранення, контузії, каліцтва, захворювання: - одержані під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язані з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, що визнані такими згідно із законодавством, в районі воєнних дій на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю у бойових діях у мирний час; - одержані під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди; - одержані в районах бойових дій у період Другої світової війни та від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння у повоєнний період; від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях до 1 грудня 2014 р., а з 1 грудня 2014 р. - на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, та в населених пунктах, розташованих на лінії зіткнення, під час проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях; під час виконання робіт, пов`язаних з розмінуванням боєприпасів, незалежно від часу їх виконання; - одержані у неповнолітньому віці внаслідок воєнних дій громадянських і Другої світової воєн та в повоєнний період; - пов`язані з участю у бойових діях та перебуванням на території інших держав; - пов`язані з виконанням службових обов`язків, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами; - одержані внаслідок політичних репресій; - пов`язані з виконанням обов`язків військової служби або службових обов`язків з охорони громадського порядку, боротьби із злочинністю та ліквідацією наслідків надзвичайних ситуацій; - одержані під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 р. по 21 лютого 2014 р. за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (у Революції Гідності); поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержані під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх проведення; захворювання: - отримані під час проходження військової служби чи служби в органах внутрішніх справ, державної безпеки, інших військових формуваннях; - пов`язані з впливом радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи; - одержані в період проходження військової служби і служби в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, Держспецзв`язку.

`? New Roman TUR BoldBold`? New Roman Cyr BoldBold`?? Roman Italic`? Roman Baltic ItalicСуд зазначає, що до повноважень відповідача не належить встановлення причинно-наслідкового зв`язку між інвалідністю та пораненням, контузією тощо. Установлення причинно-наслідкового зв`язку між інвалідністю та пораненням, контузією тощо, відноситься до повноважень МСЕК. ДСЗН видає відповідне посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни на підставі поданих документів, перелік яких визначений в Порядку № 685.

Оскільки в довідці серії 12 ААБ №431361 від 22.01.2020 зазначено, що позивачу встановлена І група інвалідності внаслідок загального захворювання, то відповідач не мав законних підстави для видачі позивачу посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни 1 групи.

При цьому, твердження позивача про набуття ним до 01.01.2006 статусу інваліда війни (особи з інвалідністю внаслідок війни) за положеннями Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" №3551 ( у редакції Закону, яка була чинною до 01.01.2006), суд вважає хибним та не приймає до уваги, з огляду на таке.

Надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни - публічна (електронна публічна) послуга, що надається місцевим структурним підрозділом з питань ветеранської політики за заявою, поданою в паперовій або електронній формі, за результатами розгляду якої приймається рішення про надання (відмову у наданні) статусу особи з інвалідністю внаслідок війни.

Підставою для надання заявнику статусу особи з інвалідністю внаслідок війни є певний перелік документів.

Рішення про надання (відмову у наданні) статусу особи з інвалідністю внаслідок війни приймається місцевим структурним підрозділом з питань ветеранської політики за задекларованим/ зареєстрованим місцем проживання (перебування) або за адресою фактичного місця проживання (для внутрішньо переміщених осіб) заявника в місячний строк з дня надходження заяви (заяви в електронній формі).

Отже, статус особи з інвалідністю внаслідок війни вважається наданим за заявою, поданою в електронній формі, якщо такий місцевий структурний підрозділ з питань ветеранської політики створив реєстрову інформацію про наданий статус особи з інвалідністю внаслідок війни шляхом внесення такої реєстрової інформації до Реєстру і запис про це обліковано в Реєстрі.

За результатами встановлення особі статусу особи з інвалідністю внаслідок війни такій особі видається відповідне посвідчення.

З матеріалів справи вбачається, що 28.01.2010 позивачеві було встановлено третю групу інвалідності.

У 2017 році позивачеві встановлено другу інвалідності.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 08.06.2018 №758/3365/18 встановлено факт примусового тримання ОСОБА_2 в концентраційному таборі та місць примусових робіт з травня 1943 року по вересень 1943 під час Другої світової війни, який знаходився на території колишньої дитячої колонії міста Бровари, Київської області.

На підставі зазначених документів ОСОБА_2 отримав статус особи з інвалідністю першої групи з числа колишніх малолітніх в`язнів концентраційних таборів, гетто та інших місць примусового тримання та відповідне посвідчення серії НОМЕР_1 від 29.01.2020 згідно зі ст.6-2 Закону України "Про жертви нацистських переслідувань".

Отже, статус особи з інвалідністю першої групи позивачеві було встановлено лише у 2020 році, а не до 01.01.2006, як хибно вважає позивач, що підтверджується матеріалами справи.

Відтак, позивач не може вважатися таким, що набув статус особи з інвалідністю першої групи до 01.01.2006, а отже, не підпадає під дію відповідних норм законодавства, які передбачають пільги чи гарантії саме для осіб, яким інвалідність була встановлена до зазначеної дати.

Разом з цим, Закон №3551 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) не містить норм, які б передбачали віднесення до особи з інвалідністю внаслідок війни осіб з інвалідністю з числа колишніх малолітніх в`язнів концентраційних таборів, гетто та інших місць примусового тримання.

Відповідно до положень першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи позивачем не було доведено, що його захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби або отримане у районах бойових дій у період Другої світової війни та від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння у повоєнний період або від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях до 1 грудня 2014 року, з 1 грудня 2014 року до 24 лютого 2022 року - на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, та в населених пунктах, розташованих на лінії зіткнення, під час проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, з 24 лютого 2022 року - на території проведення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в контексті статті 7 Закону №3551, що свідчить про правомірність відмови позивачу у встановленні ОСОБА_1 статуту особи з інвалідністю внаслідок війни.

Таким чином, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.