Справа № 380/16128/23
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань встановлення судового контролю за виконанням судового рішення

20 травня 2025 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Грень Н.М. розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

у с т а н о в и в:

У провадженні Львівського окружного адміністративного суду перебувала справа № 380/16128/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09.11.2023 позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову у прийнятті декларації ОСОБА_1 про відмову від іноземного громадянства управління Державної міграційної служби України у Львівській області, оформлену листом від 08.05.2023. Зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області повторно розглянути декларацію про відмову від громадянства російської федерації ОСОБА_1 , та прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом. В решті вимог відмовлено.

23.04.2024 року Львівським окружним адміністративним судом у справі № 380/16128/23 видано виконавчий лист про:

- зобов`язання Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області повторно розглянути декларацію про відмову від громадянства російської федерації ОСОБА_1 , та прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

На виконання рішення суду Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області повторно розглянуло декларацію про відмову від громадянства російської федерації ОСОБА_1 . Однак знову відмовило у її прийнятті, про що було повідомлено в листі № 4601.05-5278/46. 1-24 від 08.04.2024 року.

4 червня 2024 р. ОСОБА_1 отримала постанову про закінчення виконавчого провадження від 24 травня 2024 р. ВП № 74978164, яка винесена головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Тарабан О. О. Цього ж дня (04.06.2024) Коренкова Є. О. оскаржила згадану постанову в адміністративному порядку до начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вхідний № 8115 від 04.06.2024). 18 червня 2024 р. вона отримала листом поштової кореспонденції відмову у задоволенні скарги, підписану 13 червня 2024 р. (№ 14293/В-4) заступником начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Антощуком Б. В.

Позивачка 27 червня 2024 р. звернулася з позовом до Львівського окружного адміністративного суду про визнання протиправного та скасування постанови головного державного виконавця. 9 серпня 2024 р.

Львівський окружний адміністративний суд виніс рішення у справі № 380/13837/24, яким повністю задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 . Зокрема цим рішенням суд визнав протиправною та скасував постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. від 24 травня 2024 року про закінчення виконавчого провадження № 74978164. Також суд зобов`язав Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відновити виконавче провадження №74978164.

На підставі зазначеного та керуючись ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України ОСОБА_1 21 серпня 2024 р. звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з клопотанням про встановлення судового контролю за виконанням рішення від 09.11.2023 справі № 380/16128/23.

10 вересня 2024 р. Львівський окружний адміністративний суд виніс ухвалу, якою відмовив у встановленні судового контролю за виконанням рішення від 09.11.2023 у справі № 380/16128/23. Постановою від 22 листопада 2024 року Восьмого апеляційного адміністративного суду вказана ухвала залишена без змін.

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду від позивачки надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі № 380/16128/23 Головним управлінням Державної міграційної служби України у Львівській області (вх. № 38972 від 12.05.2025), у якій просить:

- Встановити судовий контроль за виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.11.2023 у справі № 380/16128/23;

- Зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області подати звіт про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.11.2023 у справі № 380/16128/23.

В обґрунтування заяви заявник зазначив, що на виконання рішення суду Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області повторно розглянуло декларацію про відмову від громадянства російської федерації ОСОБА_1 . Однак знову відмовило у її прийнятті, про що було повідомлено в листі № 4601.05-5278/46. 1-24 від 08.04.2024 року. Зазначив, що Головним управлінням Державної міграційної служби України у Львівській області не враховані висновки, що містяться у рішенні Львівського окружного адміністративного суду від 09.11.2023, та становлять частину його правової оцінки.

Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області подало до суду заперечення на заяву про встановлення судового контролю (вх.№41200 від 19.05.2025) у якому зазначено, що Відповідач належним чином виконав рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі №380/16128/23 від 09 листопада 2023 року, а саме, повторно розглянув декларацію про відмову від громадянства російської федерації Позивача, та прийняв відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом. Зазначає, що Відповідачем правильно зазначено, що декларація подана Позивачем від 04.05.2023 не відповідає вимогам Наказу від 16.08.2012 №715 «Про затвердження зразків документів, які подаються для встановлення належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, та журналів обліку» (далі - Наказ №715), оскільки позивач не заповнила закріплений даним наказом зразок форми 45. Отже, форма і зміст декларації про відмову від іноземного громадянства не є довільної форми, а така є чітко визначеною відповідним нормативно-правовим актом. Відповідач зазначає, що слід розмежовувати звернення громадян (листи, заяви, звернення довільної форми), які надходять в порядку Закону України «Про звернення громадян» та подані особами у встановлений спосіб та встановленої форми декларації про відмову від іноземного громадянства. Таким чином, позивач не скеровувала на розгляд до Відповідача декларацію про відмову від іноземного громадянства встановленої форми (згідно наказу МВС №715, форма 45), а тому правові підстави приймати її та розглядати по суті у відповідача були відсутні.

Відповідач зазначає, що позивач подала декларацію про відмову від іноземного громадянства від 04.05.2023 в довільній формі, форма якої не передбачена жодним нормативно-правовим документом України, а тому за суттю і формою не є підставою у її прийнятті. В свою чергу, відповідач не вправі прийняти та оформити вищевказану декларацію позивача від 04.05.2023, оскільки остання не вказала по якому саме пункту декларації необхідно її приймати і відповідачу не зрозуміло який пункт необхідно зазначати при оформленні та реєстрації поданої позивачем декларації. Відповідач при прийнятті декларації про відмову від іноземного громадянства від осіб не вправі самовільно зазначати необхідні пункти причини неотримання ними документа про припинення іноземного громадянства, при поданні декларації причини мають вказувати саме особи, які її подають.

Більше того, ОСОБА_1 повторно зверталась до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії з вимогами «визнати протиправними дії Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області щодо відмови в прийнятті у ОСОБА_1 декларації про відмову від іноземного громадянства викладену в листі №4601.05-5278/46 І-24 від 08.04.2024 та зобов`язати Головне управління державної міграційної служби України у Львівській області прийняти подану 04.05.2023 ОСОБА_1 декларацію про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації та видати їй паспорт України.»

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року в справі № 380/10542/24 відмовлено у задоволенні позовних вимог. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2025 року у справі №380/10542/24 постановлено апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року в справі № 380/10542/24 змінено в частині мотивів відмови в задоволенні позовних вимог, виклавши їх в редакції цієї постанови. В решті рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року в справі № 380/10542/24 залишено без змін.

При вирішенні заяви про встановлення судового контролю суд виходив із такого.

Згідно з ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Положення Кодексу адміністративного судочинства України не містять обмеження щодо стадій процесу, на яких може бути вирішено питання про застосування заходів судового контролю, передбачених ч. 1 ст. 382 КАС України. Тобто, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, суд може й після ухвалення такого рішення за наслідком розгляду клопотання позивача.

Суд зазначає, що судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

Отже, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється з метою реалізації завдань адміністративного судочинства.

Аналіз зазначених положень дає підстави для висновку про те, що встановлення судового контролю за виконанням судових рішень є заходом превентивного впливу на відповідача у справі з метою своєчасного виконання своїх зобов`язань у межах відповідної справи.

Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06.12.2019 у справі № 812/333/17 (адміністративне провадження № К/9901/12313/19).

Відповідно до ч. 3 ст. 129-1 Конституції України контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Крім цього, в Рішенні від 30.06.2009 у справі № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).

Подання позивачкою заяви про встановлення судового контролю зумовлене неповним, на думку заявниці, виконанням відповідачем рішення суду у справі в частині не врахування висновків, що містяться у рішенні Львівського окружного адміністративного суду від 09.11.2023, та становлять частину його правової оцінки.

Разом з цим на виконання рішення суду від 09.11.2023 відповідачем повторно розглянуто декларацію про відмову від громадянства російської федерації ОСОБА_1 . Однак знову відмовило у її прийнятті, про що було повідомлено в листі № 4601.05-5278/46. 1-24 від 08.04.2024 року.

Як встановлено судом у рішенні Львівського окружного адміністративного суду від 31.01.2025 у справі №380/10542/24 08.04.2024 року ГУ ДМС України у Львівській області повторно розглянуло звернення ОСОБА_1 від 04.05.2023 (супровідний лист з викладенням обставин, що унеможливлюють для неї виконання взятого зобов`язання по виходу з громадянства російської федерації з доданою Декларацією про відмову від громадянства російської федерації).

Указана декларація складена позивачкою у довільній формі і в ній задекларовано її зобов`язання повернути закордонний паспорт громадянина рф до державних органів країни походження за першої фізичної нагоди, не користуватися правами громадянина рф та не виконувати обов`язків, передбачених для громадян цієї держави її законодавством.

Листом №4601.05-5278/46 І-24 від 08.04.2024 ГУ ДМС України у Львівській області повідомило про відсутність правових підстав для прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства, оскільки подана 04.05.2023 декларація не відповідає вимогам Наказу 715.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб. Законом України від 18 січня 2001 року № 2235-III "Про громадянство України" (далі - Закон України "Про громадянство України").

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України "Про громадянство України" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин з приводу прийняття декларації у 2023 році) громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках; громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України; іноземець - особа, яка не перебуває в громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав; реєстрація громадянства України - внесення запису про набуття особою громадянства України спеціально уповноваженим на те органом у відповідні облікові документи; зобов`язання припинити іноземне громадянство - письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України; незалежна від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства - невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), уповноваженим органом такої держави документа про припинення громадянства (підданства) особи у встановлений законодавством іноземної держави строк (крім випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років з дня подання клопотання, якщо строк не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи чи нездійснення такої процедури; (абзац 13); декларація про відмову від іноземного громадянства - документ, у якому іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав (абзац 16); декларація про відмову від іноземного громадянства особи, яка в установленому законодавством України порядку уклала контракт на проходження військової служби у Збройних Силах України, - документ, у якому іноземець, який в установленому законодавством України порядку проходить військову службу за контрактом у Збройних Силах України або який в установленому законодавством України порядку проходив військову службу за контрактом у Збройних Силах України, контракт якого припинено (розірвано), та звільнений з військової служби з підстав, передбачених підпунктами "а", "б" пунктів 1 - 3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав (абзац 22); декларація про відмову від іноземного громадянства особи, яка має визначні заслуги перед Україною або прийняття якої до громадянства України становить державний інтерес для України, - документ, у якому іноземець, який має визначні заслуги перед Україною або прийняття якого до громадянства України становить державний інтерес для України, засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав (абзац 23); декларація про відмову від іноземного громадянства особи, яка в установленому законодавством України порядку проходить військову службу за контрактом у Збройних Силах України та нагороджена державною нагородою України, - документ, у якому іноземець, який в установленому законодавством України порядку проходить військову службу за контрактом у Збройних Силах України та нагороджений державною нагородою України, засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав (абзац 24).

Порядок набуття громадянства України визначений розділом II Закону України "Про громадянство України", а підстави набуття громадянства України установлені статтею 6 Закону України "Про громадянство України", якою, зокрема, передбачено, що громадянство України набувається за територіальним походженням (пункт 2 частини першої статті 6 Закону).

Умови набуття громадянства України за територіальним походженням установлені статтею 8 Закону України "Про громадянство України".

За приписами частини першої статті 8 Закону України "Про громадянство України" (у редакції, чинній на час звернення позивача із заявою про оформлення набуття громадянства у 2021 році) особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства. Іноземці із числа осіб, зазначених у частині двадцятій статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яка отримала посвідку на тимчасове проживання на підставі частини двадцятої статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

Іноземці, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства (частина п`ята статті 8 Закону України "Про громадянство України").

Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначений Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 (далі - Порядок № 215).

Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України, рішення за якими приймаються територіальними органами Державної міграційної служби України установлений розділом IV Порядку № 215, зокрема, пунктом 92 якого передбачено, що територіальні органи ДМС України приймають рішення про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням.

За правилами абзацу 11 пункту 92 Порядку № 215 до повноважень територіальних органів Державної міграційної служби України також належить скасування прийнятих ними рішень про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 Закону України "Про громадянство України".

За правилами пункту 118 розділу V Порядку № 215 передбачено, що особам, які проживають на території України і набули громадянство України, за винятком осіб, які взяли зобов`язання припинити іноземне громадянство, територіальні підрозділи Державної міграційної служби України видають паспорти громадянина України або свідоцтва про належність до громадянства України.

Особам, які набули громадянство України та взяли зобов`язання припинити іноземне громадянство, видаються тимчасові посвідчення громадянина України. Після подання цими особами в установленому Законом порядку документа про припинення іноземного громадянства або декларації про відмову від іноземного громадянства їм замість тимчасових посвідчень громадянина України залежно від місця проживання видаються паспорти громадянина України або паспорти громадянина України для виїзду за кордон (пункт 119 розділу V Порядку № 215).

На час виникнення спірних правовідносин, редакція пункту 119 Порядку № 215 не змінювалася з 05 червня 2012 року.

Відповідно до статті 5 Указу Президента України від 27 березня 2001 року № 215 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України", Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 405, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 16 серпня 2012 року № 715 (далі - наказ МВС України № 715) затверджено зразки документів, які подаються для встановлення належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, та журналів обліку.

Станом на квітень 2023 року і до сьогодні чинний зразок документа під назвою "Декларація про відмову від іноземного громадянства" (форма 45,) затверджений наказом МВС України № 715.

З 19 грудня 2021 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про громадянство України" щодо спрощеного набуття громадянства України окремими категоріями осіб" від 14 грудня 2021 року № 1941-IX (далі - Закон № 1941-IX), яким, зокрема, визначені особливі умови для певного переліку осіб, які можуть подати декларацію про відмову від іноземного громадянства, поза межами загальної процедури. Цим же Законом затверджені нові види таких декларацій, переліком яких доповнено статтю 1 Закону України "Про громадянство України".

Пунктом 2 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1941-IX установлено, що право подати декларацію про відмову від іноземного громадянства у разі неможливості виконати зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство) мають особи, які набули громадянство України у період з 1 січня 2018 року до набрання чинності цим Законом та:

1) які в установленому законодавством України порядку проходять військову службу за контрактом у Збройних Силах України або які в установленому законодавством України порядку проходили військову службу за контрактом у Збройних Силах України, контракт яких припинено (розірвано), та звільнені з військової служби з підстав, передбачених підпунктами "а", "б" пунктів 1-3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу";

2) які мають визначні заслуги перед Україною або прийняття яких до громадянства України становить державний інтерес для України;

3) які в установленому законодавством України порядку проходять військову службу у Збройних Силах України та нагороджені державною нагородою України;

4) є іноземцями з числа осіб, зазначених у частині двадцятій статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства";

5) які є громадянами держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором або державою-окупантом, що зазнали у країні своєї громадянської належності переслідувань через політичні переконання, що підтверджується документом, передбаченим цим Законом.

Відповідно до Закону України від 06 червня 2019 року № 2743-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо правового статусу іноземців та осіб без громадянства, які брали участь у захисті територіальної цілісності та недоторканності України" та Закону України № 1941-IX щодо спрощеного набуття громадянства України окремими категоріями осіб, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28 грудня 2021 року № 989 (далі - наказ МВС № 989) затверджено зразки деяких документів, які подаються для набуття громадянства України іноземцями, які мають визначні заслуги перед Україною або прийняття яких до громадянства України становить державний інтерес для України, які брали (беруть) участь у захисті територіальної цілісності та недоторканності України, та іноземцями, які зазнали переслідувань.

Отже, саме наказом МВС № 989 затверджено нові зразки декларації для осіб, що підпадають під дію Закону України № 1941-IX. Проте, зразок декларації, затвердженої наказом МВС України № 715 також є чинним.

Вихід з громадянства рф особи, яка проживає на території іноземної держави, здійснюється на підставі добровільного волевиявлення такої особи у спрощеному порядку, за винятком випадків, передбачених статтею 20 федерального закону від 31 травня 2002 року № 62-ФЗ "Про громадянство РФ" (далі - Закон № 62-ФЗ).

Стаття 32 Закону № 62-ФЗ визначає прядок подання заяв з питань громадянства рф та передбачає, що заява з питань громадянства рф подається за місцем проживання заявника:

а) особою, яка проживає на території рф, - до територіального органу федерального органу виконавчої влади у сфері внутрішніх справ;

б) особою, яка проживає за межами рф і не має місця проживання на території рф, - дипломатичне представництво або консульська установа рф, що знаходяться за межами рф.

Заява подається особисто заявником.

У випадку, якщо заявник не може особисто подати заяву у зв`язку з обставинами, що мають винятковий характер та підтверджені документально, заяви та необхідні документи можуть бути передані для розгляду через іншу особу або надіслані поштою. У цьому випадку справжність підпису особи, яка підписала заяву, та вірність копії документа, що додається до заяви, її оригіналу засвідчуються нотаріально.

Строк розгляду заяви про вихід із громадянства відповідно до частини другої статті 35 Закону № 62-ФЗ складає один рік з моменту подання заяви з усіма документами.

Порядок розгляду питань громадянства рф регламентується Положенням про порядок розгляду питань громадянства рф, затвердженим указом президента рф від 14 листопада 2002 року № 1325 (далі - Положення № 1325), яке визначає певні особливості, за умови дотримання яких може бути прийнята заява про вихід (припинення) з громадянства рф, у тому числі в оформленні заяви, яка складається у двох примірниках (кожен на бланку) за формою, що відповідає конкретним підставам припинення громадянства рф (додатки № 4, 5, 6).

Також Положення № 1325 вимагає, щоб заява про вихід із громадянства рф складалася російською мовою. Усі подані разом із заявою документи, виконані не російською мовою, підлягають перекладу російською мовою. Правильність перекладу чи справжність підпису перекладача має бути засвідчена відповідно до законодавства рф про нотаріат.

Відповідно до статті 64 Конституції України, статей 12-1, 20 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", статей 7, 34, 37 та 38 Закону України "Про нотаріат", Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року прийнято постанову № 164 "Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану", відповідно до пункту 1 якої, з 16 грудня 2023 року запроваджено засвідчення справжності підпису, зокрема, на заяві про вихід з громадянства рф.

Принципи та правила, що, зокрема, стосуються громадянства фізичних осіб,, з якими має узгоджуватися внутрішньодержавне право держав-учасниць, встановлені Європейською конвенцією про громадянство від 06 листопада 1997 року, ратифікованою Законом України від 20 вересня 2006 року № 163-V " Про ратифікацію Європейської конвенції про громадянство" (із застереженнями щодо пункту 2 статті 8 та глави).

Нормами Закону № 2235-III передбачено можливість набуття громадянства України за територіальним походженням, за умови звернення іноземця з відповідною заявою, однак положення частини другої статті 8 Закону № 2235-III містять імперативний припис щодо обов`язку таких осіб одночасно із заявою (клопотанням) про набуття громадянства України подати зобов`язання припинити іноземне громадянство.

Надалі, у разі одержання позитивного рішення щодо вирішення такої заяви, іноземцю видається довідка про реєстрацію особи громадянином України, на підставі якої він має право оформити тимчасове посвідчення, що діє не більше двох років. Тому лише у разі виконання ним обов`язку припинити іноземне громадянство, така особа має право отримати паспорт України.

Водночас, запроваджуючи інститут подання декларації про відмову від іноземного громадянства, законодавець в імперативному порядку насамперед зобов`язав іноземця, який звернувся із відповідною заявою до органу ДМС протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подати документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України. Такі дії передбачають активну поведінку іноземця, спрямовану на безпосереднє самостійне вирішення питання щодо отримання ним документу про припинення громадянства (підданства) іншої держави.

І лише за певних причин, перелік та форма, яких наведено у статті 1 Закону № 2235-III (що насамперед передбачають вжиття іноземцем активних дій, зокрема, звернення до уповноваженого органу країни, від громадянства якої він має бажання відмовитися) та за умови доведення факту вжиття іноземцем усіх заходів задля отримання документу про відмову від попереднього громадянства, орган ДМС може прийняти у іноземця декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Після 24.02.2022, у зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України 24.02.2022, Україна розірвала дипломатичні відносини з росією, що унеможливлює із цієї дати направлення різних запитів і листів до посольства російської федерації в Україні з огляду на припинення роботи його відділів на території України.

Проте особи, що мають бажання відмовитись від громадянства російської федерації не позбавлені права звернутися до дипломатичних представництв російської федерації, що продовжують працювати поза межами України, в інших територіально наближених країнах, обравши будь-який зручний для них спосіб звернення.

За таких обставин, суд констатує, що з 24.02.2022 органи ДМС можуть прийняти декларацію про відмову від іноземного громадянства від колишніх громадян російської федерації, які набули громадянство України на загальних підставах до 24.02.2022 за двох умов:

- якщо такі особи як до, так і після 24.02.2022 вже безпосередньо зверталися до уповноваженого органу російської федерації з відповідною заявою, у якій виявили бажання припинити попереднє громадянство, проте не отримали інформації щодо вирішення їхньої заяви протягом строків її розгляду, що підтверджується доказами;

- якщо такі особи як до, так і після 24.02.2022 вже безпосередньо зверталися до уповноваженого органу російської федерації з відповідною заявою, отримали негативну відповідь та надали докази, що підтверджують ці обставини.

В інших випадках відсутні правові підстави для прийняття такої декларації у межах процедури, визначеної Законом № 2235-III, установленої для оформлення громадянства.

Цей висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, що указана у постанові від 19 грудня 2024 року в справі № 280/1155/23 та від 01 квітня 2025 року в справі № 420/11071/23

Підсумовуючи варто вказати, що саме на особу, яка взяла на себе зобов`язання припинити іноземне громадянство, покладається обов`язок надати документи про припинення іноземного громадянства і тільки після надання відповідних документів органи ДМС можуть видати особі паспорт громадянина України.

Враховуючи вищенаведене, суд висновує, що рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі №380/16128/23 від 09.11.2023, виконано Головним управлінням Державної міграційної служби України у Львівській області.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що за умови не встановлення судового контролю, рішення суду у цій справі залишиться невиконаним, оскільки у суду відсутні фактичні та правові підстави для реалізації свого диспозитивного права покладення (в порядку частини першої статті 382 КАС України) на відповідача як суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, обов`язку подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку про те, що відповідачем надано докази виконання рішення суду від 09.11.2023 в межах покладених на нього зобов`язань.

Відповідно до частини першої ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 2 ст. 382 КАС України).

Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої інстанції, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися залежно від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Отже, суд враховує, що сторонами надано належні та допустимі докази на підтвердження факту виконання рішення суду у цій справі. Судом також встановлено, що доводи заяви про встановлення судового контролю не пов`язані з предметом спору у межах адміністративної справи № 380/16128/23. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що заява позивачки про встановлення судового контролю задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 248, 256, 293-295, 382 КАС України суд

у х в а л и в:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчини дії відмовити.

2. Копію ухвали надіслати сторонам.

Ухвала про набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду у п`ятнадцятиденний строк з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Грень Н.М.