Справа № 947/11798/25
Суддя: Гниличенко М. В.
Дата ухвалення: 2025-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-а/947/148/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2025 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Гниличенко М.В.

при секретарі Тіщенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Одеси справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

28.03.2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м.Одеси з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови № 1744 від 21.08.2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що він не згоден з постановою відповідача, вважає її протиправною, прийнятою з порушенням вимог актів законодавства України, оскільки відсутні докази, які б могли підтвердити провину ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, а також відповідачем порушені процедурні приписи законодавства при прийнятті вказаної постанови, тому вона підлягає скасуванню, а провадження по адміністративній справі закриттю.

Одночасно з позовом, позивачем було надано заяву про поновлення пропущеного процесуального строку, обґрунтовуючи тим, що 20.03.2025 року позивач дізнався про постанову про відкриття виконавчого провадження Київським відділом ДВС у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси) про стягнення з нього на користь ІНФОРМАЦІЯ_2 штрафу за порушення правил військового обліку в подвійному розмірі в сумі 34000 грн. Виконавче провадження № 76838457 було відкрито 20.01.2025 року на підставі постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21.08.2024 року №1744, 20.02.2025 року накладено арешт на кошти боржника та частково стягнуто грошові кошти у розмірі 14638,97 грн. на користь ІНФОРМАЦІЯ_2 на виконання постанови № 1744 від 21.08.2024 року, ідентифікатор доступу для ознайомлення «онлайн» 58Д253Е2354Е.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.03.2025 року адміністративну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Гниличенко М.В.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 01.04.2025 року було прийнято адміністративний позов до розгляду, поновлено строк на звернення до суду, відкрито провадження по даній адміністративній справі та призначено справу до розгляду. Витребувано від ІНФОРМАЦІЯ_1 матеріали адміністративного правопорушення, на підставі яких складено постанову від 21.08.2024 року за № 1744 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст.210-1 КУпАП.

В ухвалі суду було визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами у справі (ч. 6 ст. 162 КАС України). У разі неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин, у відповідності до ч.4 ст. 159 КАС України, може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Суд зауважує про те, що відповідач ІНФОРМАЦІЯ_3 правом на подання відзиву та бути присутнім у судовому засіданні та надавати усні або письмові пояснення не скористався, доводи позову не спростовано, увалу в частині витребування доказів відповідачем не виконано.

Учасники процесу належним чином повідомлялись про розгляд справи у відповідності до ст.ст.124-130 КАС України.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлявся, через канцелярію суду надав заяву, якою просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлявся шляхом направлення судових документів до електронного кабінету відповідача, користувачем якого він є, однак будучі обізнаним про розгляд справи, будь-яких заяв з процесуальних питань не подавав, причини неявки суду невідомі.

З урахуванням положень ч.1 ст.205 КАС України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Як встановлено під час розгляду справи, 21серпня 2024 року командиром 1 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 капітаном ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 було складено Протокол № 1744, яким притягнуто останнього до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП./а.с.9/

Згідно Протоколу суть адміністративного правопорушення була викладена наступним чином: 21 серпня 2024 року о 10 год.58 хв. громадянин ОСОБА_1 порушив вимоги абзацу частини десятої статті 1 Закону України «Про військовий облік і військову службу», пункти 7,7-1, 14, 16-2, 18, 20, 23, 25, 31, 34 частини першої статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а саме: не уточнив протягом 60 днів з дня набрання чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, не повідомив про зміни облікових даних, а саме: місце проживання та місце перебування; номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти; від цифрований образ обличчя особи; відомості про досвід роботи за спеціальністю; відомості про притягнення до кримінальної відповідальності (повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, направлення обвинувального акту до суду); відомості про наявність судимості (зняття чи погашення судимості); відомості про володіння іноземними мовами; відомості про проходження програм підвищення кваліфікації, перепідготовки; відомості про примусове виконання рішення щодо особи-боржника (реквізити та відомості виконавчого документа); відомості про наявність права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, також у період проведення мобілізації та протягом дії правового режиму воєнного стану 21.08.2024 року, не мав при собі військово-обліковий документ та не пред`явив його за вимогою уповноваженого представника ІНФОРМАЦІЯ_4 , чим вчинив правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП. /а.с.19/

Суд зауважує про те, що ухвала суду про витребування від ІНФОРМАЦІЯ_1 матеріалів адміністративного правопорушення, на підставі яких складено постанову від 21.08.2024 року за № 1744 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст.210-1 КУпАП, відповідачем не виконано. Крім того, будучі обізнаним про розгляд справи відповідач не надав до суду відзиву або письмових заперечень, які б підтвердили або спростовували доводи адміністративного позову.

До матеріалів справи позивачем надано копію протоколу № 1744 від 21.08.2024 року, з якого вбачається, що позивача було повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 17.30год. 21.08.2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , каб.48. Копія протоколу містить підпис особи, яка його склала ОСОБА_3 , однак підпис або пояснення особи ОСОБА_1 , що притягається до адміністративної відповідальності відсутній.

У позові позивачем викладені наступні обставини 21.08.2024 року його затримали працівники поліції та примусово доставили до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_4 . Під час перевірки його даних в Єдиному електронному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, капітаном ОСОБА_2 відносно позивача було складено протокол та вказано, що він не оновив військово-облікових даних та не має при собі військово-облікового документа. Проте, позивач відразу пред`явив свій військово-обліковий документ та заперечив наявність обов`язку оновити військово-облікові дані. Позивач зазначає, що після вказаних обставин його відпустили та попросили добровільно сплатити штраф у розмірі 17000 грн. та надали аркуш з реквізитами. Однак, позивач штраф не сплатив, вважаючи, що відносно нього відсутня постанова про накладення адміністративного стягнення, а наявність лише протоколу не вказує на обов`язок сплатити штраф.

27.02.2025 року позивачем було отримано смс-повідомлення про те, що з його банківського рахунку в АТ «Універсал Банк» стягнуто на користь відповідача грошові кошти в розмірі 14638,97 грн. на підставі спірної постанови та одночасно банківський рахунок було арештовано.

20.03.2025 року, як зазначає позивач, після перевірки вказаної обставини, він дізнався, що Київським ВДВС у м.Одесі відносно нього відкрито виконавче провадження № 76838457 від 20.01.2025 року щодо примусового виконання спірної постанови.

Позивач вказує, що він не був присутній при розгляді адміністративної справи та винесення даної постанови, яку йому не вручали та не надсилали поштою, та яка подана до примусового виконання з порушенням строків давності.

До позову надано копію постанови № 1744 від 21 серпня 2024 року, складену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_4 , відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП./а.с.21/

Відповідно до ч.3 ст.210-1 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, що тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме не проходження медогляду для визначення придатності до військової служби; не уточнення протягом 60 днів своїх військово-облікових даних; нез`явлення за повісткою; ненадання під час мобілізації будівлі, споруди, транспортного засобу та іншого майна тощо.

При дослідженні тексту копії постанови № 1744 від 21.08.2024 року, яку позивачем було надано до позову, вбачається, що ОСОБА_1 копію постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП, власноручно отримав 21.08.2024 року, про що в графі підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності проставлена підпис, при цьому позивач заперечує щодо його присутності при складанні постанови та її врученні. /а.с.21-22/

Встановити факт присутності ОСОБА_1 при розгляді адміністративної справи та врученні постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності під підпис позивачу, як і перевірити факт пред`явлення військово-облікового документу при складанні протоколу, не є можливим, оскільки стороною відповідача не надано відзиву на позов або письмових заперечень, або фото-відео-фіксації події, тобто відсутні належні та допустимі докази, які б спростовували факти, викладені у позову.

На підтвердження наявності у ОСОБА_1 військово-облікового документу до позову надано копію військового квитка, виданого ІНФОРМАЦІЯ_6 від 29.05.2002 року, з якого вбачається, що позивач взятий на облік військовозобов`язаних 27.10.2003 року./а.с.18/.

У постановочної частини постанови вказано, що на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 17000,00 грн., який повинен бути сплачений у 15 денний строк з дня вручення даної постанови. Також, вказано, що постанова може бути оскаржена відповідно до ст.ст.287-289 КУпАП у вищому органі або до відповідного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Згідно з ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.

Відповідно до пунктів 7,7-1, 14, 16-2, 18, 20, 23, 25, 31, 34 частини першої статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать: місце проживання та місце перебування; номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти; від цифрований образ обличчя особи; відомості про досвід роботи за спеціальністю; відомості про притягнення до кримінальної відповідальності (повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, направлення обвинувального акту до суду); відомості про наявність судимості (зняття чи погашення судимості); відомості про володіння іноземними мовами; відомості про проходження програм підвищення кваліфікації, перепідготовки; відомості про примусове виконання рішення щодо особи-боржника (реквізити та відомості виконавчого документа); відомості про наявність права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Відповідно до абз.3 п.10-1 Правил військового обліку, затверджених Постановою КМУ від 30.12.2022 року № 1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: у період проведення мобілізації або протягом дії правового стану: мати при собі військово-обліковий документ разом з документом, що посвідчує особу, та пред`являти їх за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування.

Позивач у позові зазначає, що усі його персональні дані вже містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ці доводи ОСОБА_1 було зазначено відповідачу під час складання протоколу та з проханням перевірити їх, оскільки змін персональних даних не відбулось, однак представником відповідача було відмовлено та складено протокол. Також, позивач вказує на те, що він мав при собі військово-обліковий документ, який було ним пред`явлено уповноваженій особі територіального центру.

Таким чином, судом встановлено, що розгляд справи про адміністративне правовопорушення не відбувся у час та дату, визначені в Протоколі від 21.08.2024 року, крім того під час розгляду адміністративної справи та винесення постанови ОСОБА_1 не був присутнім, постанову не отримував. У подальшому позивач отримавши смс-повідомлення від виконавчої служби про арешт коштів дізнався про наявність спірної постанови та відразу звернувся з позовом до суду, тому просить визнати суд причину пропуску строку звернення до суду поважною та поновити строк на подання адміністративного позову про визнання протиправною та скасування постанови.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 статті 19 Конституції закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до частини 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Керуючись ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч.1 ст.283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення, може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд.

За визначенням ч.3 ст.122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини другої ст. 286 КАС України передбачено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Поряд з тим, частиною першою ст. 121 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ч.1 ст.171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Суд вважає, що позивачем ОСОБА_1 у порядку ч.1 ст.121 КАС України, обґрунтовано причини пропуску ним строку на оскарження постанови № 1744 від 21.08.2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, отримавши оскаржувану постанову 20.03.2025 року та своєчасно звернувшись до суду.

Позивачем також звернуто увагу суду, що у протоколі та постанові кваліфікуючі ознаки правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП не вказано взагалі. Крім того, в постанові не зазначено обов`язкових даних, а саме місце час та спосіб вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Суд звертає увагу на те, що за Законом №3696-IX Територіальні центри комплектування звільнені від обов`язку складати протоколи за ст.ст. 210, 210-1 КУпАП. Це означає, що ТЦК має право одразу виносити постанову про накладення штрафу.

Процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, зокрема про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку визначає Інструкція зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, затверджена Міністерством оборони України від 01 січня 2024 року № 3.

Отже, законодавцем імперативно визначено чітку та послідовну процедуру розгляду справ про адміністративне правопорушення, порушення якої є підставою для визнання дій суб`єкта владних повноважень неправомірними, а відтак й для скасування його рішення про притягнення до відповідальності.

Пунктом 2 Інструкції зазначено, що уповноважені посадові особи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, яким надано право складати протоколи про адміністративні правопорушення (додаток 1) (далі - протокол), передбачені статтями 210, 210-1-1, 211 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), визначаються наказами керівників відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Пунктом 3 Інструкції зазначено, що керівники відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки забезпечують здійснення уповноваженими посадовими особами територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки заходів, спрямованих на отримання персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Відповідно ст.210 КУпАП (примітка), положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Суд вважає, що відповідач при винесенні оскаржуваної постанови № 1744 від 21.08.2024 року жодним чином не перевірив та не довів неможливість отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних військовозобов`язаного шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи. Жодних доказів неможливості отримання інформації з державних реєстрів відповідачем до постанови не долучено.

Пунктом 6,8 Інструкції Розділу II зазначено, що до протоколу долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол. Складений протокол та матеріали про адміністративне правопорушення формуються у справу про адміністративне правопорушення.

При цьому, протокол та постанова ТЦК не можуть бути єдиними доказами притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.5 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Порядком визначено процедуру перевірки військово-облікових документів громадян. Під час перевірки військово-облікового документа ( військово-облікового документа в електронній формі) разом з документом, що посвідчує особу, уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процессу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням тенічних приладів та засобів фото-та відеофіскації.

Зазначені норми законодавства вказують на прямий обов`язок, а не право, здійснювати фото-та відеофіскації перевірки документів уповноваженими особами.

Пунктом 9,10 Інструкції зазначено, що матеріали справи про адміністративне правопорушення подаються уповноваженою посадовою особою, яка склала протокол, керівнику територіального центру комплектування та соціальної підтримки, для її розгляду у порядку, визначеному КУпАП. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки відповідно до статті 283 КУпАП виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Як визначено ст.235 Кодексу України про адміністративні правопорушення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію та інше.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до положень КУпАП вищевказані обставини встановлюються на підставі доказів.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення).

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Проте, із позову вбачається, що розгляд справи з невідомих причин відбувся без присутності позивача, чим було порушено права особи, що притягається до адміністративної відповідальності на надання доказів та пояснень, заявляти клопотання, користуватися правничою допомогою, чим було порушено принцип повноти та всебічності розгляду справи, крім того відповідачем не було належним чином досліджено та не відображено в постанові конкретний факт порушення позивачем правил військового обліку, у тексті постанови відсутнє обґрунтування застосування максимального розміру адміністративного стягнення. Сам лише факт складання постанови без обґрунтування її доказами не дає підстав для висновку про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Верховний Суд у постановах від 31.03.2021 у справі № 676/752/17, від 21.03.2019 у справі № 489/1004/17, від 30.01.2020 у справах № 308/12552/16-а та № 482/9/17, від 06.02.2020 у справі № 205/7145/16-а зробив такі висновки: «Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення».

Вирішуючи питання наслідків розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про дату, Верховний Суд у постановах від 6.03.2018 у справі № 522/20755/16-а, від 30.09.2019 у справі № 591/2794/17, від 6.02.2020 № 05/7145/16-а та від 21.05.2020 у справі № 286/4145/15-а дійшов такого висновку: «Факт несвоєчасного повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням установленої процедури. Як наслідок, позивача позбавлено прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу».

Процедурні порушення, зокрема, такі як розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про дату розгляду, є самостійними, безумовними підставами для скасування постанови про притягнення такої особи до відповідальності. Протилежного стороною відповідача не доведено та доводи позову не спростовано.

Згідно Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року №303/2014, оголошено мобілізацію в Україні.

При цьому, починаючи з моменту оголошення Президентом України часткової мобілізації, відповідно до положень ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», законодавець пов`язує настання особливого періоду.

Також, Указом Президента України від 24.02.2022р № 64/2022 в Україні з 5:30 24 лютого 2022 року введений воєнний стан у зв`язку з військовою агресією російської федерації.

Згідно Указу Президента України № 65/2022 від 24.02.2022р постановлено про проведення загальної мобілізації.

У відповідності до положень ст. 1 ЗУ «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до п.п.2-3 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. N 1487, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Військовий облік ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - інші військові формування) особовим складом у мирний час та в особливий період.

Диспозицією ч.1 ст.210 КУпАП передбачено відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що відповідальність настає за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період.

Частиною 3 вказаної статті встановлено, що відповідальність настає за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Поряд з цим, як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме у тому, що він не уточнював свої персональні дані з обліковими даними територіального центру комплектування та соціальної політики.

Частиною 3 ст.210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

Разом з тим, за змістом постанови, відповідальність за встановлені правопорушення передбачена ч.1 ст.210 КУпАП. Жодних посилань на кваліфікуючу ознаку вчинення правопорушення в умовах особливого періоду, що передбачена частиною 3 ст.210-1 КУпАП постанова не містить, як і не містить мотивації висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності саме за частиною 3 ст.210-1 КУпАП.

Також, суд звертає увагу на те, що норми Кодексу України про адміністративні правопорушення зобов`язують призначати стягнення в межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення, та з урахуванням обставин, встановлених статтею 33 кодексу.

Статтею 27 КУпАП штраф визначено як грошове стягнення, що накладається на громадян, посадових та юридичних осіб за адміністративні правопорушення у випадках і розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

У санкціях статей (санкціях частин статей) КУпАП стягнення у виді штрафу визначено в неоподатковуваних мінімумах доходів громадян.

Зокрема, санкція ч.3 ст.210-1 КУпАП, за якою ОСОБА_1 визнано винуватим, передбачає стягнення у виді штрафу в розмірі від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, КУпАП чітко і послідовно вказує на єдиний вимір розміру стягнення у виді штрафу - неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Отже, при накладенні стягнення у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією відповідної статті КУпАП, цей розмір визначається в певній кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із визначенням його у грошовій сумі в перерахунку його розміру в гривнях, виходячи з вимог закону щодо визначення суми одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Разом з тим, накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч. 3 ст.210-1 КУпАП, посадова особа вимог закону щодо призначення стягнення у виді штрафу не дотрималась, і наклала штраф без визначення кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у грошовій сумі - 17000 грн.

З урахуванням наведеного, встановлення факту несвоєчасного повідомлення або неповідомлення з боку ІНФОРМАЦІЯ_2 особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про мобілізацію, про час та місце розгляду справи, недотримання відповідачем процедурних приписів законодавства України про адміністративні правопорушення є підставою для визнання вказаної постанови неправомірною та її скасування.

Суд наголошує, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні відносно суб`єкта владних повноважень.

Згідно з ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Недотримання відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення приписів передбачених, статтями 278, 279, 280 КУпАП, свідчить про невідповідність оскаржуваної постанови вимогам закону, також відповідачем не було вжито всіх заходів до повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для правильного вирішення справи належним чином, та з огляду на відсутність доказів, які б у достатній мірі і беззаперечно свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП та його винуватість, суд вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що підлягає скасування.

Відповідно до норм чинного законодавства в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, враховуючи відсутність належних, допустимих та достатніх доказів, які б свідчили про наявність в діях позивача ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1ст. 247 КУпАП.

Також, за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 5-10, 13, 14, 72-77, 94, 241 246, 250, 255, 293, 295 КАС України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_5 від 21 серпня 2024 року № 1744 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000,00 гривень скасувати, та провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 22.05.2025 року.

Суддя М. В. Гниличенко