Справа № 279/6575/24
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 279/6575/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шульга О.М.

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

20 травня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сапальової Т.В. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся із позовом до Коростенського міськрайонного суду Житомирської області в якому просив: скасувати постанову від 05.09.2024 серії ЕНА № 2985650, складену старшим сержантом Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області Семендой О. В., про те, що 05.09.2024 о 13 год. 12 хв. ОСОБА_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2, а також дорожньої розмітки 1.12 стоп лінії, здійснив проїзд без зупинки, а також під час перевірки було встановлено, що він не мав посвідчення водія відповідної категорії, за що на нього накладено штраф у розмірі 3400,00 гривень та закрити провадження у справі.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26.11.2024 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Зазначив, що матеріали справи не містять доказів того, що саме він керував транспортним засобом.

До суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач вказує про обгрунтованість рішення суду першої інстанції та просить залишити його без змін.

Також вказано про те, що факт правопорушення, а саме ненадання посвідчення водія відповідної категорії, зафіксовано боді камерою працівника поліції.

Враховуючи, що учасники справи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи у судове засідання не з`явилися, представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі та без участі ОСОБА_1 , при цьому в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що поліцейським Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області Семенда Олександром Васильовичем 05.09.2024 винесено постанову серії ЕНА № 2985650 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень.

Зі змісту постанови слідує, що 05.09.2024 о 13:12 годині по вул.Кемського в м.Коростень ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2, а також дорожньої розмітки 1.12 (стоп лінії), здійснивши проїзд без зупинки, а також під час перевірки було встановлено, що водій не має посвідчення водія відповідної категорії, тобто ніколи його не отримував, чим порушив п.2.1. ПДР (керування тз особою, яка не має права керування таким тз), чим вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП.

Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з того, що дії відповідача при притягненні позивача до адміністративної відповідальності були правомірними, адміністративне стягнення накладено в межах санкції статті, тому підстав для задоволення позову не має.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Диспозиція ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачає керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Санкція вказаної норми закону передбачає покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Правила дорожнього руху України затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.

Приписами п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02.07.2015 року та ст. 222 КУпАП встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі та розглядає справи, зокрема про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, наказом №1395 від 07.11.2015 року МВС України затверджено відповідну Інструкцію.

Відповідно до п. 4 Розділу І цієї Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Пунктом 2 Розділу III Інструкції визначено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з статтею 31 Закону №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Зміст оскаржуваної постанови відповідає вказаній нормі закону.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів.

Судом першої інстанції правильно вказано, що наданий відеозапис спростовує наведені стороною позивача доводи щодо відсутності з його боку допущення порушень ПДР, що стало підставою для винесення оскаржуваної постанови.

Наданим відеозаписом зафіксовано, що поліцейський роз`яснив, що притягує ОСОБА_1 до відповідальності за керування транспортним засобом без посвідчення водія, що позивачем не заперечувалось. Одночасно на відеозаписі відображено, що за інші зазначені у постанові порушення водія було попереджено усно.

Також відеозапис чітко відображає той факт, що на момент зупинки транспортного засобу за кермом перебував ОСОБА_1 .

Стосовно доводів позивача про те, що будь-якого доказу про те, що ОСОБА_1 05.09.2024 проїжджав відповідні дорожні знаки, немає, а так само немає доказів, що він взагалі керував транспортним засобом суд зазначає наступне.

Відеозаписом із боді камери поліцейського зафіксовано розгляд справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , а також відсутність у нього водійського посвідчення, за що його притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, а за невиконання вимоги дорожнього знаку 2.2, а також дорожньої розмітки 1.12 (стоп лінії) усне попередження.

При цьому з наданих позивачем та пасажиром пояснень під час розгляду справи суд дійшов висновку, що розгляду справи про адміністративне правопорушення передувала подія руху транспортного засобу із Порушенням правил дорожнього руху під керуванням ОСОБА_1 та в подальшому, під час розгляду справи, саме він і знаходився за кермом.

Керування позивачем транспортним засобом не заперечувалося ним під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

З логічного та послідовного аналізу відеозапису слідує, що саме позивач був водієм автомобіля на момент вчинення адміністративного правопорушення.

Відтак, апеляційний суд дійшов висновку про доведеність факту керування позивачем транспортним засобом поза розумним сумнівом. Інших аргументів, які б впливали на правову кваліфікацію спірних правовідносин, в т.ч. щодо керування транспортним засобом іншою особою, позивачем не наведено.

Крім того, аналогічного висновку дійшов Житомирський апеляційний суд у постанові від 25.12.2024 у справі №279/5788/24 за результатами перегляду справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 130 КУпАП.

Так, у вказаній постанові вказано, що апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо встановлення факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом 05.09.2024 о 13-12 год в м. Коростень по вулиці Сергія Кемського, 97, що узгоджується із відеозаписами з портативних нагрудних камер поліцейських.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В апеляційній скарзі скаржник вказує про те, що поліцейський, не склавши протокол, не дотримався положень ч.ч. 1, 4 ст. 258 КУпАП, а не оголосивши протокол ОСОБА_1 , відповідач порушив вимогу ч. 2 ст. 279 КУпАП.

Стосовно таких доводів суд зазначає, що згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1, статтею 132-2 цього Кодексу, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Враховуючи, що причиною зупинки було здійснення проїзду без зупинки, протокол про адміністративне правопорушення у даному випадку не складається.

Таким чином, при розгляді справи позивачем не спростовано факт відсутності у ОСОБА_1 посвідчення водія відповідної категорії, та не спростовано факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП.

При цьому наявність чи відсутність у діях водія правопорушення, яке було підставою для його зупинення працівником поліції не звільняє його від обов`язку пред`явити для перевірки посвідчення водія відповідної категорії.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що дії відповідача при притягненні позивача до адміністративної відповідальності були правомірними, адміністративне стягнення накладено в межах санкції статті, тому підстав для задоволення позову немає.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 листопада 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена відповідно до частини 3 статті 272 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Сапальова Т.В. Капустинський М.М.