Справа № 752/4340/24
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 752/4340/24 Головуючий у І інстанції - Мазур Ю.Ю.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.,

суддів: Бужак Н.П., Собківа Я.М.,

при секретарі: Руденко Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, згідно з ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на додаткове рішення Голосіївського районного суд міста Києва від 24 лютого 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулася до Голосіївського районного суд міста Києва з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має місце проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України № АА00017167 від 14.02.2024.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 19 липня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким її позов задовольнити повністю.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 19 липня 2024 року - скасовано.

Прийнято нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративні правопорушення - задоволено повністю.

Визнано протиправною та скасовано постанову Державної служби України з безпеки на транспорті по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі № АА00017167 від 14.02.2024.

Від Позивачки до суду першої інстанції надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі в частині вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу в сумі 7 100,00 грн.

Додатковим рішенням Голосіївського районного суд міста Києва від 24 лютого 2025 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правову допомогу задоволено частково.

Постановлено додаткове рішення в адміністративній справі № 752/4340/24 (провадження № 2-а/752/151/24) за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, зазначивши у резолютивній частині рішення:

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (місцезнаходження: м. Київ, вул. Антоновича, 51; ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) частину витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн 00 коп.

У задоволенні решти вимог заяви - відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Державна служба України з безпеки на транспорті подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні заяви про стягнення судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги.

В апеляційній скарзі Державна служба України з безпеки на транспорті посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Апеляційна скарга мотивована тим, що заяву про ухвалення додаткового судового рішення подано Позивачкою лише 16 грудня 2024 року, в той час, як стаття 139 КАС України встановлює, що таку заяву та відповідні докази Позивач має подати до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (19 липня 2024 року) за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Таким чином Відповідач вважає, що заява Позивачки про ухвалення додаткового судового рішення підлягає залишенню без розгляду.

Крім того, наголошено, що оскільки рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 19 липня 2024 року по справі № 752/4340/24 скасоване постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2024 року, постанова суду апеляційної інстанції є остаточним рішенням і відповідно саме суд апеляційної інстанції має повноваження розглядати заяву про ухвалення додаткового рішення.

Отже, у разі скасування судом апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, заява про ухвалення додаткового судового рішення повинна була бути подана до суду апеляційної інстанції.

На підставі вищевикладеного, Відповідач просить у задоволенні заяви Позивачки про стягнення судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги відмовити повністю.

Відзиву Позивачки на апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті до суду апеляційної інстанції не надходило, що не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційних скарг та перевіривши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення.

Як зазначено Верховним Судом у постанові від 21 грудня 2019 року у справі № 240/6150/18, додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для рішень, постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові рішення можуть прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.

Так, рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 19 липня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

З огляду на викладене та беручи до уваги те, що основним судовим рішенням було відмовлено у задоволенні позову, а оскаржуване додаткове судове рішення є його невід`ємною частиною, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення в суду першої інстанції були відсутні.

Крім того, частиною 6 статті 139 КАС України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, оскільки рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 19 липня 2024 року у даній адміністративній справі скасовано постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2024 року, постанова суду апеляційної інстанції є остаточним рішенням і відповідно саме суд апеляційної інстанції має повноваження розглядати заяву про ухвалення додаткового рішення.

Отже, у разі скасування судом апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, заява про ухвалення додаткового судового рішення мала була бути подана до суду апеляційної інстанції.

Враховуючи вищевикладене та наявні в матеріалах даної адміністративної справи докази, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заява Позивачки про ухвалення додаткового судового рішення.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розглянувши доводи Державної служби України з безпеки на транспорті , викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що додаткове судове рішення постановлено при неповному з`ясуванні обставин справи та з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга Відповідача підлягає задоволенню, додаткове рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 242, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті - задовольнити.

Додаткове рішення Голосіївського районного суд міста Києва від 24 лютого 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Н.П. Бужак

Я.М. Собків

Повний текст складено 21.05.2025 року.