Справа № 420/29758/24
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/29758/24

Перша інстанція: суддя Левчук О.А.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідачаШляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Федусика А.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Департамента кіберполіції Національної поліції України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31.01.2025 у справі № 420/29758/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління протидії кіберзлочинам в Одеській області Департаменту кіберполіції Національної поліції України, Департамента кіберполіції Національної поліції України про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просив:

- встановити відсутність компетенції та законних повноважень у відповідача щодо ідентифікації особи запитувача (в частині щодо вгадування того, чи є запитувач громадянином України);

- визнати бездіяльність відповідача протиправною та зобов`язати відповідача прийняти запит (щодо організаційної структури Управління протидії кіберзлочинам в Одеській області Департаменту кіберполіції Національної поліції України) до повноцінного розгляду та надати змістовну відповідь по суті запиту.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що вимога Закону України "Про доступ до публічної інформації" щодо необхідності зазначити ім`я запитувача - не потребує будь-якого тлумачення. Якщо інформація відкрита - вона відкрита для всіх без виключення, безвідносно того, як звуть особу (або за будь-якими іншими ознаками). Саме Законом України Про доступ до публічної інформації поєднані з Конституцією України, яка є основою основ як Закон найвищої юридичної сили.

Представником відповідача Управління протидії кіберзлочинам в Одеській області Департаменту кіберполіції Національної поліції України до суду надано відзив на позовну заяву, в якому представник просить відмовити в задоволенні позову та вказує, що у розумінні ч. 1 ст. 28 ЦК України фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям. Ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. При цьому, відповідно до вимог чинного законодавства право особи на доступ до публічної інформації включає в себе не тільки вчасне отримання від розпорядника відповідної інформації, а й дотримання запитувачем вимог до оформлення запиту. Таким чином, управління діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Позивачем до суду надано відповідь на відзив, в якій позивач вказав, що відповідач жодним чином не спростував тих аргументів, які були зазначені ним у позовній заяві, та не навів жодних нових аргументів щодо того, що їхня позиція є "законною".

Представником відповідача Департаменту кіберполіції Національної поліції України до суду надано відзив на позовну заяву, в якому представник просить відмовити в задоволенні позову та вказує, що позивачем не дотримано вимог до запиту на інформацію, зокрема не вказано прізвище. Відповідно до вимог чинного законодавства право особи на доступ до публічної інформації включає в себе не тільки вчасне отримання від розпорядника відповідної інформації, а й дотримання запитувачем вимог до оформлення запиту. Управління протидії кіберзлочинам в Одеській області Департаменту кіберполіції Національної поліції України як суб`єкт владних повноважень мало право, до наділених повноважень, приймати самостійне рішення щодо інформаційного запиту отриманого від позивача. Крім того, розглянутий Департаментом аналогічний запит позивача не може бути об`єктом дослідження, та не стосується предмету спору.

Позивачем до суду надано відповідь на відзив, в якій позивач вказав, що відповідач (відповідачі) перевищуючи свої повноваження, діяли всупереч Конституції України. При цьому, вимога Закону щодо того, що запитувач має зазначати ім`я, це навіть не вимога як така, а має більш рекомендаційний характер та по суті є формальністю.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 31.01.2025 у справі № 420/29758/24 адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнив частково.

Визнав протиправними дії Управління протидії кіберзлочинам в Одеській області Департаменту кіберполіції Національної поліції України щодо нерозгляду запиту від 16 вересня 2024 року.

Зобов`язав Управління протидії кіберзлочинам в Одеській області Департаменту кіберполіції Національної поліції України розглянути запит від 16 вересня 2024 року відповідно до приписів Закону України Про доступ до публічної інформації, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти вимог відмовив.

Стягнув з Управління протидії кіберзлочинам в Одеській області Департаменту кіберполіції Національної поліції України (адреса місцезнаходження: 65045, м. Одеса, вул. Преображенська, 44а) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, представник Департамента кіберполіції Національної поліції України подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- суд першої інстанції не звернув увагу, що у розумінні ч. 1 ст. 28 ЦК України фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям. Ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить, проте позивачем не дотримано вимог до запиту на інформацію, зокрема не вказано прізвище;

- інші доводи відтворюють зміст відзиву на позовну заяву.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти її задоволення. Вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Обставини справи.

Судом першої інстанції встановлено, що 16.09.2024 до Управління протидії кіберзлочинам в Одеській області Департаменту кіберполіції Національної поліції України надійшов запит, в якому заявник просив повідомити організаційну структуру Управління протидії кіберзлочинам в Одеській області Департаменту кіберполіції Національної поліції України (а.с. 6).

19.09.2024 Управлінням протидії кіберзлочинам в Одеській області Департаменту кіберполіції Національної поліції України надано відповідь та повідомлено, що запит не містить усіх необхідних реквізитів, правові підстави для його розгляду відсутні (а.с. 7).

Не погоджуючись із протиправними діями відповідача позивач звернувся до суду із цим позовом.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Пленум Вищого адміністративного суду України в постанові від 29.09.2016 № 10 визначив, що вимога зазначати у запиті ім`я (найменування) запитувача є для розпорядника інформативною та не впливає на умови виконання ним вимог Закону. Обов`язок розпорядника надати інформацію (документи) на запит не змінюється залежно від особи запитувача та зазначення у запиті його імені, якщо підстави для обмеження доступу до такої інформації відсутні (стаття 19 Закону № 2939-VI).

При цьому, суд виснував, що оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження прийняття Управлінням протидії кіберзлочинам в Одеській області Департаменту кіберполіції Національної поліції України до розгляду запиту від 16.09.2024 та подальшого його розгляду по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом зобов`язання Управління протидії кіберзлочинам в Одеській області Департаменту кіберполіції Національної поліції України розглянути запит від 16.09.2024 відповідно до приписів Закону України Про доступ до публічної інформації, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За таких підстав, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню шляхом визнання протиправними дій Управління протидії кіберзлочинам в Одеській області Департаменту кіберполіції Національної поліції України щодо нерозгляду запиту від 16.09.2024; зобов`язання Управління протидії кіберзлочинам в Одеській області Департаменту кіберполіції Національної поліції України розглянути запит від 16.09.2024 відповідно до приписів Закону України Про доступ до публічної інформації, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. В задоволенні решти вимог слід відмовити.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначено Законом України Про доступ до публічної інформації.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про доступ до публічної інформації публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно ст. 12 Закону України Про доступ до публічної інформації суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є, зокрема, запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1-4 ст. 19 Закону України Про доступ до публічної інформації запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.

Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України Про доступ до публічної інформації розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 22 Закону України Про доступ до публічної інформації у відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено:1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис. Відмова в задоволенні запиту на інформацію надається в письмовій формі.

Згідно ч. 5 ст. 19 Закону України Про доступ до публічної інформації запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Згідно п. 5 розділу І Положення про управління протидії кіберзлочинам в Одеській області Департаменту кіберполіції Національної поліції України, затвердженого наказом Департаменту кіберполіції Національної поліції України від 05.12.2019 № 287, у своїй діяльності УПК в Одеській області керується Конституцією України та законами України, а також указами Президента України і постановами Верховного Ради України, актами Кабінету Міністрів України, міжнародними договорами України, іншими нормативними актами, Положенням про Департамент кіберполіції Національної поліції України від 10.11.2015 року № 85 (зі змінами), та цим Положенням.

Відповідно до п. 1.27 розділу ІІІ Положення УПК в Одеській області відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні порушення або події, забезпечує своєчасний розгляд звернень та запитів громадян, підприємств, установ, організацій, депутатських запитів та звернень народних депутатів України з питань, віднесених до його компетенції, контроль за належним дотриманням порядку їх прийняття, реєстрації, обліку і розгляду, вивчає публікації і повідомлення в засобах масової інформації, з питань що належать до компетенції УПК в Одеській області (а.с. 24-35).

Таким чином, Управління протидії кіберзлочинам в Одеській області Департаменту кіберполіції Національної поліції України в розумінні приписів Закону України Про доступ до публічної інформації є розпорядником інформації.

Матеріалами справи встановлено, що 16 вересня 2024 року до Управління протидії кіберзлочинам в Одеській області Департаменту кіберполіції Національної поліції України надійшов запит, в якому заявник, ОСОБА_2 , просив повідомити організаційну структуру Управління протидії кіберзлочинам в Одеській області Департаменту кіберполіції Національної поліції України (а.с. 6).

19.09.2024 Управлінням протидії кіберзлочинам в Одеській області Департаменту кіберполіції Національної поліції України листом № 56314-2024 надано відповідь та повідомлено, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 22 Закону України Про доступ до публічної інформації розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту якщо не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону. Згідно частини п`ятої статті 19 Закону України Про доступ до публічної інформації запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі. Згідно частини першої статті 28 Цивільного кодексу України фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям. Ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. На підставі викладеного та ураховуючи, що запит не містить усіх необхідних реквізитів, правові підстави його розгляду, відсутні (а.с. 7).

Колегія суддів зауважує, що Пленумом Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 № 10 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації» (пункт 9.6 розділу 9 «Порядок та строки надання відповіді на запит») роз`яснено, що: "Вимога зазначати у запиті ім`я (найменування) запитувача є для розпорядника інформативною та не впливає на умови виконання ним вимог Закону. Обов`язок розпорядника надати інформацію (документи) на запит не змінюється залежно від особи запитувача та зазначення у запиті його імені, якщо підстави для обмеження доступу до такої інформації відсутні (стаття 19 Закону № 2939-VI).

Контактна інформація (поштова адреса чи адреса електронної пошти, а також номер засобу зв`язку) необхідна для того, щоб розпорядник інформації мав змогу надіслати запитувачу відповідь на актуальну адресу, а також для зворотного зв`язку із запитувачем (наприклад, для уточнення запитуваної інформації, повідомлення про відправлення відповіді тощо).

Якщо у запиті вказано контактну інформацію, якої достатньо для належного виконання розпорядником свого обов`язку, а саме надання відповіді на запит, то встановлення особи запитувача не має суттєвого значення для прийняття розпорядником рішення про надання інформації.

При вирішенні питання щодо того, чи надавати інформацію у відповідь на запит, будь-який розпорядник інформації повинен акцентувати увагу не на особі запитувача чи обставинах його життя, а виходити з того, що така інформація розкривається необмеженому колу осіб.

Більше того, законодавством у сфері доступу до публічної інформації не передбачено обов`язку розпорядника інформації ідентифікувати особу запитувача. Тобто запитувачу не потрібно додавати до запиту документи, що посвідчують особу (копію паспорта, ідентифікаційного коду), а розпорядник інформації не здійснює жодних дій з перевірки особи запитувача, наприклад звірення підпису із зразком, надсилання уточнюючих запитань тощо. Тобто запитувач може вказати будь-яке прізвище, ім`я, по батькові, і розпорядник не може і не повинен його перевіряти".

Отже, апеляційний суд відхиляє твердження відповідача - Управлінням протидії кіберзлочинам в Одеській області Департаменту кіберполіції Національної поліції України на приписи ст. 28 ЦК України в обґрунтування правомірності відмови в прийнятті до розгляду запиту від 16.09.2024, оскільки саме Закон України Про доступ до публічної інформації визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, в тому числі і вимоги до обсягу інформації та реквізитів, які обов`язково повинні бути зазначені у запиті на публічну інформацію

З урахуванням викладеного апеляційний суд висновує, що дії Управління протидії кіберзлочинам в Одеській області Департаменту кіберполіції Національної поліції України щодо нерозгляду запиту від 16.09.2024 є протиправними.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи апеляційної скарги, яким надано оцінку в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з частиною 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департамента кіберполіції Національної поліції України залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31.01.2025 у справі № 420/29758/24 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.І. Шляхтицький
Судді Г.В. Семенюк А.Г. Федусик