Справа № 200/8078/24
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року справа №200/8078/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Гайдара А.В., Блохіна А.А., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 січня 2025 р. у справі № 200/8078/24 (головуючий І інстанції Волгіна Н.П.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі-позивач, ОСОБА_1 ), звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 31 жовтня 2024 року №69 про відмову у призначенні пенсії позивачу;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати позивачу до страхового стажу періоди трудової діяльності згідно трудової книжки НОМЕР_1 та період роботи з 1996 по 1999 роки згідно довідки № 42 від 30 травня 2000 року та призначити позивачу пенсію за віком з 24 жовтня 2024 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 січня 2025 року задоволено частково позовні вимоги, а саме суд:

Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області рішення від 31 жовтня 2024 року №69 про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24 жовтня 2024 року про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування - із врахуванням записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , довідці від 30 травня 2000 року (вих. № 42), виданої КСП ім. Суворова сел. Новотроїцька Красноармійського району Донецької області та із дотриманням приписів ч. 3 ст. 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV та приписів п.п. 4.7, 4.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 7 липня 2014 року № 13-1).

В задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Стягнув з Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (, місцезнаходження 33028, м. Рівне, вул. Борисенка Олександра, буд. 7) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог.

В обґрунтування скарги зазначено, що суд не врахував ст.26 Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яким визначено право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року, а з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 рік. Відтак, основною умовою визначення права особи на пенсію, є наявність на момент звернення страхового стажу 31 рік.

Судом не було враховано «Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників» , що призвело до порушення норм матеріального права по даній справі.

Підстав для зарахування позивачу до трудового стажу період з 1996 по 1999р згідно довідки № 42 від 30.05.2000р, оскільки даний період не записаний в трудовій книжці.

Згідно з документами, доданими до заяви про призначення пенсії за віком та даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, страховий стаж станом на 24.10.2024 ОСОБА_1 становить 23 роки 03 місяці 02 дні.

На підставі вищевикладеного, Головним управлінням правомірно було відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком з врахуванням ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, оскільки на момент звернення у позивача відсутній необхідний страховий стаж, а саме 31 рік.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

24 жовтня 2024 року позивач звернулась до Кременчуцького управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, заява зареєстрована за № 3654 (а.с. 9).

Відповідно до розписки-повідомлення та наданих суду позивачем та другим відповідачем матеріалів, до заяви про призначення пенсії ОСОБА_1 додала: довідки про прийняття на роботу (навчання) №№ 7112, 1064, 1026, 42; довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру; паспорт НОМЕР_3 ; свідоцтва про народження дитини №№ НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ; свідоцтво про шлюб НОМЕР_6 ; заяву про спосіб виплати пенсії (а.с. 10-30, 63-83).

Заява позивача за принципом екстериторіальності була розподілена для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (а.с. 51, 93).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 31 жовтня 2024 року № 69 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно ч. 1 ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу: 31 рік.

В рішенні зазначено, що вік заявниці 59 років 11 місяців 19 днів. Страховий стаж особи становить 23 роки 3 місяці 2 дні.

Результати розгляду документів, доданих до заяви:

- за доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 , яка заповнена з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок, а саме: на першій (титульній) сторінці у графі дата заповнення відсутня інформація, ім`я ОСОБА_2 не відповідає паспортним даним ОСОБА_3 ;

- не зарахований до трудового стажу період з 1996 року по 1999 рік згідно довідки № 42 від 30 травня 2000 року, оскільки даний період не записаний в трудовій книжці (а.с. 30, 90).

Відповідно до довідки за формою РС-право від 16 квітня 2024 року, станом на 24 жовтня 2024 року до страхового стажу позивача були зараховані наступні періоди: з 25 жовтня 1982 року по 24 жовтня 1985 року - догляд за дитиною до 3 років (3 роки 0 місяців 0 днів); з 9 червня 1990 року по 14 травня 1993 року - догляд за дитиною до 3 років (2 роки 11 місяців 6 днів); з 15 травня 1993 року по 15 листопада 1993 року (0 років 6 місяців 1 день); з 15 травня 1994 року по 15 жовтня 1994 року (0 років 5 місяців 1 день); з 15 травня 1995 року по 15 листопада 1995 року (0 років 6 місяців 1 день); з 1 жовтня 2000 року по 8 квітня 2001 року (30617632 К) (0 років 6 місяців 8 днів); з 20 жовтня 2001 року по 13 квітня 2002 року (30617632 К) (0 років 5 місяців 24 дні); з 17 жовтня 2002 року по 16 квітня 2003 року (30617632 К) (0 років 6 місяців 0 днів); з 1 грудня 2003 рок по 31 грудня 2003 року (30617632 К) (0 років 1 місяць 0 днів); з 1 січня 2004 року по 30 березня 2004 року (30617632 К) (0 років 3 місяці 0 днів); з 1 червня 2004 року 1 червня 2004 року (00191738 П ) (0 років 0 місяців 1 день); з 25 жовтня 2004 року по 11 квітня 2005 року (30617632 К) (0 років 6 місяців 8 днів); з 19 вересня 2005 року по 31 серпня 2010 року (30617632 К) (4 роки 9 місяців 0 днів); з 6 жовтня 2010 року по 30 грудня 2010 року (35457641) (0 років 3 місяці 0 днів); з 4 січня 2011 рок по 14 квітня 2011 року (25689528) (0 років 3 місяці 24 дні); з 15 квітня 2011 року по 5 жовтня 2011 року (Безробіття) (0 років 5 місяців 29 днів); з 1 жовтня 2012 року по 29 березня 2013 року (25689528) (0 років 5 місяців 4 дні); з 9 квітня 2013 року по 30 вересня 2013 року (Безробіття) (0 років 5 місяців 22 дні); з 1 жовтня 2013 року по 31 березня 2014 року (25689528) (0 років 6 місяців 0 днів); з 16 жовтня 2014 року по 31 березня 2015 року (25689528) (0 років 5 місяців 20 днів); з 16 жовтня 2015 року по 5 квітня 2016 року (25689528) (0 років 6 місяців 12 днів); з 15 жовтня 2016 року по 7 квітня 2017 року (25689528) (0 років 6 місяців 10 днів); з 17 жовтня 2017 року по 6 квітня 2018 року (25689528) (0 років 6 місяців 15 днів); з 23 квітня 2018 року по 29 жовтня 2018 року (Безробіття) (0 років 6 місяців 28 днів); з 30 жовтня 2018 року по 30 грудня 2018 року (22039296) (0 років 3 місяці 0 днів); з 2 січня 2019 року по 15 квітня 2019 року (33215248) (0 років 3 місяці 26 днів); з 23 квітня 2019 рок по 9 жовтня 2019 року (Безробіття) (0 років 6 місяців 26 днів); з 16 жовтня 2019 року по 15 квітня 2020 року (33215248) (0 років 7 місяців 0 днів); з 12 жовтня 2020 року по 15 жовтня 2020 року (Безробіття) (0 років 0 місяців 27 днів); з 16 жовтня 2020 рок по 16 жовтня 2021 року (33215248) (0 років 6 місяців 27 днів); з 5 травня 2021 року по 17 жовтня 2021 року (Безробіття) (0 років 5 місяців 27 днів); з 19 жовтня 2021 року по 31 березня 2022 року (33215248) (0 років 6 місяців 0 днів); з 1 листопада 2022 року по 31 березня 2023 року (33215248) (0 років 5 місяців 0 днів): з 2 листопада 2023 року по 31 березня 2024 року (33215248) (0 років 5 місяців 0 днів). Всього: 23 роки 3 місяці 2 дні (а.с. 88).

Згідно із трудовою книжкою серії НОМЕР_1 позивач: з 18 травня 1985 року по 9 червня 1993 року працювала у яслах-садку № 34 м. Димитрова на посаді кухонної (записи №№ 1, 2); з 18 травня 1993 року по 5 листопада 1993 року працювала в радгоспі Берестовий робітницею по уходу за с/г культурами та їх збирання (записи №№ 4, 5); з 18 травня 1994 року по 25 жовтня 1994 року працювала в радгоспі Берестовий робітницею по уходу за с/г культурами (записи №№ 5, 6); з 18 травня 1995 року по 5 листопада 1995 року працювала в радгоспі Берестовий робітницею по вирощуванню с/г культур (записи №№ 7, 8); з 15 жовтня 2000 року по 8 квітня 2001 року працювала на Підприємстві житлово-комунального господарства Димитровської міської ради машиністом (кочегаром) 3 розряду на дільниці тепломережі у опалювальний сезон (записи №№ 9, 10); з 26 квітня 2001 року по 1 жовтня 2001 року перебувала на обліку у Димитрівському центрі зайнятості як безробітна (записи №№ 11, 12); з 20 жовтня 2001 року по 13 квітня 2002 року працювала на Підприємстві житлово-комунального господарства Димитровської міської ради машиністом (кочегаром) 3 розряду на дільниці тепломережі у опалювальний сезон (записи №№ 13, 14); з 3 травня 2002 року по 16 жовтня 2002 року перебувала на обліку у Димитрівському центрі зайнятості як безробітна (записи №№ 15, 16); з 16 жовтня 2002 року по 16 квітня 2003 року працювала на Підприємстві житлово-комунального господарства Димитровської міської ради машиністом (кочегаром) 3 розряду на дільниці тепломережі у опалювальний сезон (записи №№ 17, 18); з 13 травня 2003 року по 24 листопада 2003 року перебувала на обліку у Димитрівському центрі зайнятості як безробітна (записи №№ 19, 20); з 1 грудня 2003 року по 30 березня 2004 року працювала на Підприємстві житлово-комунального господарства Димитровської міської ради машиністом (кочегаром) 3 розряду на дільниці тепломережі у опалювальний сезон (записи №№ 21, 22); з 9 квітня 2004 року по 19 вересня 2004 року перебувала на обліку у Димитрівському центрі зайнятості як безробітна (записи №№ 23-24); з 25 жовтня 2004 року по 11 квітня 2005 року працювала на Підприємстві житлово-комунального господарства Димитровської міської ради машиністом (кочегаром) 3 розряду на дільниці тепломережі у опалювальний сезон (записи №№ 25, 26); з 23 травня 2005 року по 18 вересня 2005 року перебувала на обліку у Димитрівському центрі зайнятості як безробітна (записи №№ 27, 28); з 19 вересня 2005 року по 15 квітня 2006 року працювала на Підприємстві житлово-комунального господарства Димитровської міської ради машиністом (кочегаром) 3 розряду у котельній школи-інтернату на час подачі гарячої води до кінця опалювального сезону (записи №№ 29, 30); з 16 квітня 2006 року по 16 жовтня 2006 року працювала на Підприємстві житлово-комунального господарства Димитровської міської ради сторожем до початку опалювального сезону (записи №№ 30, 30); з 17 жовтня 2006 року по 14 квітня 2007 року працювала на Підприємстві житлово-комунального господарства Димитровської міської ради машиністом (кочегаром) 3 розряду до кінця опалювального сезону (записи №№ 30, 31); з 15 квітня 2007 року по 16 жовтня 2007 року працювала сторожем до початку опалювального сезону (записи №№ 31, 32); з 17 жовтня 2007 року по 14 квітня 2008 року працювала на Підприємстві житлово-комунального господарства Димитровської міської ради машиністом (кочегаром) 3 розряду в опалювальний сезон (записи 32, 33); з 15 квітня 2008 року по 15 жовтня 2008 року працювала на Підприємстві житлово-комунального господарства Димитровської міської ради підсобно-транспортною робітницею до початку опалювального сезону (записи №№ 33, 34); з 16 жовтня 2008 року по 31 березня 2009 року працювала на Підприємстві житлово-комунального господарства Димитровської міської ради машиністом (кочегаром) 3 розряду в опалювальний сезон (записи №№ 34, 35); з 1 квітня 2009 року по 28 жовтня 2009 року працювала на Підприємстві житлово-комунального господарства Димитровської міської ради сторожем до початку опалювального сезону (записи №№ 35, 36); з 29 жовтня 2009 року по 7 квітня 2010 року працювала на Підприємстві житлово-комунального господарства Димитровської міської ради машиністом (кочегаром) 3 розряду в опалювальний сезон (записи №№ 36, 37); з 7 квітня 2010 року по 1 вересня 2010 року працювала на Підприємстві житлово-комунального господарства Димитровської міської ради підсобно-транспортною робочою до початку опалювального сезону (записи №№ 37, 38); з 6 жовтня 2010 року по 30 грудня 2010 року працювала на ПП Доминант-Сервіс машиністом-кочегаром 1 розряду на час опалювального сезону з 6 жовтня 2010 року по 30 грудня 2010 року (записи №№ 39, 40); з 4 січня 2011 року по 31 березня 2011 року працювала у загальноосвітній школі-інтернаті І-ІІІ ступенів Димитровської міської ради Донецької області кочегаром на час опалювального сезону (записи №№ 41-44); з 12 квітня 2011 року по 5 жовтня 2011 року перебувала на обліку у Димитрівському центрі зайнятості як безробітна (записи №№ 45-46); з 29 жовтня 2012 року по 29 березня 2013 року працювала у загальноосвітній школі-інтернаті І-ІІ ступенів Димитровської міської ради Донецької області кочегаром на час опалювального сезону (записи №№ 47, 48); з 9 квітня 2013 року по 30 вересня 2013 року перебувала на обліку у Димитрівському центрі зайнятості як безробітна (записи №№ 49, 50); з 30 вересня 2013 року по 31 березня 2014 року працювала загальноосвітній школі-інтернаті І-ІІ ступенів Димитровської міської ради Донецької області кочегаром на час опалювального сезону у (записи №№ 51, 52); з 16 жовтня 2014 року по 31 березня 2015 року працювала у загальноосвітній школі-інтернаті І-ІІ ступенів Димитровської міської ради Донецької області кочегаром на час опалювального сезону (записи №№ 53, 54); з 16 жовтня 2015 року по 5 квітня 2016 року працювала у загальноосвітній школі-інтернаті І-ІІ ступенів Димитровської міської ради Донецької області кочегаром на час опалювального сезону (записи №№ 55, 56); з 15 жовтня 2016 року по 7 квітня 2017 року працювала у загальноосвітній школі-інтернаті І-ІІ ступенів Мирноградської міської ради Донецької області кочегаром на час опалювального сезону (записи №№ 57, 58); з 17 жовтня 2017 року по 6 квітня 2018 року працювала у загальноосвітній школі-інтернаті І-ІІ ступенів Мирноградської міської ради Донецької області кочегаром на час опалювального сезону (записи №№ 59, 60); з 23 квітня 2018 року по 29 квітня 2018 року перебувала на обліку у Мирноградському центрі зайнятості як безробітна (записи №№ 61, 62); з 30 жовтня 2018 року по 31 грудня 2018 року працювала у дитячо-юнацькій спортивній школі Мирноградської міської ради Донецької області кочегаром на час опалювального сезону (записи №№ 63, 64); з 2 січня 2019 року по 15 квітня 2019 року працювала у Комунальному позашкільному навчальному закладі Дитячо-юнацька спортивна школа Мирноградської міської ради кочегаром на час опалювального сезону (записи №№ 65, 66);- з 23 квітня 2019 року по 9 жовтня 2019 року перебувала на обліку у Мирноградському центрі зайнятості як безробітна (записи №№ 67, 68); з 16 жовтня 2019 року по 15 квітня 2020 року працювала у Комунальному позашкільному навчальному закладі Дитячо-юнацька спортивна школа Мирноградської міської ради кочегаром на час опалювального сезону (записи №№ 69, 70); з 16 жовтня 2020 року по 16 квітня 2021 року працювала у Комунальному позашкільному навчальному закладі Дитячо-юнацька спортивна школа Мирноградської міської ради кочегаром на час опалювального сезону (записи №№ 71-72); з 5 травня 2021 року по 15 жовтня 2021 року перебувала на обліку у Мирноградському центрі зайнятості як безробітна (записи №№ 73, 74); з 18 жовтня 2021 року по 31 березня 2022 року працювала у Комунальному закладі спеціалізованої позашкільної освіти Дитячо-юнацька спортивна школа Мирноградської міської ради кочегаром на час опалювального сезону (записи №№ 75, 76); з 1 листопада 2022 року по 31 березня 2023 року працювала у Комунальному закладі спеціалізованої позашкільної освіти Дитячо-юнацька спортивна школа Мирноградської міської ради (записи №№ 77, 78); з 2 листопада 2023 року по 31 березня 2024 року працювалау Комунальному закладі спеціалізованої позашкільної освіти Дитячо-юнацька спортивна школа Мирноградської міської ради кочегаром на час опалювального сезону (записи №№ 79-80) (а.с. 11-25, 76-83).

Відповідно до довідки від 30 травня 2000 року (вих. № 42), виданої Колективним сільськогосподарським підприємством ім. Суворова сел. Новотроїцька Красноармійського району Донецької області, ОСОБА_1 працювала на даному господарстві та була долучена до сільськгосп-праці на правах члена колгоспу за період з 1996 рік по 1999 рік, а саме: у 1996 році відпрацювала 102 дні (148,15 грн), у 1997 році відпрацювала 99 днів (280,22 грн); 1998 році відпрацювала 99 днів (283,32 грн); у 1999 році відпрацювала 36 днів (107,79 грн). У довідці також зазначено, що позивач членом колгоспу не була, прибутковий податок із заробітної плати утримувався, соціально страхові виплати нараховувались; оплата праці проводилась за кожний відпрацьований день по нормам і розрахункам, які застосовувались при оплаті праці в господарстві. Дана довідка видана на підставі розрахункових відомостей головою КСГП ім. Суворова А.П.Масло та інспектором ВК Г.Н.Ковальовою.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частина 3 статті 4 Закону № 1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Положенням ч.1 ст. 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до статті 26 Закону № 1058, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

За частиною 2 вказаної статті, у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: по 31 грудня 2018 року - від 15 до 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 16 до 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 17 до 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 18 до 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 23 до 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 24 до 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - від 25 до 35 років.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058, застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

Страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

Для осіб, стосовно яких згідно із Законом України "Про соціальний і правовий захист осіб, стосовно яких встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, та членів їхніх сімей" встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, період позбавлення особистої свободи зараховується до страхового стажу для призначення пенсії за віком, а також до страхового стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до цього Закону, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати на дату здійснення доплати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди роботи після призначення пенсії зараховуються до страхового стажу на загальних підставах.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

За частиною 2 статті 27 Закону № 1058-IV, за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.

Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.

Закон №1058-IV набрав чинності 1 січня 2004 року. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII).

Відповідно до ст. 56 Закону №1788-ХІІ, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Також, відповідно до п. «а» ст. 56 Закону №1788-ХІІ, до стажу роботи зараховується будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-XII та ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п.1 Порядку).

Відповідно до п.3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п.3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п. 17, 18 Порядку № 637, за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

В такому ж порядку показаннями свідків підтверджується час роботи громадян із числа національних меншин, примусово виселених з місць постійного проживання в 30-40 роки, а також час роботи в колгоспі до 1965 року у випадках, коли неможливо одержати документи про наявний стаж роботи, незалежно від причин відсутності необхідних документів.

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Відповідно до п.23, 24 Порядку № 637, документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про період роботи, які внесені в довідки на підставі документів.

Довідки, видані колгоспами при залишенні членом колгоспу роботи, а також довідки, видані в більш пізній період колгоспами, які згодом припинили свою діяльність, можуть братися до уваги й тоді, коли вони не містять підстав видачі.

Системний аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі №415/4914/16-а, від 21 травня 2020 року у справі №550/927/17, від 16 червня 2020 року у справі №682/967/17 та від 19 червня 2020 року у справі №359/2076/17, від 18 листопада 2022 року у справі № 560/3734/22.

Стаж позивача у спірний період підтверджується записами у трудовій книжці.

Так, записи у трудовій книжці НОМЕР_1 , їх співставлення між собою, не містять протиріч та у своїй сукупності підтверджують факт роботи позивача у визначені у трудовій книжці періоди.

Зауважень до правильності внесення записів у трудову книжку НОМЕР_1 стосовно спірних періодів трудової діяльності позивача спірне рішення не містить.

Щодо посилання скаржника, як підставу не врахування спірного періоду до загального та пільгового стажу на те, що трудова книжка заповнена з порушенням законодавства, а саме на першій (титульній) сторінці у графі дата заповнення відсутня інформація, ім`я ОСОБА_2 не відповідає паспортним даним ОСОБА_3 , титульний аркуш справи не містить дати її заповнення, суд зазначає наступне.

З титульного аркушу трудової книжки НОМЕР_1 судами встановлено, що ім`я особи, стосовно якої оформлено зазначену трудову книжку, вказано як ОСОБА_3 , але з дефектом написання літери "и" (російською мовою): при написанні зазначеної літери не промалювався слід шарикової ручки у місці написання діагональної лінії у літері - при цьому обидві вертикальні лінії (праворуч та ліворуч діагональної лінії) є чіткими.

Щодо посилання відповідача на те, що перша вертикальна лінія після літери м є буквою е, так як ця лінія не схожа на літери е, написані особою, що заповнювала титульний аркуш трудової книжки, в інших словах титульного аркушу (ПанащЕнко, АлЕксандровна, срЕднЕЕ, общЕЕ).

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем зроблено помилковий висновок про те, що ім`я, зазначене на титульному аркуші трудової книжки НОМЕР_1 , не є ім`ям Людмила.

Також, відповідно до п.2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затверджену Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція № 58) визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

За приписами п.4.1 ч.1 Інструкції №58 записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Враховуючи положення п.2.3 Інструкції № 58, записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону

Згідно з п.2.6 Інструкції №58, у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Згідно з абз. 2 п. 6.1 Інструкції № 58, у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.

Згідно з пунктом 1.5 Інструкції № 58 питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 Про трудові книжки працівників, цією Інструкцією та іншими актами законодавства.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 року № 301 визначено, що трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях як документи суворої звітності, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку.

Відповідно до пункту 4 Постанови № 301, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Отже, посилання відповідача, як підставу відмови у задоволені позову, на порушення вимог законодавства в частині заповнення трудової книжки, не відповідає положенням законодавства та не може бути підставою для відмови у зарахуванні спірних періодів.

Суд наголошує, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці, та її ведення. Вказані відповідачем обставини, не можу бути підставою для неврахування записів у трудовій книжці та виключення періодів роботи з трудового стажу позивача, оскільки працівник не може відповідати за неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки з вини адміністрації підприємства (установи) не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17, від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17, від 11 травня 2022 року у справі № 120/1089/19-а, від 18 листопада 2022 року у справі № 560/3734/22, 04 липня 2023 року у справі № 580/4012/19.

Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Отже, посилання відповідача, як підставу відмови у задоволені позову, на порушення вимог законодавства в частині заповнення трудової книжки, не відповідає положенням законодавства та не може бути підставою для відмови у зарахуванні спірних періодів.

Будь яких доказів щодо неналежності трудової книжки позивачеві або відомостей зазначених в ній відповідачем не надано.

З трудової книжки вбачається, що на титульній сторінці вона містить відомості щодо прізвища, ім`я, по батькові позивача, дату її народження, її підпис як власника трудової книжки, підпис особи, яка відповідальна за видачу трудової книжки; в розділі Відомості про роботу вона містить відповідні записи про її роботу.

Тобто, трудова книжка позивача містить всі належні записи про роботу, що дають право на зарахування всього спірного періоду роботи.

Щодо зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи з червня 1996 року по серпень 1999 року (у КПС ім. Суворова Красноармійського району Донецької області), колегія суддів зазначає наступне.

У трудовій книжці НОМЕР_1 записи про роботу позивача у 1996 1999 роках у КПС ім. Суворова дійсно відсутні.

Трудова книжка колгоспника позивачем разом із заявою про призначення пенсії не надавалась.

У довідці від 30 травня 2000 року (вих. № 42), виданої вказаним КСП, містять записи щодо періоду роботи з червня 1996 року по серпень 1999 року (у КПС ім. Суворова Красноармійського району Донецької області).

Так, у довідці зазначено, що ОСОБА_1 працювала на даному господарстві та була долучена до сільськгосп-праці на правах члена колгоспу за період з 1996 рік по 1999 рік, а саме: у 1996 році відпрацювала 102 дні, у 1997 році відпрацювала 99 днів; 1998 році відпрацювала 99 днів; у 1999 році відпрацювала 36 днів. У довідці також зазначено, що позивач членом колгоспу не була, прибутковий податок із заробітної плати утримувався, соціально страхові виплати нараховувались; оплата праці проводилась за кожний відпрацьований день по нормам і розрахункам, які застосовувались при оплаті праці в господарстві. Довідка видана на підставі розрахункових відомостей, підписана головою КСГП ім. Суворова А.П.Масло та інспектором ВК Ковальовою Г.Н.

Суд вважає, що відомості про працю позивача у зазначеному колгоспі слід врахувати до страхового стажу, оскільки ця довідка містить інформацію про період роботи позивач та відповідачем не спростовані належними доказами праця позивача у спірний період.

Крім того суд звертає увагу, що за відсутності трудової книжки трудовий стаж відповідно до п. 3 Порядку № 637 може бути підтверджено додатковими доказами, зокрема, довідками та іншими документами, які містять відомості про періоди роботи.

Суд також звертає увагу на те, що відповідно до ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 ч. 1 Європейської Соціальної хартії, ч. 3 ст. 46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Тобто, трудова книжка позивача та інші надані докази містить всі належні записи про роботу, що дають право на зарахування всього спірного періоду роботи.

З огляду на встановлені судом обставини та докази, суд дійшов до висновку, що відповідачем неправомірно відмовлено у зарахуванні спірного періоду до стажу позивача.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржувалось в іншій частині, то в цій частині таке судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

За положенням ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 січня 2025 р. у справі № 200/8078/24 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 21 травня 2025 року.

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді А.А. Блохін

А.В. Гайдар