Справа № 522/7271/25-Е
Суддя: Шенцева О. П.
Дата ухвалення: 2025-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/7271/25-Е
Провадження № 2-а/522/273/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

судді Шенцевій О.П.,

за участі секретаря судового засідання Морозової О.В.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 04.04.2025 р. надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.03.2025 року відповідачем в особі інспектора з паркування, було складено відносно позивача постанова по справі про адміністративне правопорушення серія ОДП 3121103, відповідно до якої її притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП (порушення п.15.6 Правил дорожнього руху, а саме здійснення стоянки автомобіля таким чином, що не відповідає способу поставлення транспортного засобу на стоянку, зазначеному табличками до дорожніх знаків 7.6.17.6.5) та стягнуто з нього штраф у розмірі 340 грн.

Вказану постанову позивач вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що автомобіль позивача знаходився не на тротуарі, а на території, що є прилеглою до будинку №2-А, тобто є зоною обслуговування вказаного будинку, власником якого є ТОВ «СПЕЦТЕХОСНАСТКА 2А». Тобто, вказана земельна ділянка прилягає до тротуару, але не є його частиною, а тому на неї не розповсюджується дія знаків 7.6.1 та 5.43.

Ухвалою суду від 14 квітня 2025 року провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду у судовому засіданні.

23 квітня 2025 року до суду надійшов відзив Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування відзиву відповідачем зазначено, що на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, надано до суду фотознімки, відповідно до яких, належний позивачу транспортний засіб CHEVROLET VOLT, д.н.з НОМЕР_1 здійснив стоянку не на краю тротуару навіть якщо для руху пішоходів залишилося не менше двох метрів. Таким чином, постанова ОДП № 3121103 про адміністративнеправопорушення, винесена у відношенні ОСОБА_1 є цілком правомірною і такою, що відповідає діючому законодавству.

Представник позивача звернувся до суду з заявою про проведення судового засідання згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України.

Представник відповідача звернувся до суду з заявою про проведення судового засідання згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України.

У зв`язку з викладеним, суд доходить до висновку про можливість розгляду справи без фіксації судового засідання технічними засобами.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 27.03.2025 року інспектором з паркування відділу контролю за безпекою дорожнього руху та паркуванням управління розвитку транспортної інфраструктури Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Шевченко Ігорем Валентиновичем було виявлено порушення водієм транспортного засобу CHEVROLET VOLT, д/н НОМЕР_1 , вимог підпункту «в» п. 15.10 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. № 1306, а саме: здійснено стоянку за адресою м. Одеса, вул. В. Арнаутська, 2А на тротуарі (не на краю).

Дане правопорушення було зафіксовано в режимі фотозйомки, відповідно до ст. 142 КУпАП.

Вчинене правопорушення передбачене п. 15.10 «в» Правил дорожнього руху України (далі- ПДР), відповідальність за яке визначена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

За результатами виявленого адміністративного правопорушення інспектором з паркування винесена постанова ОДП 3121103 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Позивач з вказаною постановою не погоджується, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню, в звязку з чим, звернулась до суду з даним позовом.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з приміткою до статті 122 КУпАП , суб`єктом правопорушення є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України.

У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

Приписами статті 14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/ відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів.

У ст. 245 КУпАП закріплено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє суду дійти до висновку, що достатньою та необхідною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватись належними і допустимими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП та ст. 73, 74 КАС України.

Відповідно до п. 1.10 ПДР автомобільна дорога, вулиця (дорога) - це частина території, зокрема в населеному пункті, з усіма розташованими на ній спорудами (мостами, шляхопроводами, естакадами, надземними і підземними пішохідними переходами) та засобами організації дорожнього руху, призначена для руху транспортних засобів і пішоходів та обмежена по ширині зовнішнім краєм тротуарів чи краєм смуги відводу.

Край проїзної частини (для нерейкових транспортних засобів) - видима умовна чи позначена дорожньою розміткою лінія на проїзній частині в місці її прилягання до узбіччя, тротуару, газону, розділювальної смуги, смуги для руху трамваїв, велосипедної або пішохідної доріжки.

Проїзна частина - елемент дороги, призначений для руху нерейкових транспортних засобів.

Тротуар є елементом дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном.

Зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо.

Стоянка це припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.

Таким чином, тротуар - це елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном.

Пункт 15.10 ПДР, який є загальною нормою параграфу 15 ПДР, передбачає, що зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватися у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Відповідно до п. 15.10 Правил дорожнього руху (надалі по тексту ПДР) стоянка забороняється: а) у місцях, де заборонена зупинка; б) на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками); в) на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м; г) ближче 50 м від залізничних переїздів; ґ) поза населеними пунктами в зоні небезпечних поворотів і випуклих переломів поздовжнього профілю дороги з видимістю або оглядовістю менше 100 м хоча б в одному напрямку руху; д) у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів; е) ближче 5 м від контейнерних майданчиків та/або контейнерів для збирання побутових відходів, місце розміщення або облаштування яких відповідає вимогам законодавства; є) на газонах.

У випадку відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху) (п. 15.2 ПДР).

Судом встановлено, що 27.03.2025 о 15:15:14 водій транспортного засобу CHEVROLET VOLT, державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Одеса, на вул. Велика Арнаутська 2А здійснив стоянку на тротуарі (не на краю), чим допущено порушення пункту 15.10 підпункту в ПДР та за що постановою накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень.

Так, з наявної фотозйомки наданої відповідачем, яка проводилась з різних ракурсів, вбачається автомобіль позивача припаркований біля будівлі.

Проте, оскільки така фотофіксація не має координатів неможливо чітко встановити місце вчинення адміністративного правопорушення та місцезнаходження автомобіля.

Водночас, як вбачається з фотографії (а.с. 17), навпроти будинку 2-А по вул. Велика Арнаутська в м. Одеса встановлені знаки 5.43 та 7.6.1. В той же час, транспортний засіб, що належить позивачу, припарковано на тротуарі, а не на проїжджій частині в зоні дії дорожнього знаку 5.43 та 7.6.1.

При цьому, пунктом в 15.10 ПДР України дозволяється стоянка на тротуарі легковим автомобілям та мотоциклам, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.

Також, з матеріалів справи слідує, що ширина тротуару у місті, де стояв автомобіль позивача, становить 8,7 метрів. З урахуванням способу розташування автомобілю позивача ширина вільної частини тротуару складала 8,7 метрів, тобто значно більше ніж 2 метри, що відповідає вимогам п. 15.10 ПДР України (а.с. 18-19).

Разом з тим, стоянка легкового автомобілю на тротуарі допускається у декількох випадках, а самеу місцях, позначених дорожніми знаками 5.42.1, 5.42.2, 5.43, із встановленими з табличками 7.6.2, 7.6.3., 7.6.5, 7.6.6та на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 метри.

Між тим, позивач наполягає на тому, що автомобіль позивача знаходився не на тротуарі, а на території, що є прилеглою до будинку №2-А, тобто є зоною обслуговування вказаного будинку. Тобто, вказана земельна ділянка прилягає до тротуару, але не є його частиною.

Вказане, також підтверджується копією відповіді Управління дорожнього господарства Одеської міської ради від 18.12.2024 р. №1026; копією договору №7 від20.05.2024 року; копією виконавчої схеми поточного ремонту тротуару за адресою: м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 2А; копією відповіді КМ «Міські дороги».

Відповідачем вказане не спростовано належними доказами та жодним чином не обгрунтовано у відзиві.

Відповідно до ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Аналогічна правова позиція викладена Верховим Судом у постанові від 14.03.2018 р. у справі № 760/2846/17.

Нормами КАС України передбачається право відповідача викласти свої заперечення щодо позову у відзиві. Відповідачем надано відзив на позов, проте у ньому не міститься доказів, які б спростовували твердження позивача, та підтверджували вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 122 КУпАП

Як уже зазначалось, так як предметом оскарження є постанова про притягнення до адміністративної відповідальності, суд повинен перевірити законність та обґрунтованість винесення постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення позивача до адміністративної відповідальності, чи не порушено права позивача при розгляді адміністративної справи, та інше. Оскільки ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 6 Порядку безоплатного надання (у тому числі через Інтернет) інформації про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), особам, за якими зареєстровані транспортні засоби, та/або безпосереднім користувачам таких транспортних засобів, інформація про адміністративні правопорушення у сфері порушення правил паркування, зупинки та стоянки транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), що розглядаються виконавчим органом відповідної місцевої ради або уповноваженим ним інспектором з паркування, розміщується для ознайомлення на офіційному веб-сайті виконавчого органу відповідної місцевої ради.

Відповідачем до суду не було надано доказів, що б підтверджували вчинення позивачем адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 122 КУпАП та спростували б пояснення позивача.

При цьому, фотофіксація, яка надана відповідачем та міститься в матеріалах справи не дає змоги пересвідчитись у даті, місці вчинення позивачем адміністративного правопорушення. З фотофіксації належним чином не вбачається де саме та за якою адресою розташований автомобіль, не зрозуміло коли саме та ким зроблена така фотофіксація, координати також відсутні.

Отже, вказане підтверджує обставини викладені в позові та спростовує вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від17.07.1997«Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З наведеного вбачається обов`язок суду врахувати усі обставини, які мають значення для прийняття рішення та дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

З досліджених матеріалів, суд не вбачає в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

За таких обставин, з огляду на вказане та норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 243-246, 250, 251, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ОДП 3121103, винесену інспектором з паркування департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Шевченко Ігорем Валентиновичемвід 27 березня 2025 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя