Справа № 420/19345/24
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/19345/24
Перша інстанція: суддя Токмілова Л.М.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Єщенка О.В.,

Турецької І.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2024р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2024р. ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Одеської митниці, у якому просила:

- визнати протиправним та скасувати Рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500080/2024/000055/2 від 11.06.2024р.;

- визнати протиправною та скасувати Картку відмови Одеської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA500080/2024/000206.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що під час переміщення транспортного засобу через митний кордон України її представником до Одеської митниці подано митну декларацію №24UA84U8 від 7.06.2024р. з визначеною декларантом вартістю товару. Проте, за результатами митного оформлення митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів за №UA500080/2024/000055/2 від 11.06.2024р. та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за UA500080/2024/000206.

Позивачка із рішеннями митного органу не погоджується, вважає їх протиправними та такими, що порушують її права та інтереси, оскільки документи, подані декларантом для митного оформлення ТЗ за ціною контракту, відповідають вимогам ст.53 МКУ, є належними та допустимими і підтверджують числове значення митної вартості, не мають розбіжностей та їх дані піддаються обчисленню.

Посилаючись на вказане, позивачка просила позов задовольнити.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2024р. адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA500080/2024/000055/2 від 11.06.2024р..

Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500080/2024/000206.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 676грн..

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 2 000грн..

Не погодившись із даним судовим рішенням, Одеська митниця подала апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що надані митному органу документи є належними та в повній мірі відповідають вимогам МК України до документів, які підтверджують митну вартість товару, однак останні не тільки не спростовані митним органом, але й взагалі залишені без уваги. Таким чином, спірне рішення про коригування митної вартості товарів №UA500080/2024/000055/2 від 11.06.2024р. прийняте відповідачем необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, та відповідно безпідставно прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500080/2024/000206.

Проте, з таким висновком суду першої не може погодитись судова колегія, оскільки вказаного висновку суд дійшов без належного з`ясування обставин по справі, у зв`язку з чим допустив неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

За правилами ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судова колегія вважає, що вказані порушення норм права призвели до неправильного вирішення справи по суті, а тому апеляційний суд на підставі ст.315 КАС України, рішення суду скасовує та приймає нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Так, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 придбала у AUTOWORLD транспортний засіб бувший у використанні AUDI А6 3.0 TDI 2020 НОМЕР_1 відповідно до Контракту за №22/02/24 від 22.02.2024р..

На підставі інвойсу від 22.02.2024р. №1 позивачкою на митну територію України ввезено: Легковий автомобіль, двигун внутрішнього згоряння із запалюванням від стиснення (дизелем або напівдизелем), такий що використовувався - 1шт. - Торгівельна марка "AUDI"; - модель "A6"; - ідент. № VIN НОМЕР_1 ; - номер шасі - нема даних; - номер двигуна - нема даних; - тип двигуна - дизель; - об`єм двигуна 2 967см3; - колісна формула - 4x4; - тип кузова - седан; - колір білий; - календарний рік виготовлення - 2020; - модельний рік - 2021; - загальна кількість місць, включаючи водія 5; - пробіг за одометром - невизначений; - торгівельна марка - AUDI; - виробник - MFD BY AUDI AG; - країна походження - Німеччина DE.

7.06.2024р. декларантом позивачки для здійснення митного оформлення вказаного товару подано до Одеської митниці митну декларацію за №24UA84U8 (а.с.25).

Для підтвердження заявленої митної вартості товарів разом з митною декларацією позивачем подані наступні документи: інвойс від 22.02.2024р. №1; автотранспортну накладну №б/н від 28.05.2024; декларацію про походження товару №190/Х/24 від 27.05.2024р.; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадках митного огляду, що здійснюється при виконанні митних формальностей під час митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації) №24UA70U5 від 30.05.2024р.; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 21.02.2024р.; висновок експерта №190/Х/24 від 27.05.2024р.; паспорт громадянина України НОМЕР_3 від 22.01.2007р.; довідку про відповідність екологічним стандартам №60337 від 27.05.2024; договір про надання послуг митного брокера за №69 від 1.05.2024р.; фото товару; заяву на посвідчення від 28.05.2024р.; платіжну інструкцію від 27.05.2024р.; платіжну інструкцію від 30.05.2024р..

11.06.2024р. декларантом було додатково надано копію митної декларації країни відправлення.

Проте, під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості митним органом встановлено, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, які підтверджують митну вартість товару.

Так, Одеською митницею було прийнято рішення про коригування митної вартості товару за №UA500080/2024/000055/2 від 11.06.2024р. (а.с.22-23).

На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товару Одеська митниця видала позивачці картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA500080/2024/000206 (а.с.24).

Позивачка не погоджується із вказаним рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, а тому звернулася до суду із даним позовом.

Перевіряючи правомірність прийнятого спірного рішення, з урахуванням підстав, з якими позивач просить визнати його протиправним та незаконним, судова колегія виходить з наступного.

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями п.п.23,24 ст.4 МКУ встановлено, що митне оформлення - це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

На підставі приписів Митного кодексу України орган доходів і зборів здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою, відповідно до ст.49 МКУ, є їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За правилами ст.50 МКУ відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

За змістом ч.1 ст.51 МКУ митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 1, 2 ст.52 МКУ передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з ч.1 ст.53 МКУ у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Водночас, відповідно до ч.3 ст.53 МКУ, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи, перелік яких визначено вказаною нормою.

У той же час, відповідно до ч.5,6 ст.53 МКУ забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Як визначено в ст.54 МКУ контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст.58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Таким чином, у разі наявності розбіжностей у поданих декларантом до митного оформлення документах для підтвердження заявленої митної вартості товару, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані надати додатковий перелік документів. При цьому, витребування митним органом таких документів може мати місце у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів за №UA500080/2024/000055/2 від 11.06.2024р., підставами для здійснення відповідачем коригування митної вартості стало те, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності, а саме:

- в CMR порт AGIGEA Румунія (RO) зазначений як місце перевантаження автомобіля з морського судна на наземний транспорт. В пакеті документів відсутня будь-яка інформація про: вартість доставки автомобіля від порту Incheon Korea (KR), як зазначено в інвойсі,- до порту AGIGEA Румунія (RO), зазначеному у CMR; а також про витрати на перевантаження автомобіля в порту AGIGEA Румунія (RO) і на доставку до кордону України. Отже, витрати на перевезення автомобіля документально не підтверджені і не враховані при декларуванні митної вартості товару.

- у випадку якщо покупець бажає, то він може самостійно вжити заходів до забезпечення страхування вантажу. Документи про наявність або відсутність витрат на страхування товарів покупцем до кордону України не надано. Таким чином у митного органу виникають сумніви щодо достовірності зазначених у документах складових митної вартості.

Щодо відсутності документів на підтвердження факту витрат на транспортування, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, постачання товару, а саме ТЗ AUDI A6 3.0 TDI 2020 WAUZZZF27MN004305, здійснювалось на умовах CFR Україна (а.с.28).

Відповідно до Інкотермс 2010 умова постачання Cost & Freight (CFR) "Вартість та фрахт"(... назва порту призначення) означає, що продавець зобов`язаний сплатити витрати та фрахт, необхідні для поставки товару в зазначений порт, однак ризик втрати чи ушкодження товару, а також ризик будь-якого збільшення витрат, що виникають після переходу товаром борту судна, переходить з продавця на покупця в момент переходу товару крізь поручні судна у порту відвантаження. За умовами CFR на продавця лягає відповідальність з очищення товару від стягнень для його вивозу.

Ціна CFR (CFR price) означає, що контрактна ціна за товар включає суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортного мита та інших зборів, а також вартості доставки (фрахту) до порту призначення, без розвантаження в порту.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції зазначив, що оскільки поставка товару здійснювалась на умовах CFR, то оплата фрахту була обов`язком постачальника товару і врахована постачальником у ціну товару, тому всі витрати на доставку товару покладені на постачальника такого товару. Тобто додаткові витрати позивач не поніс. Умови поставки даної партії товару Інкотермс CFR визначені у Інвойсі №1 від 22.02.2024р., в якому портом завантаження визначено Incheon. Korea, а кінцевою точкою доставки Україна, а також визначено загальну вартість товару. Вказаний інвойс був наданий декларантом в розпорядження відповідача, а зазначена у ньому загальна вартість товару визначена з урахуванням витрат на транспортування складає 14 000дол. США. Наведене свідчить про безпідставність вказаних тверджень відповідача та спростовує доводи відповідача щодо непідтвердження витрат на перевезення автомобіля і їх неврахування при декларуванні митної вартості товару.

Однак, колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими, з огляду на наступне.

Як встановлено апеляційним судом, відповідно до CMR (Міжнародної товарно-транспортної накладної), у порту порт AGIGEA Румунія (RO) відбулося перевантаження автомобіля з морського судна на наземний транспорт, перевізник Turcan Ivan B.I. / C.I.: НОМЕР_4 (мовою оригіналу).

При цьому, у матеріалах справи відсутні відомості щодо витрат на транспортування автомобіля з порту AGIGEA Румунія (RO) до кордону України.

Посилання суду першої інстанції та представника позивача на те, що поставка автомобіля здійснювалась до кордону України на умовах CFR, відтак витрати на транспортування позивач не поніс, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки поставка товару на умовах CFR може застосовуватися тільки під час перевезення товару морським або внутрішнім водним транспортом.

Натомість, з матеріалів справи вбачається, що морське перевезення автомобілю відбулося з Incheon Korea (KR) до Румунії та в Румунії відбулося перевантаження товару на наземний транспорт.

У даному випадку, продавець несе витрати на доставку з Incheon Korea (KR) до Румунії, а не з Incheon Korea (KR) до України, як стверджує позивач та суд першої інстанції.

Окрім того, судова колегія зауважує, що в інвойсі №1 від 22.02.2024р. та Контракту за №22/02/24 від 22.02.2024р. зазначено, що умовами поставки є CFR України, що не відповідає Правилам Інкотермс, оскільки за умовами поставки CFR має бути обов`язково зазначено назву порту призначення, а не просто країну.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивачкою до митного оформлення надавалась довідка, видана директором ТОВ «ЮГ7», у якій зазначено, що з Кореї до України доставка автомобіля: AUDI A6, 2020р. vin: НОМЕР_1 , складає 2 000дол. США.

Надаючи оцінку вказаній довідці, колегія суддів зазначає, що у матеріалах справи відсутні відомості щодо уповноваження позивачкою ТОВ «ЮГ7» на здійснення перевезення товару, відтак довідка, видана ТОВ «ЮГ7», не може підтверджувати вартість доставки вищевказаного автомобіля.

За наслідком з`ясованих фактичних обставин справи колегія суддів дійшла висновку, що декларантом до митного органу не подано належних та допустимих доказів на підтвердження витрат на транспортування.

Щодо ненадання позивачем документів про підтвердження відсутності або наявності витрат на страхування покупцем до кордону України, то апеляційний суд зазначає наступне.

Як було встановлено апеляційним судом, поставка товару відбувалась за базисом «СFR».

При цьому, умови поставки за базисом «СFR» не передбачають безумовний обов`язок покупця здійснити страхування товару.

За приписами п.7 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються також і витрати на страхування цих товарів, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Згідно з п.8 ч.2 ст.53 МКУ документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Судова колегія зазначає, що оскільки умови поставки за базисом CFR не зобов`язують продавця або покупця здійснити страхування товару, відтак підстав стверджувати, що витрати щодо страхування є складовою митної вартості товару, який поставляється на умовах цього базису поставки, немає.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що в Одеської митниці виник обґрунтований сумнів щодо правильності заявленої ОСОБА_1 митної вартості товару, яка була нижчою від цін на такий товар, за якими вже здійснено митне оформлення.

Такі сумніви є законодавчо передбаченою підставою для витребування у декларанта додаткових документів з метою підтвердження заявленої за основним методом митної вартості.

Натомість, витребуваних митним органом документів позивачем подано не було, як і не обґрунтовано неможливості їх подання.

Інших же способів, ніж витребування контролюючим органом додаткових документів, для узгодження із декларантом митної вартості товару законодавчими нормами не передбачено.

Відтак, оскільки позивачем не подано додаткових документів, в Одеської митниці не було можливості застосувати визначену ним митну вартість, що, в свою чергу, послугувало підставою для коригування останньої за резервним методом.

При цьому, відповідачем послідовно доведено неможливість застосування попередніх методів оцінки.

Положеннями ч.2 ст.55 МК України встановлено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Окрім того, відповідно п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, які затверджені наказ Міністерства фінансів України від 24.05.2012р. за №598 у графі 33 рішення зазначаються обставини його прийняття та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості.

Як вбачається із матеріалів справи, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів про коригування митної вартості товарів №UA500080/2024/000055/2 від 11.06.2024р. та картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500080/2024/000206, наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, також у цих рішеннях про коригування митної вартості визначені джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості, а саме: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), у яких міститься інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю.

Приписами п.2 ч.6 ст.54 МК України визначено, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

Відповідно до ст.256 МК України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Рішення про відмову у митному оформленні приймається в межах строку, відведеного статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення. Неприйняття такого рішення протягом зазначеного строку є бездіяльністю, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому главою 4 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладені обставини та положення МК України, Одеською митницею була видана картки відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Приписами ч.7 ст.55 МК України визначено, що у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу на строк 90 днів з дня випуску товарів.

Апеляційним судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що товар, який надійшов на адресу позивачки, було випущено у вільний обіг за митною декларацією (МД) №24UA04U4 за умови забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України.

Сплату різниці митних платежів за митною вартістю, визначеною декларантом, та митною вартістю, визначеною митним органом, при митному оформленні товару забезпечено фінансовою гарантією у розмірі 251 534,5грн. шляхом внесення коштів на відповідний рахунок митного органу.

Аналізуючи вище встановлені обставини за урахуванням зазначених норм митного законодавства, судова колегія вважає, що Одеська митниця під час здійснення контролю митної вартості товару позивачки та прийняття рішення про коригування митної вартості товару №UA500080/2024/000055/2 від 11.06.2024р. діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивачки, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 ..

При цьому, судова колегія бере до уваги те, що позивачкою дійсно не було надано до митного органу усіх відповідних та належних документів для підтвердження заявленою нею митної вартості товару.

Виходячи з наведеного, судова колегія дійшла висновку, що вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції на ці обставини уваги не звернув, належної оцінки не дав, а тому вважає за необхідним рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,317,325 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Одеської митниці задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2024р. скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: О.В. Єщенко

І.О. Турецька