Справа № 320/9602/24
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2025 року справа №320/9602/24

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лиска І.Г., розглянувши у м. Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центральної медико-соціальної експертної комісії №2 Комунальної установи «Київський міський центр Медико-соціальної експертизи», Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 із позовом до Центральної медико-соціальної експертної комісії №2 Комунальної установи «Київський міський центр Медико-соціальної експертизи», Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України», в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України (ДЗ ЦСЕК МОЗ України) щодо підтвердження рішення Центральної медико-соціальної експертної комісії №2 Комунальної установи «Київський міський центр Медико-соціальної експертизи» про встановлення ОСОБА_1 25% втрати працездатності та невстановлення їй групи інвалідності, зазначене у листі ДЗ ЦМСЕК МОЗ України №56-26/13/1783 від 21.11.2023 року;

- зобов`язати Центральну медико-соціальну експертну комісію №2 Комунальної установи «Київський міський центр Медико-соціальної експертизи» повторно провести медико-соціальну експертизу щодо ОСОБА_1 за направленнями на медико-соціальну експертну комісію №6874/125/51/01-03 від 10.08.2023 Оболонського УП ГУНП у м. Києві, ф088/0 ДУ «ТМО МВС України по місту Києву», з врахуванням усіх захворювань, так, пов`язаних з проходженням служби в Національній поліції України, та пов`язаних з ними станів (проявів хвороб), визначивши відсотки втрати працездатності за кожним захворюванням у межах граничних відсотків, зазначених у «Критеріях встановлення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням трудових обов`язків», затверджених Наказом МОЗ України від 05.06.2012 року №420; провести належну оцінку порушення статодинамічних функцій, обмеження здатності до пересування та обмеження здатності до трудової діяльності ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Київський міський центр Медико-соціальної експертизи Центральна МСЕК №2 в разі встановлення ОСОБА_1 групи інвалідності, встановити ОСОБА_1 відповідну групу інвалідності днем первинного надходження до ЦСЕК №2 направлень на медико-соціальну експертну комісію №6874/125/51/01-03 від 10.08.2023 Оболонського УП ГУНП у м. Києві, ф088/0 ДУ «ТМО МВС України по місту Києву», з 02.10.2023 року, у відповідності до п.8 «Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності», затвердженого Постановою КМУ від 03.12.2009 року №1317.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, Наказом ГУНП у м. Києві №729 о/с від 03.05.2023 року ОСОБА_1 з 04.05.2023 року було звільнено зі служби в поліції згідно з п.2 (через хворобу) ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію». Оболонським УП ГУНП у м. Києві Слишак Є.Р. видано направлення на медико-соціальну експертну комісію №6874/125/51/01-03 від 10.08.2023 року, для встановлення втрати працездатності у відсотковому відношенні та для визначення, чи є ОСОБА_1 особою з інвалідністю внаслідок захворювань, які мали місце в період проходження служби (проходила службу в органах внутрішніх справ та Національній поліції України з 01 жовтня 1997 року по 04 травня 2023 року), згідно зі ст.97 Закону України «Про національну поліцію».

Центральною медико-соціальною експертною комісією №2 Комунальної установи «Київський міський центр Медико-соціальної експертизи», 18.10.2023 року було здійснено огляд ОСОБА_1 , та встановлено 25% втрати працездатності. Причина втрати професійної працездатності: по захворюванням, так, пов`язаним з проходженням служби в поліції, дата встановлення страхового випадку - 11.04.2023 рік. Підстава - акт огляду МСЕК №6786. Група інвалідності встановлена не була.

Рішенням державного закладу центральна Медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України (ДЗ ЦМСЕК МОЗ України) було підтверджено рішення Центральна медико-соціальна експертна комісія №2 Комунальної установи «Київський міський центр Медико-соціальної експертизи» про встановлення ОСОБА_1 25% втрати працездатності та невстановлення їй групи інвалідності, зазначене у листі ДЗ ЦСЕК МОЗ України №56-26/13/1783 від 21.11.2023 року, - без призначення повторного огляду. Позивач вважає, що відповідач-1 неповно та не належним чином здійснив дослідження його стану здоров`я, оскільки з наданих позивачем документів вбачається наявність підстав для визнання позивача особою з інвалідністю.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач - 1 подав відзив на позов, в якому зазначив, що ЦМСЕК №2 уважно вивчила всі медичні документи та оглянула ОСОБА_1 . Визначено максимальні 25% втрати працездатності захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в поліції, які встановлюються при відсутності групи інвалідності, згідно п. 2.13.5 Розділу ІІ «Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням трудових обов`язків», затвердженого Наказом МОЗ України від 05.06.2012 р. №420. ЦСЕК №2 при огляді визначає наявність або відсутність ознак інвалідності. Наявні функціональні порушення обмежують життєдіяльність ОСОБА_1 в легкому ступені та не дають підстав для визнання її інвалідом. Рішення було прийняте згідно діючого законодавства по МСЕ, в тому числі п. 27 «Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності», затвердженого Постановою КМУ від 03.12.2009 р. №1317.

Відповідач - 2 у своєму відзиві зазначав про правомірність прийнятого рішення і просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

У відповіді на відзив Позивач підтримав усі свої позовні вимоги.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 була визнана ВЛК непридатною до служби в поліції згідно свідоцтва про хворобу №1219/зв, виданого медичною (військово-лікарською ) комісією ДУ «ТМО МВС України по місту Києву» від 11.04.2023 року.

Наказом ГУНП у м. Києві №729 о/с від 03.05.2023 року ОСОБА_1 з 04.05.2023 року було звільнено зі служби в поліції згідно з п.2 (через хворобу) ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію».

Оболонським УП ГУНП у м. Києві Слишак Є.Р. видано направлення на медико-соціальну експертну комісію №6874/125/51/01-03 від 10.08.2023 року, для встановлення втрати працездатності у відсотковому відношенні та для визначення, чи є ОСОБА_1 особою з інвалідністю внаслідок захворювань, які мали місце в період проходження служби (проходила службу в органах внутрішніх справ та Національній поліції України з 01 жовтня 1997 року по 04 травня 2023 року), згідно зі ст.97 Закону України «Про національну поліцію».

Центральною медико-соціальною експертною комісією №2 Комунальної установи «Київський міський центр Медико-соціальної експертизи», на підставі направлення на МСЕК №6874/125/51/01-23 від 10.08.2023 Оболонського УП ГУНП у м. Києві, та направлення на МСЕК (ф088/0) ДУ «МО МВС України по місту Києву», 18.10.2023 року було здійснено огляд ОСОБА_1 , та встановлено 25% втрати працездатності.

Причина втрати професійної працездатності: по захворюванням, так, пов`язаним з проходженням служби в поліції, дата встановлення страхового випадку - 11.04.2023 рік. Підстава - акт огляду МСЕК №678б. Група інвалідності встановлена не була.

При винесенні рішення Центральною медико-соціальною експертною комісією №2 Комунальної установи «Київський міський центр Медико-соціальної експертизи» було враховано два сукупні діагнози ОСОБА_1 : «Дисциркуляторна енцефалопатія 1 ст. у вигляді розсіяної мікровогнищевої симптоматики, легких вестибуло-координаторних порушень, вестибулопатії, транзиторного цефалічного та легкого астенічного синдрому», та «Хронічна вертеброгенна цервікалгія, торакалгія, люмбаргія у вигляді стійкого больового та м?язо-тонічного синдрому на тлі розповсюдженого остеохондрозу хребта, ускладнених протрузіями С3-С4, С6-С7, Tн1-Тн2, Тн2-Тн3, Тн3-Тн4, Тн4-Тн5, Тн5-Тиб, Тн6-Тн7, Тн7-Tн8, Tн10-Tн11, L2-L3, L4-L5, L5-S1, екструзією мдх С5-С6 з помірним порушенням функцій».

Центральною медико-соціальною експертною комісією №2 Комунальної установи «Київський міський центр Медико-соціальної експертизи» було видано ОСОБА_1 «Довідку про невизнання її особою з інвалідністю» №678б від 18.10.2023 року, та дві «Довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках» №071793 від 18.10.2023 року.

Рішенням Державного закладу Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України (ДЗ ЦМСЕК МОЗ України) було підтверджено рішення Центральної медико-соціальної експертної комісії №2 Комунальної установи «Київський міський центр Медико-соціальної експертизи» про встановлення ОСОБА_1 25% втрати працездатності та невстановлення їй групи інвалідності, зазначене у листі ДЗ ЦСЕК МОЗ України №56-26/13/1783 від 21.11.2023 року, - без призначення повторного огляду.

Не погоджуючись з даним висновком з підстав невідповідності реальному стану втрати працездатності та вимогам законодавства, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Врегулювання механізму встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням трудових обов`язків визначено Порядком встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням трудових обов`язків, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України 05.06.2012 № 420, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 серпня 2012 р. за № 1387/21699 (далі Порядок № 420 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 1.3 Порядку № 420, обов`язки медико-соціальних експертних комісій (далі - МСЕК) визначені Положенням про медико-соціальну експертизу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1317.

Пунктами 1.5, 1.6 Порядку № 420 встановлено, що за наявності у потерпілого наслідків однієї травми чи професійного захворювання ступінь втрати професійної працездатності у відсотках визначається залежно від тяжкості, але не нижче першого значення, наведеного у Критеріях встановлення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням трудових обов`язків, затверджених цим наказом.

При встановленні втрати професійної працездатності у відсотках і потреби у додаткових видах допомоги МСЕК виходить тільки з наслідків виробничої травми або професійного захворювання та пов`язаних з ними станів.

Згідно із п. 1.9 Порядку № 420, за наявності у потерпілого наслідків, спричинених двома або більше травмами або професійними захворюваннями, ступінь втрати професійної працездатності встановлюється:

при І групі інвалідності - не вище 100 %;

при ІІ групі інвалідності - не вище 85 %;

при ІІІ групі інвалідності - не вище 65 %.

У випадках невизнання потерпілого інвалідом сумарний відсоток втрати професійної працездатності не повинен перевищувати 40 %.

За змістом п. 2.1, 2.2 Порядку № 420, ступінь втрати професійної працездатності у відсотках встановлюється, виходячи з наслідків ушкодження здоров`я внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання з урахуванням професійних здібностей, що є у потерпілого, клініко-функціональних можливостей і важливих професійних якостей, які дозволяють продовжувати виконання роботи за попередньою професією до нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання. Враховуються зниження кваліфікації, зменшення обсягу виконуваної роботи та важкість праці в звичайних, спеціально створених виробничих або інших умовах, ступінь втрати професійної працездатності встановлюється в межах від 5 до 100 відсотків.

Основним принципом експертизи професійної працездатності потерпілого є сукупний аналіз таких критеріїв:

клініко-функціональних;

характеру професійної діяльності (кваліфікації, якості і обсягу праці, здатності до його виконання);

виду і ступеня обмеження життєдіяльності.

Положеннями пп. 2.2.2, 2.2.3 п. 2.2 Порядку № 420 визначено, що при визначенні ступеня втрати професійної працездатності у відсотках враховуються такі професійні чинники: здатність потерпілого після нещасного випадку на виробництві або виникнення професійного захворювання виконувати роботу в повному обсязі за попередньою професією, роботою, під час якої стався нещасний випадок або встановлено професійне захворювання (до нещасного випадку або професійного захворювання), чи іншою рівноцінною їй за кваліфікацією.

При втраті основної або іншої рівноцінної їй за кваліфікацією раніше освоєної професії визначається можливість використання залишкової професійної працездатності на іншій роботі нижчої кваліфікації в звичайних, спеціально створених виробничих або інших умовах праці.

При визначенні ступеня втрати професійної працездатності у відсотках враховується вираженість порушень функцій організму потерпілого, що призводять до обмеження здатності до трудової діяльності та інших категорій життєдіяльності.

Відповідно до пп. 2.13.1 п. 2.13 Порядку № 420, встановлення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках здійснюється відповідно до принципів, наведених у пункті 2.2 цього розділу.

При невстановленні інвалідності потерпілому на виробництві, якщо він може у звичайних виробничих умовах виконувати професійну працю з помірним або незначним зниженням складності робіт, або із зменшенням обсягу виконуваної роботи, або при зміні умов праці, що призводять до зниження заробітку, або якщо виконання його професійної діяльності вимагає більшого навантаження, ніж раніше, відсотки втрати професійної працездатності не повинні перевищувати 25 відсотків, а при поєднанні декількох травм або професійних захворювань - 40 відсотків. (п. 2.13.5 п. 2.13 Порядку № 420).

Пунктом 3 Положення про медико-соціальну експертизу, затверджене постановою Кабінету Міністрів України «Питання медико-соціальної експертизи» від 3 грудня 2009 року № 1317 (далі Положення № 1317 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Підпунктом першим пункту 11 Положення № 1317 встановлено, що міські, міжрайонні, районні комісії визначають, зокрема, ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків.

Згідно з пунктом 17 Положення№ 1317, медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб інваліда, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Відповідно до пункту 19 Положення № 1317, комісія проводить засідання у повному складі і колегіально приймає рішення. Відомості щодо результатів експертного огляду і прийнятих рішень вносяться до акта огляду та протоколу засідання комісії, що підписуються головою комісії та її членами і засвідчуються печаткою.

Пунктом 24 Положення № 1317 встановлено, що комісія видає особі, яку визнано особою з інвалідністю або стосовно якої встановлено факт втрати професійної працездатності, довідку та індивідуальну програму реабілітації і надсилає у триденний строк виписку з акта огляду комісії органові, в якому особа з інвалідністю перебуває на обліку як отримувач пенсії чи державної соціальної допомоги (щомісячного довічного грошового утримання), що призначається замість пенсії, та разом з індивідуальною програмою реабілітації - органові, що здійснює загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виписку з акта огляду комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках та потреби у наданні додаткових видів допомоги.

Копія індивідуальної програми реабілітації надсилається також лікувально-профілактичному закладові і органові праці та соціального захисту населення за місцем проживання особи з інвалідністю. За місцем роботи зазначених осіб надсилається повідомлення щодо групи інвалідності та її причини, а у разі встановлення ступеня втрати професійної працездатності - витяг з акта огляду комісії про результати визначення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках та потреби у додаткових видах допомоги.

Відповідно до пункту 13 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затверджене постановою Кабінету Міністрів України «Питання медико-соціальної експертизи» від 3 грудня 2009 року № 1317, ступінь втрати працездатності військовослужбовців і військовозобов`язаних у період проходження ними служби (зборів) встановлюється у відсотках на підставі постанови військово-лікарської комісії, оформленої як довідка військово-лікарської комісії, свідоцтво про хворобу або витяг з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії за формою, затвердженою Міноборони, та направлення командира військової частини чи територіального центру комплектування та соціальної підтримки на встановлення ступеня втрати працездатності. Копії документів, зазначених у цьому пункті, можуть бути подані в паперовій формі. Копія такого документа завіряється уповноваженою особою відповідно до Порядку здійснення в особливий період обміну медичними та іншими документами військовослужбовців між закладами охорони здоров`я державної та комунальної власності, державними установами Національної академії медичних наук, в яких військовослужбовці перебували (перебувають) на лікуванні, та військовими частинами, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2023 р. № 901 (Офіційний вісник України, 2023 р., № 83, ст. 4763).

Ступінь втрати працездатності військовослужбовця або військовозобов`язаного встановлюється комісією після закінчення його лікування.

Ступінь втрати працездатності військовослужбовця або військовозобов`язаного встановлюється з дня проведення військово-лікарською комісією його огляду, але не пізніше дати звільнення такого військовослужбовця або військовозобов`язаного з військової служби.

Згідно пунктів 23-25 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, у разі незгоди з рішенням районної, міжрайонної, міської комісії хворий, потерпілий від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання або особа з інвалідністю має право подати протягом місяця після одержання висновку комісії письмову заяву до Кримської республіканської, обласної, Київської та Севастопольської центральних міських комісій або до комісії, в якій він проходив огляд, чи до відповідного управління охорони здоров`я. Комісія, що проводила огляд, або управління охорони здоров`я надсилає у триденний строк після надходження відповідного запиту всі наявні документи на розгляд Кримської республіканської, обласної, центральної міської комісії, яка протягом місяця з дня подання зазначених документів проводить повторний огляд заявника і приймає відповідне рішення.

Рішення Кримської республіканської, обласної, центральної міської комісії може бути оскаржене до МОЗ.

МОЗ за наявності фактів порушення законодавства про медико-соціальну експертизу доручає Центральній медико-соціальній експертній комісії МОЗ або Кримській республіканській, Київській та Севастопольській міським або обласній комісії іншої області повторно розглянути з урахуванням усіх наявних обставин питання, з якого оскаржується рішення, а також вживає інших заходів впливу для забезпечення дотримання законодавства під час проведення медико-соціальної експертизи.

В особливо складних випадках Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ, Кримська республіканська, обласна, центральна міська комісія та МОЗ можуть направляти осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, для проведення медико-соціального експертного обстеження до клініки Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності (м. Дніпропетровськ) та Науково-дослідного інституту реабілітації інвалідів (м. Вінниця). Після обстеження зазначені науково-дослідні установи складають консультативні висновки, які для комісії мають рекомендаційний характер.

Рішення комісії може бути оскаржене до суду в установленому законодавством порядку.

Аналіз викладених вище положень норм права дає підстави для висновку про те, що рішення МСЕК приймається після повного медичного обстеження особи і проведення досліджень лікувально-профілактичним закладом охорони здоров`я, на підставі медичних документів та за результатами об`єктивного обстеження особи членами комісії.

Судом встановлено, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем були враховані та досліджені документи, на які позивач посилається, як на доказ обґрунтованості своїх позовних вимог, а саме медичні документи позивача.

При цьому, суд зауважує, що він вправі перевірити законність висновку МСЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку, яка встановлена Інструкцією про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05 вересня 2011 року № 561, Положенням про медико-соціальну експертизу та Положенням про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затверджених постановою Кабінету Міністрів України «Питання медико-соціальної експертизи» від 3 грудня 2009 року № 1317.

Суд позбавлений можливості оцінювати підставність прийняття певного висновку, так як він не є спеціалізованою установою в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку МСЕК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального та процесуального права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 25.09.2018 у справі № 804/800/16, від 26.09.2018 у справі № 817/820/16, від 17.03.2020 у справі № 240/7133/19, від 29.12.2021 у справі № 638/2723/16 .

В той же час, у позовній заяві позивач не зазначає про порушення процедури прийняття оскарженого висновку МСЕК, а тому факт дотримання (порушення) відповідачем цієї процедури, в межах даної справи не встановлювався.

Решта доводів учасників справи, висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на вищевикладене в його сукупності, суд дійшов висновку, що твердження позивача не відповідають обставинам справи, тому за встановлених в ході розгляду справи обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими та не підтверджені належними і допустимими доказами, а тому не підлягають до задоволення.

Правові підстави для відшкодування судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України, відсутні. Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд,-

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лиска І.Г.