Справа № 300/2710/24
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 рокуЛьвівСправа № 300/2710/24 пров. № А/857/24688/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гуляка В. В.,

Ільчишин Н. В.,

розглянувши у письмовому провадженні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2024 року (ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) у м. Івано-Франківську суддею Микитюком Р. В.) в адміністративній справі № 300/2710/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду із вказаним позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управлінням ДПС в Івано-Франківській області (далі також - ГУ ДПС в Івано-Франківській області): № 0-0901-UA0091528, № 0-0901-UA0091528, № 0-0901-UA0091528, № 0-0901-UA0091528, № 0-0901-UA0091528, № 0-0901-UA0091528, № 0-0901-UA0091528, № 0-0901-UA0091528 від 14.02.2024.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що спірними податковими повідомленнями-рішеннями відповідачем безпідставно визначено позивачу суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (об`єкти нежитлової нерухомості), за податковий період 2021-2022 роки на загальну суму 101 735,18 грн. Вважає вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, оскільки цими рішеннями нараховано податок на будівлі, які є будівлями сільськогосподарського призначення у розумінні підпункту "ж" пункту 266.2.2 статті 266 Податкового кодексу України і не підлягають оподаткуванню податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Вказала, що позивач є сільськогосподарським виробником, оскільки займається веденням фермерського господарства та вирощуванням зернових культур. Належні йому на праві власності будівлі використовує для ведення фермерського господарства, а саме: корівник, складські приміщення, гаражі. Зазначає, що нежитлові будівлі є комплексом будівель ліквідованого Радгоспу «Богородчанський», які передані йому співвласниками в рахунок викуплених ним майнових паїв членів Радгоспу «Богородчанський».

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2024 року позов задоволено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, в частині задоволених вимог, його оскаржило ГУ ДПС в Івано-Франківській області, яке вважає, що рішення суду першої інстанції винесене з неправильним застосування норм матеріального та порушенням норм процесуального права, що в свою чергу є підставою для скасування такого судового рішення. Тому просило скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що позивачем не надано жодних доказів використання вказаних об`єктів нерухомого майна (село Похівка Богородчанського району Івано-Франківської області) в товарному сільськогосподарському виробництві. Не надано позивачем і доказів наявності у нього вирощених у 2021-2022 році сільськогосподарських культур, плодів, ягід на землях в селі Похівка Богородчанського району Івано-Франківської області, їх збору та транспортного переміщення на зберігання та /або переробку, реалізацію до будівель в село Похівка Богородчанського району Івано-Франківської області.

Як наслідок, позивач не довів належними доказами обставин з приводу фактичного виробництва сільськогосподарської продукції вподовж 2021-2022 року та використання вказаних будівель у такому товарному сільськогосподарському виробництві впродовж цього ж терміну.

Окрім того, контролюючий орган просить врахувати, що позивач має також зареєстровані види економічної діяльності за КВЕД: 47.24 Роздрібна торгівля хлібобулочними виробами, борошняними та цукровими кондитерськими виробами в спеціалізованих магазинах (основний); 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування, що підтверджується випискою Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Таким чином відсутні правові підстави для застосування позивачем у 2021-2022 році пільги, передбаченої пунктом «ж» підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 ПК України.

Враховуючи вищезазначене, ГУ ДПС в Івано-Франківській області діяло виключно в межах своїх повноважень та у спосіб передбачений нормами діючого законодавства. Відтак оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті контролюючим органом правомірно, тому підстави для їх скасування відсутні.

Позивач подав відзив на вказану апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної інстанції є безпідставними та висновків суду першої інстанції не спростовують. Тому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Зазначає, що він є сільськогосподарським товаровиробником, оскільки займається веденням фермерського господарства. Належні йому на праві власності будівлі та споруди використовує в сільськогосподарському виробництві для ведення фермерського господарства. Наявність у нього статусу фізичної особи - підприємця жодним чином не позбавляє його статусу сільськогосподарського товаровиробника. Верховний Суд у постанові від 09 травня 2023 року у справі № 380/10802/22 підтвердив правомірність висновку про те, що фізична особа, яке веде фермерське господарство через юридичну особу, є сільськогосподарським товаровиробником та має право на застосування пільги у виді звільнення від податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зв`язку з розглядом справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд апеляційної інстанції відповідно до статті 308 КАС України переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, що ОСОБА_1 на праві власності належать такі об`єкти нерухомого майна:

- корівник площею 2141,60 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 24.04.2008;

- складські приміщення на тоці загальною площею 1727,8 кв. м., з яких складські приміщення "А" площею 927,5 кв. м., навіс "А" площею 800,3 кв. м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 21.07.2009;

- гараж "А" площею 136,4 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_2 , 3, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 21.07.2009;

- гараж "А" площею 20,1 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 21.07.2009 (а.с.42-48).

Усі об`єкти нерухомого майна є комплексом ліквідованого Радгоспу «Богородчанський» та є будівлями і спорудами сільськогосподарського призначення. Ці об`єкти разом із сільськогосподарською технікою (трактор, причіп, навантажувач) передані у власність ОСОБА_1 в рахунок належних йому майнових паїв Радгоспу «Богородчанський».

Вказана інформація підтверджується довідкою Богородчанської селищної ради від 21.03.2024 № 18/02-36/1134, та рішенням Похівської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області від 23.03.2008 № 240-10/2008 (а. с. 49, 54).

Разом з тим, позивач є засновником та головою Фермерського господарства «Павликівський» (). Основним видом господарської діяльності Господарства є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (а. с. 21-22).

Також у власності ОСОБА_1 є земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 0,3218 га, КН :01:001:0127, розташована в урочищі «Коло ГРП» с. Похівка Богородчанського району Івано-Франківської області, для ведення особистого селянського господарства (а.с. 55-61).

Ці об`єкти нерухомого майна безпосередньо використовуються у сільськогосподарській діяльності (для ведення фермерського господарства, для ведення особистого селянського господарства).

Головне управління ДПС в Івано-Франківській області прийняло податкові повідомлення-рішення за №№ 0-0901-UA0091528, 0-0901-UA0091528, 0-0901-UA0091528, 0-0901-UA0091528, 0-0901-UA0091528, 0-0901-UA0091528, 0-0901-UA0091528, 0-0901-UA0091528 від 14.02.2024, якими позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за податковий період 2022 рік, а саме:

- № 0-0901-UA0091528 - на суму 27 840,80 грн - податок на нерухоме майно (нежиле приміщення) площею 2141,60 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , за 2022 рік;

- № 0-0901-UA0091528 - на суму 25 699,20 грн - податок на нерухоме майно (нежиле приміщення) площею 2141,60 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , за 2021 рік;

- № 0-0901-UA0091528 - на суму 603,00 грн - податок на нерухоме майно (гаражі) площею 20,10 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , за 2021 рік;

- № 0-0901-UA0091528 - на суму 39,20 грн - податок на нерухоме майно (гаражі) площею 20,10 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , за 2022 рік;

- № 0-0901-UA0091528 - на суму 4092,00 грн - податок на нерухоме майно (гаражі) площею 136,40 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_4 за 2021 рік;

- № 0-0901-UA0091528 - на суму 265,98 грн - податок на нерухоме майно (гаражі) площею 136,40 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_4 за 2022 рік;

- № 0-0901-UA0091528 - на суму 20733,60 грн - податок на нерухоме майно (нежитлова будівля) площею 1727,80 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 за 2021 рік;

- № 0-0901-UA0091528 - на суму 22461,40 грн - податок на нерухоме майно (нежитлова будівля) площею 1727,80 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 за 2022 рік (а. с. 62-65).

Позивач, вважаючи вищевказані податкові повідомлення-рішення протиправними, звернувся до суду із цим позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач наділений статусом сільськогосподарського товаровиробника та використовує належні йому нежитлові будівлі як об`єкт сільськогосподарської інфраструктури в межах сільськогосподарських потреб, а саме: для вирощування сільськогосподарських культур, а тому такі будівлі, в силу приписів п.п. «ж» п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України, не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Відповідно до статті 8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені вказаним Кодексом і є обов`язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених вказаним Кодексом. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених вказаним Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Відповідно до пункту 10.1 статті 10 ПК України до місцевих податків належать податок на майно та єдиний податок.

Згідно з статтею 265 ПК України податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України встановлено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

При цьому, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 ПК України).

Відповідно до підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

За приписами статті 30 ПК України податкова пільга - це передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Підпунктом «ж» 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України визначено перелік об`єктів нерухомості, які не є об`єктом оподаткування, до яких віднесено будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Відповідно до підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Визначення «сільськогосподарський товаровиробник», яке міститься у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України, застосовується для цілей глави розділу ХІV цього Кодексу «Спрощена система оподаткування, облік та звітність», тоді як в цьому випадку йдеться про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (розділ ХІІ «Податок на майно»).

Відповідно до пунктів 5.2, 5.3 статті 5 ПК України у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу. Інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Так, поняття «сільськогосподарський товаровиробник» також міститься у статті 1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років» від 18.01.2001 № 2238-III далі - Закон № 2238), під яким законодавець визначає фізичну або юридичну особу, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

З метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, законодавцем вживається також поняття «виробники сільськогосподарської продукції».

Крім того, до виробників сільськогосподарської продукції відносять юридичних осіб, фізичних осіб (фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності (далі - КВЕД), мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин (ст. 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис» від 23 вересня 2008 року № 575-VI).

Поняття «сільськогосподарський товаровиробник», що міститься у Законі України «Про сільськогосподарський перепис» та у ПК України, не суперечить один одному, оскільки визначення, закріплене законодавцем у пп.14.1.235 п.14.1 ст.14 ПК України, має чітко обмежену сферу застосування та, як наслідок, для інших випадків мають бути застосовані субсидіарно норми інших законів у відповідності до положень п. 5.3 ст. 5 ПК України.

Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17.08.2000 № 507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

До будівель, споруд сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018-2000 належать до класу 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства», що включає підкласи: 1271.1 «Будівлі для тваринництва», 1271.2 «Будівлі для птахівництва», 1271.3 «Будівлі для зберігання зерна», 1271.4 «Будівлі силосні та сінажні», 1271.5 «Будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства»; 1271.6 «Будівлі тепличного господарства», 1271.7 «Будівлі рибного господарства», 1271.8 «Будівлі підприємств лісівництва та звірівництва», 1271.9 «Будівлі сільськогосподарського призначення інші».

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Згідно з ДК 018-2000 до групи (код 127) «Будівлі нежитлові» належить клас (код 1271) «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства», який включає будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо.

З наведеного видно, що для цілей застосування податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, звільняються від оподаткування цим податком споруди, які використовуються сільськогосподарським товаровиробником (особою, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власно виробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією) безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, незалежно від того, власником таких споруд є фізична чи юридична особа.

Відповідний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 01.02.2023 у справі № 2240/3410/18.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що позивач має у власності землі сільськогосподарського призначення, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями витягів з Реєстру речових прав на нерухоме майно та з Державного земельного кадастру. ОСОБА_1 є єдиним засновником Фермерського господарства «Павликівський», предметом діяльності якого є вирощування та переробка сільськогосподарської продукції.

Відповідно до п. 6.9 Статуту ФГ «Павликівський» для ведення господарської діяльності Господарство використовує майно, що належить йому на праві власності чи користування як юридичній особі, а також за рішенням Голови майно, що належить засновнику чи членам фермерського господарства на праві власності (а. с. 35-41).

Позивачем долучено до матеріалів справи протокол загальних зборів членів ФГ «Павликівський» № 2 від 17.05.2019, акт приймання-передачі майна від 17.05.2019, декларацією платника єдиного податку четвертої групи ФГ «Павликівський», довідкою про те, що описані вище об`єкти нерухомості є комплексом майна ліквідованого колективного сільськогосподарського підприємства Радгоспу «Богородчанський» та є будівлями сільськогосподарського призначення і використовуються ФГ «Павликівський» в сільськогосподарській діяльності для ведення фермерського господарства, та рішенням Похівської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області від 23.03.2008 року №240-10/2008 (а. с. 51-54).

Зазначені документи підтверджують факт передачі об`єктів нерухомості та використання таких у господарській діяльності.

З наведеного видно, що належні позивачу на праві власності будівлі використовуються ним для ведення фермерського господарства

Отже, позивач є єдиним засновником ФГ «Павликівський», яке є сільськогосподарським виробником, видами економічної діяльності якого є: вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів, а нежитлові будівлі, що належать позивачу на праві власності, за вимогами ДК 018-2000 віднесені до класу (код 1271) "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства", використовуються ним безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, як сільськогосподарським товаровиробником, тому не є об`єктом оподаткування, відповідно до пп. "ж" п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України.

Водночас, у справі відсутні також докази, що позивач використовував належні йому на праві власності об`єкти нерухомості у будь-якій іншій, відмінній від сільськогосподарської діяльності спосіб.

Доказів того, що зазначена нерухомість здається позивачем в оренду чи лізинг відповідачем суду не надано.

Суд звертає увагу на те, що обов`язок доказування правомірності свого рішення в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень положеннями частини другої статті 77 КАС України покладається на відповідача.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що податкові повідомлення-рішення №№ 0-0901-UA0091528, 0-0901-UA0091528, 0-0901-UA0091528, 0-0901-UA0091528, 0-0901-UA0091528, 0-0901-UA0091528, 0-0901-UA0091528, 0-0901-UA0091528 від 14.02.2024 є протиправними та підлягають скасуванню.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 09.05.2023 в справі № 380/10802/22, яка є релевантною до обставин цієї справи.

За таких обставин колегія суддів дійшла переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 229, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2024 року в адміністративній справі № 300/2710/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин