Справа № 420/2801/24
Суддя: Левчук О.А.
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2801/24
20 травня 2025 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Левчук О.А.
за участю секретаря Гур`євої К.І.
представника заявника Майстрової А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву Державної казначейської служби України про зміну способу і порядку виконання судового рішення по справі № 420/2801/24 та виправлення помилки у виконавчому документі, -
В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходилась справа № 420/2801/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2024 року адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо невиконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 540/3907/21; стягнуто з Державної казначейської служби України () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) моральну шкоду у розмірі 1000,00 грн. (одна тисяча гривень 00 копійок).

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2025 року апеляційні скарги ОСОБА_1 , Державної казначейської служби України залишено без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2024 року залишено без змін.

07 квітня 2025 року по справі № 420/2801/24 видано виконавчий лист.

Від представника Державної казначейської служби України надійшла заява про зміну способу і порядку виконання судового рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 у справі № 420/2801/24 в частині стягнення шкоди шляхом стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1 000,00 гривень; виправити помилку у виконавчому листі, виданому 07.04.2025 Одеським окружним адміністративним судом у справі № 420/2801/24, зазначивши вірне найменування боржника «Держава».

В обґрунтування заяви заявник зазначає, що норми законодавства передбачають відповідальність безпосередньо Держави, але не певного державного органу (зокрема, Казначейства), відшкодувати фізичній особі шкоду, завдану незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади. У тих відносинах, у які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу. Верховний Суд неодноразово наголошував, що кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Тобто, моральна шкода підлягає стягненню за рахунок коштів Державного бюджету України, а не за рахунок коштів Казначейства. Отже, стягнення з Казначейства коштів, які знаходяться на його рахунках, але призначені для іншої мети, є неможливим, оскільки це може поставити під загрозу функціонування Казначейства та виконання покладених на нього функцій. Таким чином, обраний судом спосіб стягнення моральної шкоди з Казначейства істотно ускладнює або унеможливлює виконання рішення суду у справі № 420/2801/24 в цій частині. Для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок. Безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті на зазначену мету (пункт 38 Порядку № 845). Такий рахунок дійсно відкритий в Казначействі. Законом України «Про державний бюджет України на 2025 рік» передбачено видатки для відшкодування за бюджетною програмою КПКВК 3504030 «Відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, відшкодування громадянинові вартості конфіскованого та безхазяйного майна стягнутого в дохід держави, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб» (далі бюджетна програма КПКВК 3504030). Отже, судові рішення про стягнення коштів державного бюджету на відшкодування моральної шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу державної влади, виконуються на підставі виконавчих документів у порядку черговості надходження таких документів за рахунок бюджетної програми 3504030, кошти на яку передбачені у законі про державний бюджет на відповідний рік. Відповідно до частини другої статті 15 Закону стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Отже, оскільки відповідно до положень статті 56 Конституції України, статей 1173, 1174 ЦК України обов`язок відшкодувати шкоду, завдану незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, покладено безпосередньо на Державу, то боржником у виконавчому листі слід зазначити «Держава» замість «Державна казначейська служба України».

Позивачем до суду надано заперечення, в яких позивач зазначає, що Державним казначейством України не надано доказів будь-яких дій для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов і це суперечить запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права. При цьому, у спорі щодо відшкодування завданої державою шкоди у грошовому еквіваленті, так і у спорі щодо прострочення виконання обов`язку з виплати такого відшкодування, підтвердженого (визначеного, конкретизованого) у судовому рішенні, суд стягує відповідні суми саме з Державного бюджету України, а не з конкретних рахунків органу державної влади, що представляє інтереси держави у спірних правовідносинах.

В судовому засіданні представник заявника заяву про зміну способу і порядку виконання судового рішення підтримав, просив її задовольнити.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлена відповідно до вимог КАС України. В запереченнях на заяву про зміну способу і порядку виконання судового рішення просила слухання справи провести без її участі.

Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно ч. 1 ст. 374 КАС України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду. Якщо судове рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, чи рішення, яке підлягає виконанню, набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної або касаційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви, передбаченої абзацом першим цієї частини, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Згідно ч. 3 ст. 378 КАС України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

Верховний Суд у постанові від 24 липня 2023 року у справі №420/6671/18 зазначив, що аналіз положень частин першої, третьої статті 378 КАС України свідчить про те, що підставою для застосування правил цієї норми є настання обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, а для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об`єкта стягнення або з інших причин. Тобто, зміна способу і порядку виконання рішення суду - це прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими судом. Отже, суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду, однак не змінюючи при цьому його змісту, або ж відмовити в задоволенні такої заяви.

Подібна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 червня 2019 року у справі № 800/203/17, а також у постановах від 7 березня 2018 року у справі № 456/953/15-а, від 16 липня 2020 року у справі №130/2176/17, від 11 листопада 2020 року у справі №817/628/15 та від 17 лютого 2021 року у справі №295/16238/14-а.

В той же час, в заяві про зміну порядку та способу виконання рішення суду по справі № 420/2801/24 представник Державної казначейської служби України висловлює незгоду з резолютивною частиною рішення суду від 08 квітня 2024 року та фактично просить змінити суть прийнятого судом рішення.

Таким чином, обставини, якими представник Державної казначейської служби України обґрунтовує необхідність зміни способу і порядку виконання судового рішення, не є підставою для зміни способу виконання судового рішення та не свідчать про наявність помилки у виконавчому листі, виданому на виконання рішення суду від 08 квітня 2024 року.

За таких підстав, суд дійшов висновку, що заява представника Державної казначейської служби України про зміну способу і порядку виконання судового рішення та виправлення помилки у виконавчому документі є необгрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 243, 248, 378 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви представника Державної казначейської служби України про зміну способу і порядку виконання судового рішення по справі № 420/2801/24 та виправлення помилки у виконавчому документі.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та в строки встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України.

Ухвала набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 256 КАС України.

Повний текст ухвали складено та підписано 21 травня 2025 року.

Суддя О.А. Левчук