Справа № 140/6800/24
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/6800/24 пров. № А/857/28664/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гуляка В. В.,

Ільчишин Н. В.,

розглянувши у письмовому провадженні у м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КВАДРО ОІЛ» на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2024 року (ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) у м. Луцьку суддею Димарчук Т. М.) в адміністративній справі № 140/6800/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КВАДРО ОІЛ» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «КВАДРО ОІЛ» (далі також ТОВ «КВАДРО ОІЛ», позивач) звернулося до Волинського окружного адміністративного суду із вказаним позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Волинській області (далі також ГУ ДПС у Волинській області, відповідач) від 15.03.2024 № 000918-09 про застосування фінансових санкцій у розмірі 250 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ГУ ДПС у Волинській області прийнято рішення від 15.03.2024 № 000918-09, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 250 000 грн у зв`язку з встановленням факту роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії у період з 25.05.2023 по 11.07.2023 через анулювання ліцензії. Зазначає, що контролюючим органом під час перевірки не досліджувалося питання коли ТОВ «КВАДРО ОІЛ» отримало розпорядження про анулювання ліцензії. Матеріали перевірки не містять квитанції про доставку документа (розпорядження про анулювання ліцензії) в електронний кабінет ТОВ «КВАДРО ОІЛ». Звертає увагу, що товариство з моменту отримання розпорядження від 24.05.2023 № 109-р припинило здійснювати роздрібну торгівлю пальним, що свідчить про відсутність порушень позивачем вимог ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального». У зв`язку із необізнаністю ТОВ «КВАДРО ОІЛ» про наявність розпорядження про анулювання ліцензії, відсутній склад податкового правопорушення, що виключає застосування штрафних санкцій.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржило ТОВ «КВАДРО ОІЛ», який вважає, що рішення суду першої інстанції винесене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, що в свою чергу є підставою для скасування такого судового рішення. Тому просило скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нове рішення про задоволення позову. Вимоги апеляційної скарги загалом обґрунтовує тими ж доводами, що й в позовній заяві.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зв`язку з розглядом справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд апеляційної інстанції відповідно до статті 308 КАС України переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що на підставі наказу відповідача від 06.09.2023 №1841-п «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «КВАДРО ОІЛ»» (а.с.36) працівниками ГУ ДПС у Волинській області проведено фактичну перевірку товариства за місцем фактичного провадження діяльності за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вул. Дубнівська, 60.

За результатами перевірки складено акт фактичної перевірки від 18.09.2023 №03/14363/09-02/43270986 (а.с. 7-10).

В акті перевірки вказано таке.

06.09.2023 о 18 годині 44 хвилини розпочато перевірку АЗС за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вул. Дубнівська, 60, де здійснює господарську діяльність ТОВ «КВАДРО ОІЛ», , відповідно до ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним №2300008 від 06.07.2023, терміном дії з 11.07.2023 по 11.07.2028.

Згідно відомостей Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального встановлено, що відповідно до розпорядження ГУ ДПС у Волинській області від 24.05.2023 №109-р ТОВ «КВАДРО ОІЛ» анульовано ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним №2300008 від 30.01.2020.

Відповідно до розпорядження ГУ ДПС у Волинській області від 06.07.2023 143-р ТОВ «КВАДРО ОІЛ» отримано ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним №2300008 від 06.07.2023, терміном дії з 11.07.2023 по 11.07.2028.

Згідно даних фіскальних чеків аналітичної системи СОД РРО суб`єкт господарювання ТОВ «КВАДРО ОІЛ», РРО МАРІЯ-303АІ, заводський №ЗВ199І053426, фіскальний № встановлено факт роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії у період з 25.05.2023 по 11.07.2023, чим порушено вимоги ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального». Дані щодо реалізації пального без наявності ліцензії наведені в додатку № 1 до акта перевірки.

У додатку 1 до акта фактичної перевірки додано відомості з аналітичної системи СОД РРО, що свідчать про операції з роздрібної торгівлі пальним ТОВ «КВАДРО ОІЛ» () у період з 25.05.2023 по 27.05.2023 (а.с.11, 12).

У висновках акта перевірки вказано про порушення позивачем вимог статті 15 Закону №481/95-ВР та ст. 44, п. 85.2 ст. 85 ПК України.

ТОВ «КВАДРО ОІЛ» 09.10.2023 подані до ГУ ДПС у Волинській області заперечення на акт фактичної перевірки (а. с. 48-51), які контролюючим органом залишені без задоволення (а. с. 53-56).

За результатами розгляду акта перевірки ГУ ДПС у Волинській області прийняло рішення від 15.03.2024 № 000918-09 про застосування до ТОВ «КВАДРО ОІЛ» на підставі абзацу 10 частини другої статті 17 Закону № 481/95-ВР фінансових санкцій у розмірі 250000,00 грн (а.с.13).

Позивач, вважаючи рішення ГУ ДПС у Волинській області від 15.03.2024 №000918-09 протиправним, звернувся до суду з цим позовом.

Приймаючи рішення відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ГУ ДПС у Волинській області 25.05.2023 правомірно надіслало товариству розпорядження від 24.05.2023 №109-р про анулювання ліцензії №2300008 від 30.01.2020 (з терміном дії з 14.02.2020 до 14.02.2025) до електронного кабінету платника податків шляхом застосування програмного забезпечення Ліцензії на алкоголь, спирт, тютюн, пальне). Відтак, вказане розпорядження є врученим позивачу з дотриманням вимог чинного законодавства.

Про те, що товариство отримало відповідне повідомлення в електронному кабінеті від контролюючого органу свідчить власне витяг з розпорядження №109 від 24.05.2023 про анулювання ліцензії ТОВ «КВАДРО ОІЛ» (а.с. 15), який був долучений позивачем при поданні позову (та який роздрукований з електронного кабінету платника податків).

Тому суд дійшов висновку, що фактичні обставини справи свідчать про правомірність та обгрунтованість висновків ГУ ДПС у Волинській області про порушення товариством передбачене ст. 15 Закону №481/95-ВР в частині встановлення факту роздрібної торгівлі пальним ТОВ «КВАДРО ОІЛ» без наявної ліцензії у період з 25.05.2023 по 11.07.2023 (додаток 1 до акта перевірки (а.с. 11)), у зв`язку із чим оскаржуване рішення від 15.03.2024 №000918-09 є законним та обґрунтованим.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального, визначаються Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального» від 19.12.1995 року № 481/95-ВР (далі - Закон № 481/95-ВР).

Згідно статті 1 Закону № 481/95-ВР роздрібна торгівля пальним - діяльність із придбання або отримання та подальшого продажу або відпуску пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик з автозаправної станції/автогазозаправної станції/газонаповнювальної станції/газонаповнювального пункту та інших місць роздрібної торгівлі через паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки та/або реалізація скрапленого вуглеводневого газу в балонах для побутових потреб населення та інших споживачів;

місце роздрібної торгівлі пальним - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для роздрібної торгівлі та/або зберігання пального на праві власності або користування;

ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ, що засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

анулювання ліцензії - позбавлення суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) права на провадження діяльності, зазначеної в ліцензії.

Відповідно до статті 15 Закону №481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на п`ять років.

Ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного розпорядження.

Ліцензія анулюється та вважається недійсною з моменту одержання суб`єктом господарювання(у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) розпорядження про її анулювання в електронній формі засобами електронного зв`язку.

Таким чином, наведеними вище нормами встановлено необхідність суб`єкта господарювання мати діючу ліцензію для здійснення роздрібної торгівлі пальним.

Приписами частини другої статті 17 Закону №481/95 передбачено, що до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії - 250000 гривень.

Обґрунтовуючи свою позицію щодо відсутності порушення, позивач вказав на те, що у нього була наявна ліцензія на право роздрібної торгівлі пальним №2300008 від 30.01.2020 з терміном дії з 14.02.2020 по 14.02.2025 (а. с.17). Водночас розпорядження відповідача № 109 від 24.05.2023 про анулювання ліцензії № 2300008 від 30.01.2020 (а.с.15) хоча і було винесене контролюючим органом, однак не отримане позивачем відразу (матеріали перевірки не містять квитанції про доставку документа (розпорядження про анулювання ліцензії) в електронний кабінет ТОВ «КВАДРО ОІЛ».

Згідно статті 3 Закону № 481/95 орган ліцензування на наступний робочий день після прийняття розпорядження про анулювання ліцензії:

вносить інформацію щодо розпорядження про анулювання ліцензії до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального та/або Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, а також оприлюднює його на своєму офіційному веб-сайті;

направляє суб`єкту господарювання (у тому числі іноземному суб`єкту господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) розпорядження про анулювання ліцензії в порядку, встановленому статтею 42 Податкового кодексу України.

Ліцензія анулюється та вважається недійсною з дня оприлюднення розпорядження про анулювання ліцензії на офіційному веб-сайті органу ліцензування.

Порядок листування платників податків та контролюючих органів визначений у статті 42 ПК України.

Згідно з пунктом 42.1 статті 42 ПК України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.

За змістом пункту 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику). Для осіб, які є фінансовими агентами, листування з контролюючим органом в електронній формі є обов`язковим у випадках, визначених цим Кодексом.

Листування контролюючих органів з платниками податків, зазначеними в абзаці першому цього пункту, які подали заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, а також з фінансовими агентами у випадках, визначених цим Кодексом, здійснюється засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги» шляхом надіслання документа в електронний кабінет з одночасним надісланням платнику податків на його електронну адресу (адреси) інформації про вид документа, дату та час його надіслання в електронний кабінет.

Документ, надісланий контролюючим органом в електронний кабінет, вважається врученим платнику податків або фінансовому агенту, якщо він сформований з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги» та є доступним в електронному кабінеті.

Датою вручення платнику податків або фінансовому агенту документа є дата, зазначена у квитанції про доставку у текстовому форматі, що відправляється з електронного кабінету автоматично та свідчить про дату та час доставки документа платнику податків/фінансовому агенту (перше речення абзацу четвертого пункту 42.4 статті 42 ПК України).

Крім того, за приписами статті 11 Закону України «Про електронні документи і електронний документообіг», електронний документ вважається одержаним адресатом з часу надходження авторові повідомлення в електронній формі від адресата про одержання цього електронного документа автора, якщо інше не передбачено законодавством або попередньою домовленістю між суб`єктами електронного документообігу.

Абзац п`ятий пункту 42.4 статті 42 ПК України встановлює, що у разі неотримання контролюючим органом квитанції про доставку документа в електронний кабінет протягом двох робочих днів з дня його надіслання такий документ у паперовій формі на третій робочий день з дня відправлення з електронного кабінету надсилається за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручається платнику податків (його представнику).

Відповідно до підпункту 14.1.56-2 пункту 14.1 статті 14 розділу І Податкового кодексу України, з метою реалізації платниками податків та державними, у тому числі контролюючими, органами своїх прав та обов`язків, визначених Кодексом, іншими законодавчими та нормативно-правовими актами, був розроблений Порядок функціонування електронного кабінету, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 14.07.2017 № 637.

Таким чином, податковим законодавством передбачено можливість листування контролюючих органів з платниками податків в електронній формі, шляхом надіслання документа в електронний кабінет з одночасним надісланням платнику податків на його електронну адресу (адреси) інформації про вид документа, дату та час його надіслання в електронний кабінет. Лише квитанція про доставку у текстовому форматі, що відправляється з електронного кабінету автоматично, в якій зазначено дату вручення та час доставки документа платнику податків, є належним доказом відправлення на електронний кабінет платника документів з електронного кабінету контролюючого органу. При цьому, у разі неотримання контролюючим органом квитанції про доставку документа в електронний кабінет протягом двох робочих днів з дня його надіслання такий документ у паперовій формі на третій робочий день з дня відправлення з електронного кабінету надсилається за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручається платнику податків (його представнику).

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у його постанові від 09.05.2024 року у справі №280/923/23.

У своїх доводах відповідач зазначав, що розпорядження від 24.05.2023 № 109-р про анулювання ліцензії № 2300008 від 30.01.2020 (з терміном дії з 14.02.2020 до 14.02.2025) було надіслано до електронного кабінету платника податків шляхом застосування програмного забезпечення Ліцензії на алкоголь, спирт, тютюн, пальне) 25.05.2023 о 8:47 год.

Проте матеріали справи не містять та судом не встановлено доказів надіслання контролюючим органом 25.05.2023 о 8:47 год в електронний кабінет позивача або іншим чином розпорядження від 24.05.2023 № 109-р про анулювання ліцензії № 2300008 від 30.01.2020 та отримання їх позивачем.

Також відповідачем не надано суду докази виконання вимог пункту 42.4 статті 42 ПК України щодо надіслання платнику податків на його електронну адресу (адреси) інформації про вид документа, дату та час його надіслання в електронний кабінет, що є його обов`язком в силу вимог абзацу 2 частини другої статті 77 КАС України.

Поряд з цим, наданий позивачем витяг з розпорядження № 109 від 24.05.2023 про анулювання ліцензії ТОВ «КВАДРО ОІЛ» (а. с. 15) (та який роздрукований з електронного кабінету платника податків) не дає підстав вважати, що відповідний документ був отриманий платником податків 25.05.2023.

Водночас, з урахуванням наведених норм податкового законодавства, суд звертає увагу на те, що належним та допустимим доказом надіслання платнику податків документів в електронний кабінет є квитанція про доставку документа із зазначенням дати вручення та часу доставки. Проте такого документу відповідачем не надано. Докази відправлення розпорядження про анулювання ліцензії рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особистим врученням платнику податків (його представнику) у матеріалах справи теж відсутні.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що контролюючим органом не доведено факт отримання, 25.05.2023 о 8:47 год, платником податків розпорядження від 24.05.2023 №109-р про анулювання ліцензії № 2300008 від 30.01.2020.

Враховуючи норми статті 15 Закону № 481/95-ВР, відсутні підстави вважати, що ліцензія № 2300008 від 30.01.2020 була анульована та вважалася недійсною з 25.05.2023, оскільки факт одержання позивачем розпорядження про її анулювання в електронній формі засобами електронного зв`язку 25.05.2023 не доведено.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду вважає, що у цьому випадку відсутній склад податкового правопорушення роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії у період з 25.05.2023 по 11.07.2023, що виключає застосування до позивача штрафних санкцій у розмірі 250 000 грн.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків відсутність підстав для задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі ГУ ДПС у Волинській області діяв не у спосіб, визначений законами та Конституцією України.

Згідно статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, колегія суддів дійшла висновків, що доводи апеляційної скарги є суттєвими та складають підстави для висновку про недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції слід скасувати з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Що стосується розподілу судових витрат, колегія суддів зазначає, що, відповідно до ч.1 та ч.3 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КВАДРО ОІЛ» задовольнити.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2024 року в адміністративній справі № 140/6800/24 скасувати.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КВАДРО ОІЛ» задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 15.03.2024 №000918-09 про застосування фінансових санкцій у розмірі 250 000 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КВАДРО ОІЛ» () понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору за подання позовної заяви в сумі 3750 (три тисячі сімсот п`ятдесят) грн, та за подання апеляційної скарги в сумі 5625 (п`ять тисяч шістсот двадцять п`ять) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин