Справа № 199/7759/23
Суддя: Марченко Н. Ю.
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 199/7759/23
Провадження № 2-а/202/1/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2025 року місто Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпра в складі головуючої судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Шульги А.О., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, інспектора взводу 1 роти 2 батальйону 2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Сірої (Ротенко) Каріни Андріївни про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач в особі свого представника адвоката Ковальчука В.І. звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська з адміністративним позовом про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

В своєму адміністративному позові позивач зазначив, що постановою інспектора взводу 1 роти 2 батальйону 2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Ротенко К.А. від 17 квітня 2023 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 400 грн.

Відповідно до винесеної постанови його було визнано винним у тому, що 17.04.2023 о 22.26 в м. Дніпрі по вул. Привокзальній, 3Д він керував транспортним засобом, не маючи права керування транспортним засобом.

Вважає, що постанова інспектора поліції про притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконною, оскільки 17.04.2023 о 22.26 він був зупинений під час керування транспортним засобом HYUNDAI-MATRIX номерний знак НОМЕР_1 . Після зупинки співробітники поліції одразу почали вимагати надати посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та страховий поліс без зазначення підстав зупинки, без роз?яснення прав та обов?язків, передбачених ст. 63 Конституції і ст. 268 КУпАП, без пред?явлення посвідчення.

Дізнавшись, що в нього немає водійського посвідчення та страхового полісу, працівники поліції сфотографували його та пішли до службового автомобіля. Через деякий час автомобіль патрульної поліції поїхав, а він залишився біля свого автомобіля.

В порушення вимог статті 268 КУпАП ніхто не запитував у нього пояснення, він був позбавлений можливості користуватися правовою допомогою, справа про адміністративне правопорушення розглядалася за його відсутності, про винесену відносно нього постанову дізнався лише через п`ять місяців, а саме 13 вересня 2023 року, під час ознайомлення з матеріалами іншого провадження.

Позивач вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, оскільки постанова поліцейського не ґрунтується на достатніх і переконливих доказах.

Наголошує, що всі сумніви щодо доведеності його вини відповідно до статті 62 Конституції України повинні тлумачитися на його користь.

Отже, посилаючись на те, що працівник поліції не надав для ознайомлення своє посвідчення, не роз?яснив права та обов?язки, передбачені ст. 63 Конституції України і ст. 268 КУпАП, не зазначив підстав для зупинки транспортного засобу, безпідставно, на його думку, вимагав надати страховий поліс, а також не довів обставини, які б свідчили про вчинення ним адміністративного правопорушення, позивач просить постанову серії ЕАС № 6848863 від 17.04.2023, винесену інспектором патрульної поліції в Дніпропетровській області Ротенко К.А., якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, скасувати, а справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, закрити.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 25 вересня 2023 року зазначену адміністративну справу було направлено за підсудністю до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 31 жовтня 2023 року адміністративний позов залишено без руху та позивачу встановлений строк для сплати судового збору.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 22 листопада 2023 року позивачу поновлений строк для звернення до суду, адміністративний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

На адміністративний позов ОСОБА_1 відповідачем - Управлінням патрульної поліції в Дніпропетровській області в особі представника Марченка А.О. був поданий відзив, в якому відповідач позов ОСОБА_1 не визнав, посилаючись на те, що винесена поліцейським 17.04.2023 постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП відповідає вимогам, установленим п. 5 Розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015, винесена з дотриманням Закону України «Про Національну поліцію», згідно з яким поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно до пункту 1.9 Правил дорожнього руху України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною 1 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», передбачено право поліцейського зупиняти транспортні засоби.

Згідно з п.п. а) п. 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до п 2.4. «а» Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також , зокрема, пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Для виконання поліцейськими покладених на них обов`язків їм надається право відповідно до законодавства зупиняти і перевіряти у водіїв транспортних засобів документи, перелік яких наведено у пункті 2.1 Правил дорожнього руху України.

У випадках, передбачених частинами першою та другою статті 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно з ч. 5 ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Вважає, що поліцейський розглянув справу про адміністративне правопорушення відносно позивача з дотриманням вимог чинного законодавства.

Звертає увагу, що Європейський суд з прав людини в пункті 32 справи «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи.

Санкція ч. 2 ст. 126 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту. Тому відсутність захисника при складанні постанови, яка оскаржується, не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскаржения постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді під час розгляду справи.

Також відповідач зауважує, що пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» визначено поняття «правова допомога» та «правові послуги», за змістом яких правова допомога, право на отримання якої гарантоване Конституцією України, не зводиться лише до особистої участі адвоката чи іншого фахівця у галузі права в розгляді певної справи, а може бути отримана особою, зокрема, й у вигляді юридичної консультації, в тому числі отриманої за допомогою засобів телефонного зв`язку. Якщо ж особа не скористалась таким своїм правом і не отримала правову допомогу під час розгляду справи на місці вчинення правопорушення, вона не втрачає такого права і в подальшому при оскарженні ухваленої поліцейським постанови.

Наголошує, що законом не визнана обов`язкова участь адвоката у розгляді справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а позивач не був позбавлений права скористатися правовою допомогою засобами телефонного зв`язку, і позивач не зазначає в своєму позові, що вчиняв дії, спрямовані саме на прибуття адвоката на місце зупинки транспортного засобу. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідач не перешкоджав реалізації права на отримання правової допомоги на місці розгляду справи чи в телефонному режимі.

Отже, на думку відповідача, позивачу при розгляді справи було забезпечено можливість реалізації прав, визначених ст. 268 КУпАП.

Також вважає, що позивач не надав жодних доказів, які б підтверджували обґрунтованість позовних вимог та спростовували б правомірність оскаржуваної постанови.

Обставини, викладені позивачем в позовній заяві, не підтверджені належними та допустимими доказами.

З огляду на вищевикладене відповідач просив відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .

У свою чергу, другим відповідачем - інспектором взводу 1 роти 2 батальйону 2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Сірою (Ротенко) Каріною Андріївною також був поданий відзив на позов, в якому вона позов не визнала, посилаючись на підстави, аналогічні тим, що наведені у відзиві Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області.

Представником позивача була надана заява про розгляд справи без участі позивача та його представника.

Представник відповідача - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області та відповідач - інспектор взводу 1 роти 2 батальйону 2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Сірою (Ротенко) К.А. у своїх відзивах на позов також просили розглянути справу без їх участі.

Відповідно до частини 4 та 5 статті 250 КАС України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення (повне чи скорочене) без його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом установлено, що 17 квітня 2023 року інспектором взводу 1 роти 2 батальйону 2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Ротенко Каріною Андріївною була винесена постанова серії ЕАО № 4785477, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400 грн.

Згідно з цією постановою 17 квітня 2023 року о 22 годині 26 хвилини в м. Дніпрі на вул. Привокзальній, 3Д водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом HYUNDAI-MATRIX номерний знак НОМЕР_1 не маючи права керування транспортним засобом.

Згідно з пунктом 2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 08 травня 1993 року № 340, особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами. Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами. Особа має лише одне посвідчення водія, що підтверджує її право на керування транспортними засобами діючих категорій, зазначених у ньому.

Частиною 9 та 10 статті 15 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія.

Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами

Відповідно до пункту 2.1.а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, також визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Так, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, - тягне за собою позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

Керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Примітка: Положення частин першої та другої цієї статті не застосовуються до осіб, які у встановленому порядку навчаються водінню транспортного засобу.

Тобто частиною 2 статті 126 КУпАП, за якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Отже, з огляду на зміст постанови, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та яка оскаржується позивачем, відповідач у цій справі має довести, що позивач не лише не мав при собі та не пред`явив посвідчення водія, а що він не мав права керування транспортним засобам.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно зі статтею 31 цього Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Крім того, статтею 40 цього Закону встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Статтею 258 КУпАП визначено перелік правопорушень для фіксації яких не складається протокол, а справи, відносно вказаних правопорушень, розглядаються на місці вчинення правопорушення.

За приписами частини 4 статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності (ч. 6 ст. 258 КУпАП).

Розділ ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення (п.1 розділу).

Пункт 2 Розділу ІІІ Інструкції конкретизує, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частинами 5, 6 статті 121, частинами 1, 2 статті 126 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно зі статтею 279 КУпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

При цьому частиною першою статті 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої та третьої статті 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Аналіз вищенаведених норм свідчить, що розгляд справи про адміністративне правопорушення має здійснюватися з дотриманням установленої процедури, яка створює умови об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Розгляд цієї категорії справ носить спрощений терміновий характер і здійснюється на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Зазначеною процедурою не передбачається відкладення справи та зумовлює учасників процесу до активних дій задля забезпечення повного і об`єктивного її вирішення. Одночасно спрощений порядок розгляду справи не виключає обов`язок дотримання установлених процедур.

Закріплений на законодавчому рівні механізм притягнення особи до адміністративної відповідальності, серед іншого, передбачає, що розгляд справи розпочинається з представлення посадової особи, яка розглядає дану справу; оголошення посадовою особою, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності; роз`яснення особі, яка бере участь у розгляді справи, її прав і обов`язків; заслуховування особи, яка бере участь у розгляді справи; дослідження доказів і вирішення відповідних клопотань, вручення винесеної постанови.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними доказами у розумінні статті 73 КАС України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За приписами статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 - 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Частиною 4 та 5 статті 77 КАС України визначено, що докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Суд не може витребувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Тобто в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень суд не може самостійно витребувати докази у відповідача, крім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів, і, відповідно, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

У даному випадку суд, в ухвалі про відкриття провадження в адміністративній справі, запропонував відповідачу надати матеріали щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а також докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються його заперечення проти позову.

Суд бере до уваги, що позивачем не було надано на вимогу працівника поліції посвідчення водія, що підтверджується змістом його адміністративного позову і формально може утворювати склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Водночас відповідачі, заперечуючи проти адміністративного позову ОСОБА_1 , не надали жодного доказу на підтвердження того, що на момент зупинки транспортного засобу позивач не мав права керування транспортним засобом, саме за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Крім того, за твердженням позивача інспектором поліції йому не були роз`яснені його права, розгляд справи про адміністративне правопорушення фактично не проводився, а також його не ознайомлено зі змістом постанови, копія постанови не була вручена.

Відповідачами ці твердження позивача не спростовані.

Слід відзначити, що правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваженнями, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи. У п. 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 (заява №7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Тож винуватість особи у скоєнні правопорушення має доводитися в суді саме стороною обвинувачення. Суддя не має права самостійно збирати або відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У цій справі відповідачами не було надано суду будь-яких доказів, які б дозволяли вважати доведеним дотримання процедури накладення адміністративного стягнення, зокрема роз`яснення позивачу його прав.

У справі відсутні об`єктивні докази, що поліцейським фактично здійснювався розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Слід відзначити, що суду не було надано відеозапису з нагрудної камери поліцейського, на якому б була зафіксована процедура притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

В постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності також не зазначено технічного засобу, яким би здійснювався відповідний відеозапис.

Відтак посилання відповідача на те, що такий запис не зберігся за спливом строку, є непереконливими.

Також відповідач не надав даних щодо вручення позивачу постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Отже у зв`язку з неотриманням копії постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивач не міг реалізувати своє право на своєчасне оскарження такого рішення у порядку, визначеному законодавством.

Зазначені обставини, на переконання суду, підтверджують позицію позивача щодо порушення відповідачем як суб`єктом владних повноважень процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до приписів частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В даному випадку закон хоча й дозволяв здійснення поліцейським розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці вчинення, проте це не може нівелювати саму процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності.

Така позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.05.2018 року у справі №337/3389/16-а (2-а/337/154/2016).

Крім того, в постанові Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 640/16220/16-а був зроблений висновок, що порушення права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, і порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

При цьому надання оцінки підставам позову та дослідження змісту встановлених порушень у такому випадку не вимагається, оскільки невиконання суб`єктом владних повноважень вимог КУпАП щодо процедури притягнення до адміністративної відповідальності є підставою для висновку про протиправними рішень, прийнятих із порушенням такої процедури.

Твердження відповідача у відзиві на позов про доведеність факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, та відповідність винесеної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності вимогам Закону та Інструкції, зокрема можливість реалізації особою своїх прав на участь у розгляді справи та права на захист шляхом подальшого оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення до суду, не спростовують необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності та не доводять законність винесеної постанови, оскільки належна реалізація позивачем його прав на участь у розгляді справи про адміністративне могла вплинути на прийняте поліцейським як суб`єктом владних повноважень рішення у справі про адміністративне правопорушення, але матеріали справи не містять доказів, що позивачу було забезпечено можливість реалізації його прав, що є самостійною підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Тобто допущені процедурні порушення є самостійними і безумовними підставами для скасування постанови про притягнення особи до відповідальності.

В даному випадку в порушення вимог частини другої статті 77 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, відповідачем не надано належних та достатніх доказів правомірності свого рішення про притягнення позивач до адміністративної відповідальності.

Отже, враховуючи не спростування відповідачами порушення прав позивача як особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, суд доходить до висновку про недотримання інспектором патрульної поліції порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, постанову серії ЕАС № 6848863 від 17.04.2023 року, винесену інспектором взводу 1 роти 2 батальйону 2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Ротенко Каріною Андріївною, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, необхідно скасувати.

При цьому, оскільки відповідно до приписів статті 258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складався та постанова була винесена на місці та законодавством не передбачено іншого способу розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 126 КУпАП, аніж на місці вчинення правопорушення, і такий порядок не може бути змінений судовим рішенням, суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення слід закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП.

Щодо судових витрат, то суд виходить із того, що відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, усі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з даним адміністративним позовом позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп.

Отже, у зв`язку з задоволенням позову з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача слід стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору у вказаному розмірі.

Керуючись ст. ст. 243-246, 250, 271, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, інспектора взводу 1 роти 2 батальйону 2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Сірої (Ротенко) Каріни Андріївни про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Постанову серії ЕАС № 6848863 від 17.04.2023 року, винесену інспектором взводу 1 роти 2 батальйону 2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Ротенко Каріною Андріївною про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено та підписано суддею 21 травня 2025 року.

Суддя Наталія Марченко