Справа № 240/27813/23
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року м. Житомир справа № 240/27813/23

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Токаревої М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправною відмову відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в призначенні мені пенсії за віком на умовах, визначених статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», із зменшенням пенсійного віку на 6 років у відповідності із Законом України «Про статус та соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як особі, яка постійно працювала в зоні гарантованого добровільного відселення та станом на 01 січня 1993 року пропрацювала в цій зоні не менше 3-х років, яка викладена в повідомленні № 0600-0216-8/91934 від 31.08.2023;

- зобов`язати відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити пенсію за віком з 03 липня 2023 року, на умовах, визначених статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», із зменшенням пенсійного віку на 6 років у відповідності із Законом України «Про статус та соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як особі, яка постійно працювала в зоні гарантованого добровільного відселення та станом на 01 січня 1993 року пропрацювала в цій зоні не менше 3-х років .

В обґрунтування позову вказує, що є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії. 17.08.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 55 ЗУ Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, проте отримав повідомлення про відмову у призначенні пенсії. Позивач вважає дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку протиправними, оскільки наявність у нього посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи 3 категорій, підтверджує ту обставину , що він дійсно постійно я працював в зоні гарантованого добровільного відселення та станом на 01 січня 1993 року пропрацював в цій зоні не менше 3-х років , а саме станом з на 01.01.1993 року пропрацював з 24 травня 1986 року по 1993 рік , що є достатнім для призначення мені пенсії відповідно до п. 2 ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Що стосується страхового стажу в період з 13.07.1993 року по 31.03.2020 року згідно довідки №06-36 від 04. 08. 2023 року про роботу в Овруцькому управлінні осушувальних систем та Радомишльському районному управлінні водного господарства, виданої Басейновим управлінням водних ресурсів річки Прип`ять, то дана довідка належним чином оформлена та вказана підстав прийняття та звільнення з роботи.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

До суду надійшов відзив на позовну заяву від Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області. Заперечуючи позовні вимоги відповідач вказує, що після реєстрації заяви позивача та сканування копій документів засобами програмного забезпечення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області за принципом екстериторіальності розглянуто заяву позивача та за результатами розгляду такої заяви прийнято рішення від 25.08.2023 №16 про відмову у призначенні пенсії. Відповідно до наданих документів період роботи (проживання) у зоні гарантованого добровільного відселення відповідно до статті 55 Закону №796 станом на 01.01.1993 становить 6 місяців, оскільки до уваги не прийнято довідку №18 від 22.06.2023, що видана СТОВ «Можарівське» про періоди роботи у зоні гарантованого добровільного відселення з 1986 по 1987 та з 1989 по 1993, оскільки довідка потребує перевірки. За результатами розгляду документів, до страхового стажу не враховано період роботи з 1986 по 1987 та з 1989 по 1993, оскільки в довідці №18 від 22.06.2023 виданої СТОВ «Можарівське» відсутні підстави видачі (проколи, розпорядження тощо) та період роботи з 13.07.1993 по 31.12.1998, згідно довідки №06-36 від 04.08.2023, оскільки довідка потребує перевірки.

Відповідачем було подано клопотання про залучення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в якості другого відповідача у справі.

Ухвалою суду залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області до участі у справі №240/27813/23, як другого відповідача.

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що розглянувши подані Позивачем документи, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області було встановлено, що загальний страховий стаж позивача становить 23 роки 11 місяців 10 днів, строк проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 1 січня 1993 року00 років 06 місяців, вік заявника 54 роки. Враховуючи те, що у позивача станом на 1 січня 1993 року відсутній необхідний строк проживання у зоні гарантованого добровільного відселення у розмірі 3 років, відсутні і підстави для застосування положень ст. 55 Закону № 796.

Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

17.08.2023 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області за принципом екстериторіальності розглянуто заяву позивача від 17.08.2023 та за результатами розгляду такої заяви прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 25.08.2023 №16.

У рішенні вказано, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди:

- роботи у колгоспі з 1986 по 1987 рік та з 1989 по 1993 рік, оскільки у довідці від 22.06.2023 № 18, виданої СТОВ «Можарівське», відсутні підстави (протоколи, розпорядження тощо) про реорганізацію колгоспу;

- роботи з 13.07.1993 по 31.03.2020, згідно довідки від 04.08.2023 № 06-36, оскільки вона потребує перевірки управлінням контрольно-перевірочної роботи Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, через відсутність трудової книжки із записами про роботу. Зазначений період частково зараховано згідно Індивідуальних відомостей про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Період проживання на території гарантованого добровільного відселення відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 0 років 6 місяців.

До періоду роботи на території гарантованого добровільного відселення не зараховано періоди:

з 1986 по 1987 рік та з 1989 по 1993 рік, роботи у колгоспі, згідно довідки від 22.06.2023 № 18, виданої СТОВ «Можарівське», оскільки зазначений період не зараховано до страхового стажу;

з 13.07.1993 по 31.03.2020, згідно довідки від 04.08.2023 № 06-36, виданої Басейновим управлінням водних ресурсів річки Прип`ять, оскільки вона потребує перевірки управлінням контрольно-перевірочної роботи Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, через відсутність трудової книжки із записами про роботу та відсутністю інформації про конкретне місце розташування підприємства, у якому працював заявник. Також, відсутня довідка про місце проживання у цей період, а у сканкопії паспорту серії НОМЕР_1 від 28.03.1997 відсутні сторінки 10 - 11 з попереднім місцем прописки.

Період проживання на території гарантованого добровільного відселення визначено згідно довідки від 27.06.2023 № 671.

Страховий стаж особи становить 23 роки 11 місяців 10 днів.

Враховуючи вищевикладене відмовлено в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області листом повідомило ОСОБА_1 про прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області рішення від 25.08.2023.

Вважаючи відмову у призначенні пенсії за віком протиправною, а свої права та інтереси порушеними, позивач звернулась до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови призначення пенсії за віком встановлено ст.26 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV).

Згідно з положеннями статті 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на пенсію за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31.12.2017.

Починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 01.01.2018 по 31.12.2018 - не менше 25 років; з 01.01.2019 по 31.12.2019 - не менше 26 років; з 01.01.2020 по 31.12.2020 - не менше 27 років; з 01.01.2021 по 31.12.2021 - не менше 28 років; з 01.01.2022 по 31.12.2022 - не менше 29 років; з 01.01.2023 по 31.12.2023 - не менше 30 років; з 01.01.2024 року по 31.12.2024 року - не менше 31 року; з 01.01.2025 по 31.12.2025 - не менше 32 років; з 01.01.2026 по 31.12.2026 - не менше 33 років; з 01.01.2027 по 31.12.2027 - не менше 34 років; починаючи з 01.01.2028 - не менше 35 років.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення передбачені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991 (далі - Закон №796-XII).

При цьому, умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення визначені ст.55 Закону №796-XII.

Право на пенсію зі зниженням пенсійного віку, мають потерпілі від Чорнобильської катастрофи, зокрема особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, а особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років (абз.5-6 п.2 ч.1 ст.55 Закону №796-XII).

При цьому, в примітці до п.2 ч.1 ст.55 Закону №796-XII зазначено, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Відповідно до ч.1 ст.55 Закону №796-XII, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше (ч.2 ст.55 Закону №796-XII).

Аналіз викладених норм, дає підстави для висновку, що особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та яка проживала або працювала на території у зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії на ЧАЕС до 01.01.1993 протягом не менше 3 років, має право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку. При цьому постійне проживання такої особи або постійна праця у зазначеній зоні з моменту аварії (26.04.1986) по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період, дає особі право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 2 роки (початкова величина), а також додатково 1 рік за кожні 3 повні роки проживання або роботи на такій території, але не більше 5 років.

Тобто, для зниження пенсійного віку на 5 років слід перевірити дотримання умов: 1) чи є особа потерпілою від Чорнобильської катастрофи; 2) чи особа постійно проживала або постійно проживає чи постійно працювала або постійно працює в зоні посиленого радіологічного контролю; 3) чи станом на 1 січня 1993 року особа прожила або відпрацювала у зоні гарантованого добровільного відселення не менше 4 років; для розрахунку кількості років зниження пенсійного віку слід встановити, чи 4) чи проживала або постійно працювала особа в зоні посиленого радіологічного контролю з моменту аварії по 31 липня 1986 року; та 5) загальну кількість років проживання особи в зазначеній зоні.

Відповідно до частини третьої статті 55 Закону №796-XII призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Пільги щодо обчислення стажу роботи (служби) визначені у статті 56 Закону №796-XII, згідно з частиною другою якої право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що умовами для виникнення в особи права на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до абзацу 4 пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-XII є:

1) наявність відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу;

2) факт проживання та (або) праці такої особи у зоні безумовного (обов`язкового) відселення протягом двох років до 01.01.1993;

3) досягнення необхідного віку для призначення пенсії, зменшеного на відповідну кількість років відповідно до статті 55 Закону №796-XII.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно із абзацом 1 частини 1 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до пункту 1 Розділу XV Закон №1058-ІV, цей закон набув чинності 01.01.2004, до набрання ним чинності відповідні правовідносини регулювались нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Cтаттею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також, зокрема, а) будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Як передбачено частинами 2 та 3 статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документами про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно із п.20 вказаної постанови, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що відповідачем визнається підтверджений період проживання заявника на території зони гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 року становить 6 місяців.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що наявність у нього посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи підтверджує факт роботи в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше 3 років.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам в цій частині, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 7 пункту 2.1 Розділу Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Порядок № 22-1), документами, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку потерпілим від Чорнобильської катастрофи є:

документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями), або довідка про евакуацію із зони відчуження у 1986 році, видана Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями;

посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Отже, у разі звернення особи із заявою про призначення їй пенсії із застосуванням статті 55 Закону № 796-XII, для підтвердження права на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку заявником надається посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).

Разом з тим, вказане посвідчення підтверджує лише статус особи, яка потерпіла внаслідок ЧАЕС.

Наявності лише посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорії 3) недостатньо для констатації набуття такою особою права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, в т.ч. визначення конкретного розміру зниження пенсійного віку.

Верховний Суд у постанові від 18.03.2025 у справі №460/27065/23 висловив правову позицію, що наявність у позивача посвідчення особи, яка постійно проживала на території зони гарантованого добровільного відселення (3 категорія) не є безумовною підставою, яка автоматично підтверджує право позивача на зменшення його пенсійного віку та призначення пенсії за пунктом 2 частини першої статті 55 Закону № 796-XII, позаяк положенням цієї норми чітко встановлені підстави за яких пенсійний вік зменшується, а пенсія призначається зі зменшенням пенсійного віку - а зокрема "якщо особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного віку - 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років".

Відповідно до довідки Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Можарівське» №18 від 22.06.2023, ОСОБА_2 дійсно був членом колгоспу у СТОВ «Можарівське» і по наявних документах працював у господарстві в період: 24 травня 1986 1993 роки.

На підтвердження роботи в колгоспному виробництві долучено відомості про роботу і кількість вироблених в/днів, трудоднів в колгоспному виробництві з 1986-1993 роки.

Також у трудовій книжці позивача є записи стосовно трудової участі в громадському господарстві, зокрема, про виконання річного мінімуму трудової участі в господарстві та встановлений мінімум трудової участі на рік.

Відповідно до довідки СТОВ «Можарівське» №18 від 22.06.2023 СТОВ «Можарівське» було засноване 11.02.2000 і являється правонаступником КСП «Льонок».

КСП «Льонок» було створено 30.03.1993 на колективній власності і є правонаступником колгоспу «Комуніст».

Колгосп «Комуніст» було створено в 1974 році на базі колгоспів «За комунізм» с. Можари та «Прапор комунізму» с. Левковичі.

Відповідно до довідки Словечанської сільської ради №713 від 10.08.2023 СТОВ «Можарівське» знаходиться знаходиться у селі Можари Коростенського (Овруцького) району Житомирської області.

Відповідно до Переліку населених пунктів, Житомирської і Київської областей, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою КМ України №106 від 23.07.1991 та розпорядженням КМ України №17 від 12.01.1993 с.Можари, Коростенського відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

В свою чергу, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області при прийнятті рішення про відмову у призначенні пенсії до страхового стажу не зараховано період роботи у колгоспі з 1986 по 1987 рік та з 1989 по 1993 рік, оскільки у довідці від 22.06.2023 № 18, виданої СТОВ «Можарівське», відсутні підстави (протоколи, розпорядження тощо) про реорганізацію колгоспу.

Суд звертає увагу, що відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, відповідно до якого, Управління має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб - підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Таким чином, відповідач не позбавлений права, зокрема, у разі виникнення певних сумнівів щодо достовірності записів трудової книжки, чи відсутності окремих документів у архівних установах, для підтвердження стажу роботи, звертатись із відповідними листами, запитами до підприємств, установ, організацій, з метою отримання певної інформації, в тому числі, уточнюючої довідки чи документів, що містять відомості про періоди роботи, характер праці тощо.

Позивачем разом із заявою про призначення пенсії було надано довідку СТОВ «Можарівське», в якій вказано про реорганізацію колгоспу, однак відповідачем довідку не прийнято до уваги, оскільки відсутні підстави (протоколи, розпорядження тощо) про реорганізацію колгоспу.

У цих спірних правовідносинах пенсійним органом не наведено обставин щодо здійснення ним заходів по встановленню інформації щодо спірного трудового періоду позивача.

Враховуючи вищевикладене відповідачем протиправно не зараховано період роботи позивача з 1986 по 1987 та з 1989 по 1993 рік до страхового стажу позивача та до періоду роботи на території гарантованого добровільного відселення.

Отже, період роботи ОСОБА_1 в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить більше 3-х років, що надає йому право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку.

Щодо висновку ГУ ПФУ в Одеській області про не зарахування періоду роботи позивача з 13.07.1993 по 31.03.2020, згідно довідки від 04.08.2023 № 06-36, виданої Басейновим управлінням водних ресурсів річки Прип`ять, оскільки вона потребує перевірки управлінням контрольно-перевірочної роботи, суд зазначає, що у відповідності до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

В силу п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п.1).

За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

Відповідно до довідки Басейнового управління водних ресурсів річки Прип`ять Державного агентства водних ресурсів України від 04.08.2023 №06-36 ОСОБА_1 працював з 13.07.1993 працював на посаді інженера-диспетчера Овруцького управління осушувальних систем (наказ від 13.07.1993 №25).

31.03.2020 звільнений з посади механіка дільниці 2 категорії Радомишльського міжрайонного управління водного господарства (наказ від 31.03.2020 №62).

Крім того, до матеріалів справи долучено довідку від 30.06.2023 №04-208/1 про заробітну плату ОСОБА_1 за 1995-1999 роки. Довідка видана на підставі особових рахунків за 1995-1999 роки.

Суд критично ставиться до твердження відповідача, що довідка потребує перевірки управлінням контрольно-перевірочної роботи, оскільки відповідачем не зазначені підстави неврахування відомостей наведених у довідці, та це не може слугувати підставою обмеження права позивача на отримання пенсії.

Окрім того, відповідач вказує, що періоди роботи позивача взято для розрахунку страхового стажу за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Тобто, створюється ситуація, за якої частина страхового стажу позивача зарахована, а інший період роботи не може бути зарахованим до страхового стажу з формальних підстав, що є недопустимим з точки зору верховенства права.

Таким чином, позивачем підтверджено період роботи з 13.07.1993 по 31.03.2020 належними доказами, а відповідачем протиправно не зараховано вказаний період до страхового стажу позивача.

Однак, довідка Басейнового управління водних ресурсів річки Прип`ять Державного агентства водних ресурсів України від 04.08.2023 №06-36 не містить відомостей про місце розташування підприємства. Тому відсутні підстави для зарахування періоду з 1993 по 31.03.2020 до періоду проживання на території гарантованого добровільного відселення.

Як зазначено вище, період роботи ОСОБА_1 в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить більше 3-х років, що надає йому право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку.

Крім того, відповідно до довідки Словечанської сільської ради №671 від 27.06.2023 ОСОБА_1 26.04.1986 по 26.08.1986, з 05.06.1989 по 01.09.1989 був зареєстрований та постійно проживав у селі Можари Коростенського(Овруцького) району Житомирської області.

Відповідно до Переліку населених пунктів, Житомирської і Київської областей, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою КМ України №106 від 23.07.1991 та розпорядженням КМ України №17 від 12.01.1993 с.Можари, Коростенського відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Таким чином, позивач має право на застосування початкової величини зменшення пенсійного віку на 3 роки, оскільки проживав у зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії по 31 липня 1986 року.

До того ж, відповідно до наявних в справі матеріалів, позивач працював у колгоспі, якій знаходиться у с. Можари з 24.05.1986 по 1993, що становить повних 6 років та надає право на зменшення пенсійного віку додатково на 3 роки.

При цьому, умовою призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку є наявність страхового стажу не менше 24 років.

У рішенні про відмову у призначенні пенсії №16 від 25.08.2023 відповідачем визнано страховий стаж позивача 23 роки 11 місяців 10 днів.

Враховуючи те, що судом встановлено, що відповідач протиправно не зарахував до страхового стажу позивача період роботи в колгоспі з 1986 по 1987 та з 1989 по 1993 рік, а також період роботи з 13.07.1993 по 31.03.2020, загальний страховий стаж позивача, із врахуванням протиправно не зарахованих періодів роботи, становить більше 24 років.

На підставі вищевикладених обставин суд дійшов висновку визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №16 від 25.08.2023.

При вирішенні вказаного спору, суд зауважує, що згідно з частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1.

При цьому, 30.03.2021 набрала чинності постанова Правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України» (далі - Постанова правління № 25-1).

Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі Постанови правління № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01.04.2021.

Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку № 22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.

Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно з пунктом 4.2 розділу IV Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3. розділу IV Порядку № 22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За приписами пункту 4.10 розділу IV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Аналіз наведених вище положень Порядку № 22-1 свідчить про таке:

- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10);

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Так, у межах спірних правовідносин заява позивача про призначення пенсії розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області та за результатом її розгляду прийнято спірне рішення.

Суд відмічає, що відповідачем у справах, в яких оспорюються, зокрема, рішення, ухвалені в результаті розгляду заяви про призначення пенсії, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, який прийняв відповідне рішення.

Варто відмітити, що Головне управління Пенсійного фонду в Житомирській області не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову у призначенні пенсії, а тому відсутні правові та фактичні обставини для покладання на нього обов`язку щодо прийняття рішення за заявою позивача.

З огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу IV Порядку № 22-1 належним відповідачем у частині позовних вимог щодо зобов`язання призначити пенсію є саме Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, яке за принципом екстериторіальності розглянуло заяву позивача та прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії.

Стосовно вимоги про визнання протиправною відмови Головного управління Пенсійного фонду в Житомирській області, викладеного у формі повідомлення про відмову у призначенні пенсії від 31.08.2023 №0600-0216-8/91934 суд зазначає, що така вимога задоволенню не підлягає, оскільки зазначеним листом пенсійний орган лише повідомив позивача про результат розгляду його заяви, натомість рішенням, яке безпосередньо впливає на права позивача є рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від №16 від 25.08.2023 про відмову в призначенні пенсії, яке й підлягає скасуванню.

Відповідний висновок суду ґрунтується на правовій позиції Верховного Суду від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23 та від 09.07.2024 у справі № 240/16372/23.

Щодо дати, з якої позивачу слід призначити пенсію, то суд зауважує, що за приписами пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

З аналізу наведеної норми Закону №1058-ІV вбачається, що пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося до спливу трьох місяців з дня виникнення права на призначення такої пенсії.

Оскільки позивач досяг пільгового пенсійного віку, необхідного для призначення пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону №796-XII - 03.07.2023, а матеріали справи свідчать, що із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону №796-XII він звернувся в межах трьох місяців з дня досягнення пенсійного віку, пенсія позивачу має бути призначена з 04.07.2023, тобто з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.

З урахуванням встановлених обставин справи та норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від №16 від 25.08.2023 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи", з 04.07.2023.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно зі статтею 90 цього Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи те що, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження правомірності своїх дій, з огляду на з`ясовані обставини справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до приписів ч.1 ст.139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 4, 6-9, 32, 77, 90, 139, 205, 242-246, 250, 255, 258, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7, м. Житомир, 10003, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83,м. Одеса, Одеська обл., Одеський р-н,65012. РНОКПП/) про визнання протиправними рішень, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №16 від 25.08.2023 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 04.07.2023.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С. Токарева

21.05.25