Справа № 404/4590/25
Суддя: Іванова Н. Ю.
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/4590/25
Номер провадження 2-аз/404/4/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року Фортечний районний суд міста Кропивницького у складі:

головуючого судді Іванової Н.Ю.

при секретарі - Коцюбі Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому заяву позивача ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Лапіна І.В., про забезпечення позову

В С Т А Н О В И В:

У травні 2025 року представник ОСОБА_1 , адвокат Лапіна Ірина Василівна звернулася до суду з заявою, в якій просила зупинити стягнення за постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 від 12 березня 2025 року № 1/3635 у справі про адміністративне правопорушення, за якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф у сумі 17000 грн.

Представник заявника вказувала у заяві на те, що 01 травня 2025 року ОСОБА_1 при спробі зняти кошти з картки АТ КБ «Приватбанк» у відділенні банку стало відомо про накладення арешту на його кошти, які містяться на банківських рахунках.

Звернувшись до Фортечного ВДВС у м. Кропивницькому дізнався, що 25 квітня 2025 року державним виконавцем Лісовенком О.В. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №77896338 та 28 квітня 2025 року постанова про арешт коштів боржника.

Вказано, що відкривши за ідентифікатором доступу матеріали виконавчого провадження в Автоматизованій системі виконавчих проваджень було встановлено, що 25 квітня 2025 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження за постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 , винесеною у справі про адміністративне правопорушення.

Так, постановою відповідача № 1/3635 від 12 березня 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою вважає доцільним оскаржити постанову у судовому порядку, подавши адміністративний позов.

Відповідно до ч. 4 ст. 150 КАС України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено зупиненням дії індивідуального акта.

Із системного аналізу вимог наведених статей вбачається, що заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим позовним вимогам, безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

За п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Суд, приймаючи рішення про забезпечення позову, повинен пересвідчитися в тому чи існує реальна загроза невиконання, чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який можливо застосувати, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд враховує інтереси не тільки позивача, а також інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Суд також враховує співмірність заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Тобто, з даної норми слідує, що прийняття рішення про забезпечення позову доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду чи привести до потреби докладати значні зусилля та витрати для відновлення прав та інтересів позивача або є очевидними ознаками протиправності оскаржуваного рішення та порушення прав позивача цим рішенням.

Суд зазначає, що співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 826/8556/17.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, матеріали адміністративної справи, враховуючи, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинити стягнення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав заявника у випадку задоволення пред`явленого ним позову, суд дійшов висновку, що необхідно задовольнити заяву про забезпечення позову.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 150-154, 156, 241, 243, 248 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву про забезпечення позову, задовольнити.

Зупинити стягнення за постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 від 12 березня 2025 року № 1/3635 у справі про адміністративне правопорушення, за якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф у сумі 17000 грн.

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом та виконується негайно з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Строк пред`явлення до виконання - 3(три) роки.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Третього апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду складено 21.05.2025 року.

Суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького Н. Ю. Іванова