Справа № 947/7160/25
Суддя: Шевчук Н. О.
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 947/7160/25
Номер провадження № 2-а/521/111/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді: Шевчук Н.О.,

секретаря судового засідання: Жекової А.О.

за участю учасників, представників учасників справи:

від ОСОБА_1 не з`явилася;

від Департамента патрульної поліції Національної поліції України не з`явився.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін справу за адмінстративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Департамента патрульної поліції Національної поліції України (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог адміністративного позову.

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду міста Одеси з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області, в якому просила суд зупинити дію постанови серії ЕНА №4088973 від 16.02.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності щодо оплати штрафу до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі; прийняти справу до розгляду; скасувати постанову серії ЕНА № 4088973 від 16.02.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення згідно із п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу правопорушення; вирішити питання щодо судових витрат.

Зокрема, за доводами адміністративного позову позивачка вказала, що 16.02.2025 року стосовно неї службовими особами Департамента патрульної поліції було складено постанову ЕНА №4088973 та накладено адміністративний штраф за вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, яке зафіксоване не в автоматичному режимі, яку позивачка вважає протиправною та необґрунтованою, винесену з порушенням вимог КУпАП та таку, що слід скасувати.

За твердженнями позивачки, вона 16.02.2025 року, приблизно після 23 год. 30 хв., проїхавши перехрестя по вул. Пироговській через вул. Канатну у місті Одесі, була зупинена працівниками патрульної поліції у зв`язку з порушенням правил проїзду перехрестя, а саме, невірної перебудови з одного ряду в інший.

Як вказала позивачка, після того як поліцейський не знайшов обмежуючих знаків та відповідно доказів порушення позивачкою правил проїзду перехрестя, він почав робити технічний огляд всього автомобіля і побачив, що у лампи номерного знаку відійшов контакт, а тому номерний знак не освітлювався.

Позивачка також наголосила, що в оскаржуваній постанові неправильно вказано адресу її складання, а також час зупинки транспортного засобу позивачки, оскільки її було зупинено не о 23:10, а пізніше, оскільки в цей проміжок часу ОСОБА_1 перебувала на залізничному вокзалі міста Одеси.

Окрім того, як вказала позивачка оскаржувану постанову працівником поліції було складено під час дії повітряної тривоги; постанова винесена з порушенням її прав на захист та правових гарантій, постанову винесено на місці вчинення правопорушення та відразу після того як правопорушення нібито було вчинено та за таких умов вона не мала фізичної можливості скористатися всіма своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП, зокрема подавати докази, заявляти клопотання, користуватися правовою допомогою.

Також позивачка вказала, що зупиненому авто не потрібно освітлення номерних знаків, оскільки його і так підсвічують фари авто, що їдуть позаду. При цьому, як зазначено позивачкою, в п. 2.9 в ПДР України зазначається, що водієві забороняється керувати транспортним засобом без номерного знака або з номерним знаком, що закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м.

Позивачка вважає, якщо несправність ламп виникла в дорозі та водію про це не було відомо, то така подія не є адміністративним порушенням, а тільки приводом для її усунення, при цьому стягнення накладається за умови умислу водія в такому стані тобто після попереднього попередження.

Рух справи; вирішення судом клопотань, поданих сторонами, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 27.02.2025 року у справі №947/7160/25 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі було задоволено; зупинено дію постанови ЕНА №4088973 від 16.02.2025 року; прийнято адміністративний позов ОСОБА_1 до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 10.03.2025 року за клопотанням позивача замінено неналежного відповідача Управління патрульної поліції в Одеській області на належного відповідача Департамент патрульної поліції Національної поліції України та направлено справу за підсудністю до Малиновського районного суду міста Одеси.

23.04.2025 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями Малиновського районного суду м. Одеси, справу розподілено судді Малиновського районного суду міста Одеси Шевчук Н.О.

24.04.2025 року справу 947/7160/25 отримано суддею Шевчук Н.О.

Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 24.04.2025 року у справі №947/7160/25 було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Департамента патрульної поліції Національної поліції України (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, розгляд адміністративної справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено дату судового засідання.

Законом України від 26.02.2025 року № 4273-IX внесено зміни до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів, відповідно до якого, зокрема, змінено найменування Малиновського районного суду м. Одеси на Хаджибейський районний суд міста Одеси.

02.05.2025 року до Хаджибейського районного суду міста Одеси від представника Департамента патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву (вх. №28436), у якому відповідач просить суд залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4088973 від 16.02.2025 року без задоволення. Відзив судом долучено до матеріалів адміністративної справи.

Зокрема, за доводами відзиву, відповідач, посилаючись на обставини, зазначені позивачем у позові щодо подій, які відбулися 16.02.2025 року, вказав, що 16.02.2025 року приблизно о 23 год. 10 хв. в ході виконання службових обов`язків складів екіпажу патрульної поліції поліцейським Стефанишиним Миколою Петровичем за адресою місто Одеса, вулиця Пироговська, 19, виявлено транспортний засіб марки Nissan Note, номерний знак НОМЕР_2 під керуванням громадянки ОСОБА_1 , яка, керуючи вище зазначеним транспортним засобом на переконання поліцейського порушила вимоги дорожньої розмітки 1.1 «Вузька суцільна лінія» та крім цього, в темну пору доби був неосвітлений задній номерний знак.

Як вказано представником відповідача, у зв`язку із прийманням до уваги поліцейським до уваги доводів водія щодо відсутності дорожньої розмітки 1.1., поліцейським у зв`язку з відсутністю доказів, було змінено прийняте рішення про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та роз`яснено позивачу про склад іншого правопорушення, що виразилося у керуванні транспортним засобом в темну пору доби з неосвітленим заднім номерним знаком, за яке передбачено відповідальність за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Як вказує відповідач у відзиві, водієм ОСОБА_1 на місці зупинки факт керування транспортним засобом в темну пору доби з неосвітленим заднім номерним знаком не заперечувався, позивачу було вказано та продемонстровано, що всі лампи освітлення номерного знаку не працюють. Крім того, на переконання відповідача, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, що передбачено ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, підтверджується відеозаписами з портативних відеореєстраторів інспекторів №286752 та №473675.

Також відповідач зазначив, що позивач скористалася своїм правом на власний розсуд і не надала інспекторам письмові пояснення по суті вчиненого нею адміністративного правопорушення, жодної іншої письмової заяви чи клопотання, як під час підготовки, так і під час розгляду справи про адміністративне правопорушення в порядку п. 5 ст. 278 КУпАП від позивача не надходило.

Окрім того, як вказав відповідач, ОСОБА_1 було роз`яснено право та строки на оскарження постанови, строк на оплату штрафу та роз`яснено наслідки невиконання вказаної постанови. Факт ознайомлення позивача з її правами, передбаченими ст. 268 КУпАП та строк оскарження за ст. 289 КУпАП підтверджується відеозаписами.

Спростовуючи аргументи позивача, відповідач вказав, що нею жодним чином не було повідомлено чи заявлено поліцейським на місці зупинки про те, що вона бажає прямувати до безпечного місця у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги. При цьому, з відеозаписів вбачається, що сигнал повітряної тривоги не лунає, ситуація спокійна, будь-які ознаки, що вказували на присутність небезпеки здоров`я чи життю громадян відсутні. Крім того, з доданого позивачем до позовної заяви скріншоту з телефону, на якому відображені повідомлення про початок, кінець оголошення повітряних тривог, вбачається, що тривогу було оголошено о 21 год. 23 хв., проте позивача було зупинено поліцейським о 23 год. 26 хв., тобто через дві години після оголошення повітряної тривоги, а кінець повітряної тривоги згідно скріншоту оголошено о 00 год. 01 хв.

Також, як зазначає відповідач, прив`язки до відстані не містить ані норма ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, ані вимога п. 2.9.в ПДР України, яка визначає обов`язковою умовою видимість від 20 м лише до забрудненого номерного знака але не неосвітленого.

Також, як казав відповідач у відзиві, до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП може бути притягнута особа, яка вчинила правопорушення як умисно, так із необережності, з огляду на що, як вважає відповідач, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, за яким слідує адміністративна відповідальність.

Щодо процедурних порушень складення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності, представник відповідача зауважив, що навіть у випадку встановлення таких процедурних порушень, прийняття постанови про притягнення позивача до відповідальності посадовими особами Департамента не може бути підставою для скасування такої постанови, якщо факт вчинення правопорушення підтверджується належними доказами. Відтак, недоліки оформлення оскаржуваної постанови, не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним такого рішення за умови, якщо позивачем вчинено порушення вимог Правил дорожнього руху, оскільки при розгляді спорів перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою.

13.05.2025 року до Хаджибейського районного суду міста Одеси від позивача ОСОБА_1 надійшли заперечення на відзив (вх. №30978) у яких позивачка вкотре, зазначаючи і про повітряну тривогу, оголошену в момент зупинки її транспортного засобу, і про відсутність в її діях умислу на вчинення адміністративного правопорушення, яке їй інкримінувалося працівниками поліції, зазначила, що належними та допустимими доказами, наявними у матеріалах адміністративної справи, в тому числі і відеодоказами, наданими відповідачем не підтверджено факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення. Письмові заперечення судом долучено до матеріалів адміністративної справи.

В судове засідання, яке відкладалося, учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду адміністративного позову були повідомлені належним чином.

Відповідач був сповіщений через підсистему «Електронний суд», оскільки як юридична особа є його користувачем та має Електронний кабінет.

Позивач скерувала до Хаджибейського районного суду міста Одеси 21.05.2025 року заяву про розгляд справи без її участі (вх. №33170), позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, а також врахувати промову в судових дебатах, яку приєднала до заяви.

Розглянувши адміністративну справу №947/7160/25, дослідивши письмові матеріали, переглянувши надане Департаментом до відзиву на позовну заяву відео з ПВР поліцейських, Хаджибейський районний суд міста Одеси дійшов висновку про те, що адміністративний позов ОСОБА_1 до Департамента патрульної поліції Національної поліції України про скасування оскаржуваної постанови службової особи Управління патрульної поліції в Одеській області та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення потребує задоволення, враховуючи таке.

Фактичні обставини, встановлені судом.

З матеріалів постанови ЕНА №4088973 від 16.02.2025 року встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 16.02.2025 року о 23 год. 10 хв., рухаючись в м. Одесі по вул. Пироговській, 19, керувала автомобілем NISSAN NOTE, державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 , з неосвітленим державним номерним знаком, чим порушила п. 2.9. в ПДР України керування водієм ТЗ з номерним знаком, перевернутим чи неосвітленим, чим порушила вимоги ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, у зв`язку із чим до особи, притягнутої до адміністративної відповідальності було застосоване стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1190 грн.

Також із вказаної вище постанови вбачається, що до неї додаються відеозаписи з ПВР №286752.

З наданих Департаментом до відзиву на позовну заяву відеозаписів судом вбачається таке.

З відеозапису, відтвореного з ПВР №286752, 473675 вбачається, що о 23 год. 26 хв. 26 сек. працівники поліції, зупинивши ОСОБА_1 , як водія транспортного засобу повідомили їй, що вона порушила порядок проїзду перехресть, здійснивши маневр перебудування ТЗ в іншу полосу руху.

В подальшому, після цього, працівник поліції попрохав ОСОБА_1 вийти з автомобіля та вказав їй на те, що на задній частині автомобіля справний лише правий покажчик габариту автомобіля, лівий не працює. О 23 год. 28 хв. 49 сек. працівник поліції вказав ОСОБА_1 на ту обставину, що взагалі не працює освітлення номерного знаку автомобіля, та роз`яснює ступінь адміністративної відповідальності за вказане адміністративне правопорушення, після чого, о 23 год. 28 хв. 58 сек., роз`яснивши права, передбачені чинним КУпАП, зазначає, що водій має усунути несправності, пов`язані із освітленням номерного знака та покажчика габаритного вогню у найкоротший термін, на що ОСОБА_1 погоджується, перед цим зазначивши, що не знала про наявність несправностей, вказаних працівником поліції. Після вказаних подій працівником поліції було запропоновано о 23 год. 29 хв. 09 сек. ОСОБА_1 сісти до власного автомобіля та зачекати роздруківку постанови про притягнення водія ОСОБА_1 за порушення порядку проїзду перехресть.

Як встановлено судом з відео, наданого відповідачем ПВР №286752, ОСОБА_1 , яка перебувала у власному автомобілі о 23 год. 32 хв. 12 сек. працівником поліції пропонується підписати копію постанови про притягнення водія до адмінвідповідальності за порушення правил проїзду перехресть, на що ОСОБА_1 просить працівника поліції ознайомитися із вказаною постановою.

В подальшому, о 23 год. 32 хв. ОСОБА_1 повідомляє працівників поліції про те, що інкримінованого їй правопорушення не здійснювала, оскільки на зазначеній патрульним поліцейським ділянці дороги відсутня суцільна лінія.

О 23 год. 41 хв., пересвідчившись у відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки, працівником поліції відносно ОСОБА_1 було складено постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. ст. 121-3 КУпАП, про що ОСОБА_1 заперечувала на місці зупинки ТЗ, зокрема, зазначаючи про те, що вже отримувала попередження за вказане порушення, про наявність якого не знала.

Судом встановлено із наявного у матеріалах справи відео, що освітленість/неосвітленість номерного знака на ТЗ позивача на відео не відтворюється.

З пояснень ОСОБА_3 від 27.02.2025 року вбачається, що причиною зупинки автомобіля позивача була непрацююча підсвітка номерного знака та перетин дорожньої розмітки 1.1. «Вузька суцільна смуга». Оцінивши докази на місці вчинення особою адміністративного правопорушення, працівник поліції дійшов висновку про наявність підстав притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, у зв`язку із відсутністю підсвітки заднього номерного знака.

З наданого позивачем скріншоту з мобільного телефону вбачається наявність фото невстановленої особи чоловічої статі.

З роздруківки з офіційного сайту https://air-alarms.in.ua/ вбачається, що 16.02.2025 року в Одеській області було оголошено повітряну тривогу о 21 год. 23 хв., яка тривала 02 години 37 хвилин.

Інших належних та допустимих письмових доказів матеріали справи не містять.

Предметом спору у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для скасування постанови НА №4088973 від 16.02.2025 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 cт. 121 - 3 КУпАП.

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Згідно із ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 8 КУпАП визначає, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст. 245 КУпАП зазначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як випливає із положень п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Разом з тим, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» правила дорожнього руху встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України). Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

В силу положень ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, передбачені частинами першою та другою статті 121-3 КУпАП тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Судом з матеріалів постанови ЕНА №4088973 від 16.02.2025 року встановлено, що працівниками поліції позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інкримінується те, що вона 16.02.2025 року о 23 год. 10 хв., рухаючись в м. Одесі по вул. Пироговській, 19, керувала автомобілем NISSAN NOTE, державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 , з неосвітленим державним номерним знаком, чим порушила п. 2.9. в ПДР України керування водієм ТЗ з номерним знаком, перевернутим чи неосвітленим, чим порушила вимоги ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, у зв`язку із чим до особи, притягнутої до адміністративної відповідальності було застосоване стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1190 грн.

Із вказаною постановою позивач не погодилася та звернулася до адміністративного суду із адміністративним позовом, у якому просила фактично вказану вище постанову скасувати, а справу про притягнення її до адміністративної відповідальності закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

З приводу зазначеного суд виснує про таке.

Так, спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, Законом України «Про дорожній рух» № 3353-XII від 30.06.1993.

Згідно із п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 14 Закону № 3353-XII встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 ПДР України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9 ПДР України).

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Частиною 5 ст. 258 КУпАП встановлено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Аналогічні за змістом приписи містяться в Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395.

Разом з тим, відповідно до п. 2 розділу ІІІ Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122 КУпАП, ухвалюються на місці вчинення адміністративного правопорушення.

У ст. 276 КУпАП визначено місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Так, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Поліцейський в своїй діяльності зобов`язаний керуватися як указаними законодавчими актами, так і Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі (надалі - Інструкція), затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року за № 1395.

Згідно з пунктами 9, 10 розділу ІІІ зазначеної Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

За приписами п. 5 розділу IV Інструкції постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог п. 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції. Зразок постанови про накладення адміністративного стягнення, наведений у додатку 5 до Інструкції, не передбачає внесення до нього відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Таким чином такі відомості зазначаються у постанові, що виноситься у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі.

Відповідно до п. 30.2 ПДР України на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка.

Забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, крім випадку закріплення заднього номерного знака на додатковому обладнанні, що призначене для тимчасового перевезення багажу або вантажу, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чисті і достатньо освітлені.

Згідно з п. 2.9 "в" водієві забороняється: керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Згідно визначень, які містяться п. 1.10 ПДР, під темною порою доби розуміється частина доби від заходу до сходу сонця, а недостатня видимість це видимість дороги в напрямку руху менше ніж 300 м у сутінках, в умовах туману, дощу, снігопаду тощо.

Частиною 1 ст. 121-3 КУпАП встановлено відповідальність за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Тобто, керування транспортним засобом з номерним знаком, що неосвітлений у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості є порушенням ПДР та створює об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121-3 КУпАП.

Відповідно до ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст. 11 КУпАП).

Отже, суб`єктивна сторона правопорушення за ст. 121-3 КУпАП характеризується умисною формою вини, тобто особа, яка вчиняє такі дії, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Водночас, ст. 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із нормами КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

У ч. 3 ст. 62 Конституції України наголошується, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Судом під час ознайомлення з матеріалами справи в процесі розгляду справи, дослідивши надані відповідачем відеозаписи з ПВР патрульних поліцейських, встановлено, що транспортний засіб марки NISSAN NOTE, державний номерний знак НОМЕР_2 перебуває на підставі зупинки працівниками поліції на вулиці в темну пору доби. При цьому, факту освітленості/неосвітленості заднього номерного знаку надані відеозаписи не підтверджують жодним чином.

Тобто, суд зазначає, що наданий відповідачем відеозапис не містить чіткого відображення неосвітлення номерного знаку у темну пору доби, оскільки під час руху він засвітлений фарами патрульного автомобілю, крім того відеозапис не містить доказів того, що дії позивача спрямовані на умисне приховування номерного знака. Водночас, як встановлено судом з відеозапису, позивач зазначає поліцейським, що не знала про наявність несправностей та усуне їх.

Відтак, у даному разі, суд вважає, що відповідачем не надано суду будь-яких доказів щодо наявності вини у діях ОСОБА_1 , яка вказала, що вперше бачить несправності автомобіля та негайно їх усуне, з огляду на що, підстави для притягнення її до адміністративної відповідальності за порушення вимог ч. 1 ст.121-3 КУпАП відсутні.

Разом з тим, як встановлено судом із наданих відповідачем відеозаписів, за хронологією подій, після зупинки ТЗ позивача, працівниками поліції було роз`яснено водієві про порушення нею правил проїзду перехресть та повідомлено про накладення відповідного стягнення у вигляді штрафу. Одночасно з цим, працівниками поліції було повідомлено ОСОБА_1 про те, що на задній частині її ТЗ не працюють ходові габаритні вогні та неосвітлений номерний знак за що передбачена також відповідна відповідальність та водію належить терміново ці несправності усунути, на що ОСОБА_1 погодилася відразу та зазначила про те, що усуне вказані несправності, оскільки про них не знала. Про те, що відносно ОСОБА_1 буде складено постанову саме за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, працівниками поліції під час виявлених порушень ОСОБА_1 повідомлено не було.

Відтак, у даному разі, повідомлення працівниками поліції ОСОБА_1 про термінове усунення несправності підсвітки судом розцінюється як усне зауваження, винесене працівником поліції в порядку ст. 22 КУпАП, яка визначає, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. (Примітка. Положення цієї статті не застосовуються до правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 121, частиною п`ятою статті 122, статтями 122-2, 122-4, частиною третьою статті 123, частинами другою - п`ятою статті 126, статтями 130, 161-1 і 173-2 цього Кодексу). Тобто у даному разі, застосовуючи до ОСОБА_1 усне зауваження про адміністративне правопорушення вчинене з її боку у вигляді повідомлення про необхідність усунення несправностей, працівник поліції використав право на звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення, обмежившись усним зауваженням, оскільки під час виявлення порушення не повідомив останній ані про притягнення її до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, ані про наслідки такого притягнення.

Разом з цим, суд зазначає, що у даному разі застосуванню потребує принцип non bis in idem закріплений у ст. 4 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: «Нікого не може бути вдруге притягнуто до суду або покарано в порядку кримінального провадження під юрисдикцією однієї і тієї самої держави за правопорушення, за яке його вже було остаточно виправдано або засуджено відповідно до закону та кримінальної процедури цієї держави».

Тобто, у даному разі, суд констатує, що працівник поліції, зробивши попереднє усне зауваження ОСОБА_1 про вчинення нею адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, в подальшому, вирішивши повернутися до розгляду вказаної вище справи та притягнути вдруге ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за зазначене правопорушення, за наслідком чого було складено оскаржувану постанову, фактично порушив вказаний вище судом принцип, зазначений у ст. 4 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, з наданих у даній справі і позивачем, і відповідачем доказів судом встановлено недоведеність правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

При цьому, суд зазначає, що доводи Департамента, зазначені ним у відзиві на адміністративний позов не свідчать у даному разі про правомірність оскаржуваної постанови з мотивів, викладених судом у мотивувальній частині цього рішення.

Щодо інших процедурних порушень, допущених працівником патрульної поліції під час складення та ухвалення оскаржуваної постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зазначених позивачем у позовні заяві, суд зауважує, що такі порушення, як похибка в часі складення постанови, конкретне місце складення такої постанови, з прив`язкою до певного місця адреси не є суттєвими у даному випадку, та, відповідно, не розглядаються судом як підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Ради Європи Державам-Членам стосовно адміністративних санкцій від 13.02.1991 року рекомендовано керуватись у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Окрім наведеного, у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, судом у даній справі встановлено, що відповідач не виконав обов`язку доведення правомірності прийнятого ним рішення, матеріали справи не містять доказів ані належної фіксації вчиненого позивачем правопорушення, що не спростовано Департаментом іншими належними та допустимими доказами, ані правомірності притягнення ОСОБА_1 до відповідальності двічі за одне і те ж саме правопорушення.

Зважаючи на те, що відповідачем не доведено вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, суд виснує про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

За приписами п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Пунктом 3 ч.3 ст.286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується достатніми доказами, відповідачем в ході розгляду справи не доведено правомірність винесення постанови відносно позивача, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та скасувати оскаржувану постанову, справу про адміністративне правопорушення закрити.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч.1 ст.139 КАС України).

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 121-3 КУпАП України, ст. 2, 19, 72-78, 132, 134, 139, 241-251 КАС України, Хаджибейський районний суд міста Одеси

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Департамента патрульної поліції Національної поліції України (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення ЕНА №4088973 від 16.02.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департамента патрульної поліції Національної поліції України (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 21.05.2025 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

Відповідач: Департамент патрульної поліції Національної поліції України (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ).

Суддя: Н.О. Шевчук