Справа № 300/5311/22
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2025-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А
"22" травня 2025 р. справа № 300/5311/22
м. Івано-Франківськ
ВСТАНОВИВ:
21.04.2025 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшла заява Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про ухвалення додаткового судового рішення в даній адміністративній справі.
Заява мотивована тим, що у зв`язку із виконанням рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.09.2024 у справі 300/5311/22 щодо виплати на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 08.12.2022 по 01.07.2024 в сумі 220 140 (двісті двадцять тисяч сто сорок) грн. 48 коп. необхідно прийняти додаткове рішення щодо доповнення пункту 2 резолютивної частини рішення від 09.09.2024, а саме зазначити «стягнути з Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08.12.2022 по 01.07.2024 в сумі 220140 (двісті двадцять тисяч сто сорок) грн. 48 коп. з наступним утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів.
Розпорядженням Керівника апарату суду від 21.04.2025 за № 25 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 300/5311/22 у зв`язку з перебуванням судді Григорука О.Б. у відпустці.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.04.2025 головуючим суддею з розгляду заяви про ухвалення додаткового судового рішення в даній адміністративній справі призначено Остап`юка С.В.
Стягнуто з Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08.12.2022 по 01.07.2024 в сумі 220140 (двісті двадцять тисяч сто сорок) грн. 48 коп.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Рішення в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 11600 (одинадцять тисяч шістсот) грн. 60 коп. допущено до негайного виконання.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.04.2025 апеляційну скаргу Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці залишено без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2024 року у справі №300/5311/22 без змін.

Дана справа повернулася до Івано-Франківського окружного адміністративного суду 09.05.2025.

Відповідно до частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з частиною 3 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Таким чином, можливість ухвалення у справі додаткового судового рішення виникає, зокрема, з метою усунення такого недоліку, як неповнота судового рішення, тобто невирішеність питань, які необхідно було вирішити у рішенні.

Додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення (рішення чи ухвали), внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі, воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Як встановив суд, рішенням Івано-Франківський окружний адміністративний суд від 09.09.2024 в даній справі стягнуто з Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08.12.2022 по 01.07.2024 в сумі 220140 (двісті двадцять тисяч сто сорок) гривень 48 копійок.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 24.12.1999 № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" роз`яснив, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

При цьому, відповідно до статті 171 Податкового кодексу України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку. Особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є: податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні; платник податку - для іноземних доходів та доходів, джерело виплати яких належить особам, звільненим від обов`язків нарахування, утримання або сплати (перерахування) податку до бюджету.

Тому при виплаті присудженого позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідач повинен утримати та сплатити з присудженої суми податки та інші загальнообов`язкові платежі, в порядку та розмірах, визначених чинним законодавством.

Задовольняючи вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, судом, в резолютивній частині, не вказано про утримання податків, зборів та обов`язкових платежів.

Проте, прийняте судом рішення в пункті другому його резолютивної частини у вказаному формулюванні не створює підстав для ухвалення додаткового судового рішення. Оскільки вирішення у резолютивній частині судового рішення питання про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу без зазначення про утримання податків, зборів та обов`язкових платежів, не утворюють того, що судом не ухвалено рішення щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення, не визначено способу виконання судового рішення при вирішені питання про право, чи не вирішено питання про судові витрати.

Суд встановив, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.12.2023 вирішено усі заявлені позовні вимоги відповідно до змісту заявлених вимоги та визначено спосіб виконання судового рішення.

Тому, визначений судом спосіб захисту прав позивача шляхом стягнення з Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08.12.2022 по 01.07.2024 в сумі 220140 (двісті двадцять тисяч сто сорок) гривень 48 копійок охоплює обов`язок відповідача про утримання з позивача податків, зборів та обов`язкових платежів на виконання судового рішення, прийнятого в цій справі.

Як наслідок, у суду відсутні правові підстави для прийняття додаткового рішення у справі, а тому суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення слід відмовити.

Керуючись статтями 241, 248, 252, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в прийнятті додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, Державної служби України з питань праці про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди в сумі 25000,00 гривень.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її підписання суддею, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Остап`юк С.В.