Справа № 420/28108/24
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/28108/24

Категорія 112030000Головуючий у суді І інстанції: Білостоцький О.В. час і місце ухвалення: спрощене провадження, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача - Семенюка Г.В.,

суддів - Федусика А.Г., Шляхтицького О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 січня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, Управління соціального захисту населення в Хаджибейському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, Управління соціального захисту населення в Хаджибейському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, мотивуючи його тим, що вона проживала разом з ОСОБА_2 однією сім`єю, як дружина та чоловік, без реєстрації шлюбу. Водночас, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 загинув під час проходження військової служби. Внаслідок вищевказаних обставин, в судовому порядку було встановлено факт проживання однією сім`єю позивача та ОСОБА_2 без шлюбу, в період з 2017 року по день смерті останнього. Військовою частиною НОМЕР_1 було видано довідку про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України №2603 від 06.06.2024, відповідно до якої загиблий солдат ОСОБА_2 дійсно брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, перебуваючи в районі населеного пункту Олександрівка Херсонського району Херсонської області. 22.07.2024 року позивач звернулась до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради із заявою про надання їй статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, внаслідок чого 05.08.2024 року отримала лист-відмову від Управління соціального захисту населення в Хаджибейському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради з огляду на те, що Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначений вичерпний перелік осіб, які відносяться до членів сім`ї загиблих (померлих) ветеранів війни, а тому підстав для встановлення позивачу статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України немає. Не погоджуючись із зазначеною відмовою Управління соціального захисту населення в Хаджибейському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, позивач звернулась до адміністративного суду з даним позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 січня 2025 року в задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, Управління соціального захисту населення в Хаджибейському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання протиправними дій та зобов?язання вчинити певні дії відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 22.03.2023 року у справі №521/10527/22, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 18.03.2024 року, було встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 без шлюбу в період з 2017 року по день смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Витяг з протоколу №1975 від 23.05.2024 підтверджується, що травма солдата ОСОБА_2 , 1976 р.н., «травматична ампутація голови, верхніх та нижніх кінцівок», яка призвели до смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , ТАК, пов`язана із захистом батьківщини. Таким чином, зважаючи на встановлену законодавством правову регламентацію спірних правовідносин та з урахуванням фактичних обставин справи, вважаємо, що позивач, відповідно до вимог ст. 10-1 Закону №3551-ХІІ, має право на встановлення статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України.

Департаментом праці та соціальної політики Одеської міської ради було надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що доводи, викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 січня 2025 року винесено законно та обґрунтовано, а тому підстави для його скасування відсутні. Крім того, відповідач вказує, що рішення Малиновського районного суду м. Одеси у справі №521/10527/22 від 22.03.2023 про встановлення факту спільного проживання позивача та загиблого військовослужбовця однією сім`єю може впливати на виникнення та припинення окремих цивільних прав та обов`язків, однак не створює підстав для набуття ОСОБА_1 статусу члена його сім`ї для одержання гарантій, передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

На підставі ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_2 однією сім`єю, як дружина та чоловік, без реєстрації шлюбу.

ОСОБА_2 проходив військову службу у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, водночас ІНФОРМАЦІЯ_1 загинув.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 22.03.2023 року у справі №521/10527/22, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 18.03.2024 року, було встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 без шлюбу в період з 2017 року по день смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

18 Регіональною військово-лікарською комісією МОУ було видано витяг з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії 18 Регіонального військово-лікарської комісії №1975 від 23.05.2024, відповідно до якого вбачається, що травма солдата ОСОБА_2 : «травматична ампутація голови, верхніх та нижніх кінцівок», яка призвела до смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено медичними та військово-обліковими документами, свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 від 04.05.2024 року, довідкою про причини смерті №1526 від 06.04.2022 року, актом службового розслідування - це травма, яка призвела до смерті, та причини смерті, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини.

Військовою частиною НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 було видано довідку №2603 від 06.06.2024 року про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, згідно якої загиблий ОСОБА_2 дійсно брав безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в районі населеного пункту Олександрівка Херсонського району Херсонської області.

У довідці №2603 від 06.06.2024 року вказано, що вона є підставою для надання особі статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України.

Внаслідок вищевказаного, 22.07.2024 року позивач звернулась до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради із заявою про надання їй статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, та видачу відповідного посвідчення/довідки.

Водночас, листом Управління соціального захисту населення в Хаджибейському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради від 05.08.2024 року позивачу було відмовлено у задоволенні її заяви, посилаючись на те, що Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначений вичерпний перелік осіб, які відносяться до членів сім`ї загиблих (померлих) ветеранів війни, а тому підстав для встановлення позивачу статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України немає.

Не погоджуючись із зазначеною відмовою, позивач звернулась за захистом своїх прав та інтересів до суду.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що Управління соціального захисту населення в Хаджибейському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради діяло правомірно, відмовляючи позивачу у наданні статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, оскільки встановлений в судовому порядку факт проживання позивача із загиблим військовослужбовцем однією сім`єю без реєстрації шлюбу не надає права для отримання вищезазначеного статусу.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду погоджується з означеними висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них врегульовано Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року №3551-XII (далі - Закон №3551-XII).

Відповідно п.п.6 ч.1 статті 10-1 Закону №3551-ХІІ до сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України належать: сім`ї осіб, які загинули (пропали безвісти), померли внаслідок травми (поранення, контузії, каліцтва) або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

За ч.4 статті 10-1 Закону №3551-ХІІ до членів сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, зазначених у цій статті, належать: батьки; один із подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні; діти, які не мають (і не мали) своїх сімей; діти, які мають свої сім`ї, але стали особами з інвалідністю до досягнення повноліття; діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти; утриманці загиблого (померлого), яким у зв`язку з цим виплачується пенсія.

Порядок надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України визначається Кабінетом Міністрів України.

Підставою для надання особам, зазначеним у пункті 4 частини першої цієї статті, статусу сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України є (але не виключно): Процедуру надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України закріплена Порядком надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України

від 23.09.2015 року №740 (далі - Порядок №740).

За п.3 Порядку №740 закріплено, що статус члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України надається заявникам з числа членів сімей осіб, зазначених у пунктах 2-6 частини першої статті 10-1 Закону.

Згідно п.п.5 п.4 Порядку №740 встановлені підстави для надання заявникам статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, зокрема, для заявників з числа членів сімей осіб, зазначених у пункті 6 частини першої статті 10-1 Закону, а саме:

свідоцтво про смерть (крім випадків, коли особа пропала безвісти);

довідка за формою згідно з додатком 1, видана Мінветеранів.

Відповідно до п.5 Порядку №740 для надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України заявник подає місцевому структурному підрозділу з питань ветеранської політики за задекларованим/зареєстрованим місцем проживання (перебування) або за адресою фактичного місця проживання (для внутрішньо переміщених осіб) заявника заяву.

Рішення про надання (відмову у наданні) статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України приймається місцевим структурним підрозділом з питань ветеранської політики за задекларованим/зареєстрованим місцем проживання (перебування) або за адресою фактичного місця проживання (для внутрішньо переміщених осіб) заявника в місячний строк з дня надходження заяви (заяви в електронній формі) (п.13 Порядку №740).

Згідно п.п.1) п.16 Порядку №740 місцевий структурний підрозділ з питань ветеранської політики за задекларованим/зареєстрованим місцем проживання (перебування) або за адресою фактичного місця проживання (для внутрішньо переміщених осіб) заявника відмовляє заявнику у наданні статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України у разі якщо заявник не належить до осіб, зазначених в частині четвертій статті 10-1 Закону.

Крім того, відповідно до п.19 Порядку №740 посвідчення з написом "Посвідчення члена сім`ї загиблого Захисника чи Захисниці України" видається відповідно до Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 року №302.

За п.2 Положення №302 посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників чи Захисниць України, на основі якого надаються відповідні пільги і компенсації.

Згідно п.4 Положення №302 членам сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, зазначеним у статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", видаються посвідчення з написом "Посвідчення члена сім`ї загиблого", а членам сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, зазначеним у статті 10-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", видаються посвідчення з написом "Посвідчення члена сім`ї загиблого Захисника чи Захисниці України".

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Частиною 4 ст.3 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно ч.ч.1-2 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Разом з тим, згідно приписів Закону №3551-XII чітко визначено, що до членів сімей загиблих військовослужбовців належать один з подружжя, який не одружився вдруге, водночас, жінка чи чоловік, які проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, до переліку членів сім?ї не належать.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 22.03.2023 року у справі №521/10527/22, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 18.03.2024 року, було встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 без шлюбу в період з 2017 року по день смерті ОСОБА_2 .

Проте, суд апеляційної інстанції зазначає, що встановлення в судовому порядку факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу і визнання за її учасниками статусу члена сім`ї не легітимізує і не може легітимізувати (узаконити) правове становище неодруженої сімейної пари як подружньої, оскільки за законом подружжя утворюється не від тривалості чи стійкості взаємин, а після реєстрації шлюбу в державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.03.2021 у справі № 1840/2940/18 від 06.07.2022 у справі № 809/1346/17.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що Управління соціального захисту населення в Хаджибейському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради діяло правомірно, відмовляючи позивачу у наданні статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, оскільки встановлений в судовому порядку факт проживання позивача із загиблим військовослужбовцем однією сім`єю без реєстрації шлюбу не надає права для отримання вищезазначеного статусу.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 січня 2025 року по справі № 420/28108/24, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Г.В. Семенюк
Судді А.Г. Федусик О.І. Шляхтицький