Справа № 460/6708/24
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 рокуЛьвівСправа № 460/6708/24 пров. № А/857/25872/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гуляка В. В.,

Ільчишин Н. В.,

розглянувши у письмовому провадженні у м. Львові апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2024 року (прийняте за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у м. Рівне суддею Борискіним С. А.) у справі № 460/6708/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БОСТАКСІ» до Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «БОСТАКСІ» (далі також ТОВ «БОСТАКСІ», позивач) звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду із позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області (далі - Відділ) та просило скасувати постанову від 05.03.2024 № 024696.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно вимог чинного законодавства, для надання послуг таксі у перевізника відсутня необхідність мати дозвільний документ, а саме: копію договору із замовником автотранспортних послуг. Таким чином, відсутність відповідного договору, про що зазначено в Акті перевірки, не може бути підставою для застосування спірного штрафу. Крім того, станом на момент складання постанови позивач не здійснював перевезення пасажирів.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2024 року позов задоволено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржила Державна служба України з безпеки на транспорті (далі також - Укртрансбезпека), яка вважає, що рішення суду першої інстанції не враховує всіх обставин справи, прийняте з порушенням норм матеріального права. Тому просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що у разі використання легкового автомобіля як таксі він повинен відповідати встановленим законом вимогам та розпізнавальних знаків, однак як видно з матеріалів справи, автомобіль позивача не відповідає вимогам та не містить жодних розпізнавальних знаків таксі, що саме по собі свідчить про факт надання ТОВ «БОСТАКСІ» вказаним автомобілем послуг з перевезення пасажирів на замовлення, а не як таксі. Також види діяльності ТОВ «БОСТАКСІ» не містять відомостей про те, що основним видом діяльності позивача є надання послуг з таксі. Відповідачем наголошено, що із відзивом через електронний суд подавились 3 відеофайли (1, 2, 3 частини відео обставин справи), але через невідомі технічні причини суду подано тільки 2 відеофайли (2, 3 частини), проте 1 частина відео не надана, яку долучає до апеляції та просить врахувати при розгляді справи. З цього відео якраз видно, що під час перевірки салону автомобіля в ньому перебувала одна пасажирка, яка підтвердила її перевезення позивачем з Києва до Львова. Надані до позову докази ніяким чином не підтверджують того факту, що позивачем здійснювалося перевезення пасажирів на таксі, а наданими Укртрансбезпекою доказами спростовується твердження ТОВ «БОСТАКСІ» про те, що на час перевірки ним не здійснювалося перевезення пасажирів.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у зв`язку з розглядом справи у письмовому провадженні фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно з відомостями, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «БОСТАКСІ» зареєстроване як юридична особа з наступними видами діяльності за КВЕД: "49.39 Інший пасажирський наземний транспорт, н.в.і.у. (основний); 49.42 Надання послуг перевезення речей (переїзду); 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 49.31 Пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення; 49.32 Надання послуг таксі; 45.31 Оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів".

29.01.2024 Відділом державного нагляду (контролю) у Рівненській області проведено рейдову перевірку (перевірку на дорозі) транспортного засобу Mercedes ВК1331ЕС, який належить ТОВ «БОСТАКСІ», за результатами якої складено Акт № 021930 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 29.01.2024 (далі Акт перевірки).

Згідно з висновками Акта перевірки відповідачем встановлено порушення позивачем вимог ст. 34, 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: під час надання послуг з перевезень легковим автомобілем на замовлення за маршрутом Київ-Рівне, перевізник не забезпечив наявності у водія копії договору із замовником транспортних послуг.

Постановою Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно господарського штрафу № 024696 від 05.03.2024 до перевізника ТОВ «БОСТАКСІ» застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 17 000,00 грн за порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч.1 ст. 60 цього Закону.

Не погодившись із прийнятою постановою, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції вказував, що про відсутність належних, достатніх та беззаперечних доказів на підтвердження того, що під час проведення рейдової перевірки позивача було виявлено факт допущення останнім перевезення пасажирів за відсутності документів, визначених статтями 34, 39 Закону № 2344-III - копії договору із замовником транспортних послуг, оскільки наявність такого документу у водія таксі чинним законодавством не вимагається

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулює Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року № 2344-ІІІ (далі Закон № 2344-ІІІ).

Статтею 5 Закону № 2344-ІІІ визначено, що основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Відповідно до частини чотирнадцятої статті 6 Закону № 2344-ІІІ державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, зокрема, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом встановлено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок № 1567).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Згідно пункту 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Пунктом 21 Порядку № 1567 передбачено, що у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» обумовлено, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для юридичної особи, що здійснює перевезення пасажирів на таксі:

для автомобільного перевізника - ліцензія, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія таксі - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, інші документи, передбачені законодавством України.

Документи для юридичної особи, що здійснює перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення:

для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із замовником послуги, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія легкового автомобіля - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, копія договору із замовником послуги, інші документи, передбачені законодавством України.

При цьому, у Законі № 2344-III (стаття 1) наведені терміни вживаються в такому значенні:

автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;

замовник транспортних послуг юридична або фізична особа, яка замовляє транспортні послуги з перевезення пасажирів чи/та вантажів;

пасажирські перевезення - перевезення пасажирів легковими автомобілями або автобусами;

перевезення пасажирів легковим автомобілем на замовлення - перевезення пасажирів легковим автомобілем загального призначення, замовленим юридичною або фізичною особою з укладанням письмового договору на кожну послугу чи на обумовлений термін обслуговування, у якому визначають умови обслуговування, вартість послуги, термін її виконання та інші положення за домовленістю сторін;

послуга з перевезення пасажирів чи вантажів перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату;

таксі - легковий автомобіль, обладнаний розпізнавальним ліхтарем оранжевого кольору, який встановлюється на даху автомобіля, діючим таксометром, сигнальним ліхтарем із зеленим та червоним світлом, розташованим у верхньому правому кутку лобового скла, і який має нанесені композиції з квадратів, розташованих у шаховому порядку на дверцятах автомобіля з лівого та правого боків, призначений для надання послуг з перевезення пасажирів та їхнього багажу в індивідуальному порядку.

Серед обов`язкових документів на підставі яких юридичною особою виконуються пасажирські перевезення на замовлення, що визначені у статті 39 Закону № 2344-III, як для автомобільного перевізника, є ліцензія та договір із замовником послуги; для перевезення пасажирів на таксі - ліцензія.

За приписами абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 104, 105 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 № 176, для надання послуг з перевезення легковими автомобілями на замовлення (далі - перевезення на замовлення) автомобільний перевізник зобов`язаний використовувати транспорті засоби, які належать йому на праві власності чи користування, що підтверджується відповідними реєстраційними документами, мати відповідну ліцензію і ліцензійну картку на кожен автомобіль. Організація перевезення на замовлення здійснюється за договором, який укладається між автомобільним перевізником, автомобільним самозайнятим перевізником та суб`єктом господарювання, у письмовій формі і повинен містити інформацію про основні характеристики обслуговування, відповідальність сторін, форму та строк проведення розрахунку, марку і клас транспортного засобу, його облаштування, наявність додаткового технічного обладнання.

З наведеного видно, що ліцензія, договір із замовником послуги є тими документами, наявність яких під час здійснення заходів державного контролю є предметом перевірки щодо дотримання вимог законодавства автомобільними перевізниками, які надають послуги з перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення.

При цьому, адміністративно-господарський штраф за перевезення пасажирів за відсутності на час проведення перевірки документів, визначених, зокрема, статтею 39 Закону № 2344, накладається саме на автомобільних перевізників.

Вказаний висновок судів попередніх інстанцій відповідає позиції Верховного Суду у постанові від 25.01.2023 у справі № 140/1167/22.

Як видно з матеріалів справи, посадовими особами Укртрансбезпеки проведено рейдову перевірку, зокрема, легкового автомобіля марки Mersedes-Benz, д.н. НОМЕР_1 та виявлено порушення щодо перевезення пасажирів легковим автомобілем на замовлення за відсутності на час проведення перевірки документів, визначених статтею 39 Закону № 2344-III, а саме: договору із замовником послуги, відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-III.

До такого висновку контролюючий орган дійшов на підставі Акта перевірки.

Своєю чергою, позивач стверджував, що здійснював перевезення пасажирів зазначеним автомобілем як таксі, що відповідно до статті 39 Закону № 2344-III, не передбачає наявності договору із замовником послуги.

У своїх доводах відповідач зазначає, що невідповідність автомобіля ознакам таксі, які визначені у статті 1 Закону № 2344-III, саме по собі свідчить про факт надання ТОВ «БОСТАКСІ» вказаним автомобілем послуг з перевезення пасажирів на замовлення, а не як таксі.

Проте, суд зазначає, що лише невідповідність вищеозначеного автомобіля ознакам таксі, які визначені у статті 1 Закону № 2344-III, не створює підстав для притягнення автомобільного перевізника до відповідальності, передбаченої абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-III та не дає підстави для висновку, що водієм здійснюється перевезення пасажирів на замовлення.

Тобто, у цьому випадку, з метою встановлення факту вчинення порушення автомобільним перевізником законодавства про автомобільний транспорт необхідним є з`ясування під час перевірки обставин здійснення позивачем надання послуг з перевезення пасажирів на замовлення чи як таксі.

Як встановлено судом, в Акті перевірки від 29.01.2024 № 021930 відповідачем вказано: загальні відомості про транспортний засіб (марка, номерний знак); серія і номер свідоцтва про реєстрацію; дані про водія.

Разом з тим в Акті перевірки не вказано інформацію про пасажирів - замовників послуг, відсутні їхні пояснення щодо обставин їх перевезення позивачем. У документах, складених інспектором, відсутні пояснення стосовно того, на підставі яких ознак посадові особи дійшли висновку про здійснення позивачем саме пасажирських перевезень на замовлення та чи попередньо узгоджувались такі замовлення.

На переконання суду, наявне в матеріалах справи фото автомобіля марки Mersedes-Benz, д.н. НОМЕР_1 не відображає повної інформації, викладеної в Акті перевірки, а також не містить дати проведеної фотозйомки та кількості пасажирів та не є безумовним доказом здійснення перевезення пасажирів легковим автомобілем саме на замовлення.

Тобто, із матеріалів перевірки неможливо встановити факту попереднього замовлення пасажирами у позивача послуг із перевезення та договірних умовах такого перевезення, зокрема, інспектором не з`ясовано комерційної основи такого перевезення. Відповідно, факт допущення ТОВ «БОСТАКСІ» перевезення пасажирів за відсутності документів, визначених статтями 34, 39 Закону № 2344-III, відповідачем не доведено.

Позиція суду у цій справі узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 14.12.2023 у справі № 240/6269/23.

При цьому, суд також враховує, що за приписами ст. 6 Закону № 2344-ІІІ під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) посадові особи контролюючого органу мають право, зокрема, використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, у тому числі в автоматичному режимі.

Наведене свідчить, що одним із доказів вчинення порушень під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) є, зокрема, відеозапис процесу перевірки.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що до апеляційної скарги відповідачем подано як доказ по справі 3 відеофайли, які судом переглянуто і встановлено, що вони не містять звуку, отже з них неможливо встановити зміст розмови під час перевірки та надання пояснень під час розгляду справи.

Зображення на таких відеозаписах також не підтверджують здійснення позивачем надання послуг з перевезення пасажирів на замовлення.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що відповідачем не надано суду належні, допустимі та беззаперечні докази здійснення позивачем надання послуг з перевезення пасажирів на замовлення, які б належним чином були встановлені та зафіксовані.

Поряд з цим, з інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, судом було встановлено, що серед видів діяльності ТОВ «БОСТАКСІ», хоч і не основних, значиться "49.32 Надання послуг таксі".

Разом з тим, в акті перевірки і при розгляді справи не фіксувались порушення, допущені при наданні позивачем послуг таксі та особа за їх порушення до відповідальності не притягувалась.

Відтак, оцінка вказаних обставин виходить за межі предмету спірних правовідносин у цій справі.

Враховуючи вищезазначене колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що не знайшли свого підтвердження висновки акта перевірки № 021930 від 29.01.2024 про порушення позивачем вимог законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ.

Колегія суддів зазначає, що під час проведення перевірки та розгляду справи відповідач повинен встановити всі обставини, які призвели до порушення вимог законодавства.

Разом з тим, Доказів в підтвердження своїх доводів відповідачем, у порушення абз. 1 - 2 ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України не наведено, будь-якого обґрунтування правомірності винесеної постанови, до матеріалів справи не додано.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позов підлягає до задоволення у спосіб прийняття судом рішення про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 05.03.2024 № 024696.

За таких обставин колегія суддів дійшла переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 229, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2024 року у справі № 460/6708/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин