Справа № 580/3369/22
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2025-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року справа № 580/3369/22
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Л.В.Трофімової розглянув у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу №580/3369/22 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, ухвалив рішення.

І. ПРОЦЕДУРА/ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ

18.11.2024 за результатом автоматизованого розподілу справа передана на розгляд судді Л.В.Трофімовій.

Верховний Суд рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30.09.2022 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.12.2022 у справі №580/3369/22 (суддя Гайдаш В.А.) скасував, справу №580/3369/22 направив на новий розгляд до суду першої інстанції, зазначивши: з огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку № 1078 позивач (військовослужбовець) має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року, якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу. Суди попередніх інстанцій указані правовідносини не дослідили і не перевірили істотні для справи обставини, а відтак не підтвердили і не спростували доводи позивача про те, що він має право на отримання щомісячної індексації-різниці за період з 01 березня 2018 року до 09 лютого 2021 року і що це право порушив відповідач.

04.08.2022 вх.№22804/22 представник позивача - Дяченко Олексій Володимирович у позовній заяві з урахуванням заяви від 28.11.2024 вх.№56197/24 просить:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не виплати позивачу індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 до 09.02.2021;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення 4098,51 грн в місяць за період з 01.03.2018 до 09.02.2021 у сумі 144765,06 грн відповідно до норм абз 4,6 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17 липня 2003 року № 1078.

22.01.2025 прийнята позовна заява до розгляду, відкрите провадження у справі, розгляд справи суд вирішив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). 25.03.2025 суд здійснив перехід від спрощеного до загального провадження, 08.04.2025 закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 06.05.2025.

ІІ. ДОВОДИ ПОЗИВАЧА

В обґрунтуванні позовних вимог зазначається, що ОСОБА_1 з 14.01.2017 до 09.02.2021 проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_3 , був зарахований на грошове забезпечення до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до наказу від 09.02.2021 №11 позивач звільнений з військової служби, проте у період служби позивачу не виплачена індексацію грошового забезпечення. 27.03.2021 позивач направив заяву до відповідача з проханням виплатити індексацію грошового забезпечення, проте відповідач відмовив у задоволенні заяви позивача, тому для вирішення спору позивач звернувся до суду. Позивач стверджує: відповідачем з 01.03.2018 проігноровані вимоги абз.3,4,6 п.5 Порядку №1078, а виконані лише вимоги абз.1,2 п.5 Порядку №1078. Відповідач на звернення не надав довідку про доходи позивача.

ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА

18.08.2022 представник відповідача ознайомився з матеріалами справи (а.с.36). Відповідач 28.03.2025 вх.№15753/25 надав до суду відзив, та повідомив, що позивач не є самостійним розпорядником коштів, кошти на виплати індексації, одноразової грошової допомоги під час звільнення, виплату компенсації за не використану основну (додаткову) відпустку та не отримане належне речове майно відповідач замовляє відповідною заявкою у вищого фінансового органу, відповідно виплати можливі лише після надходження відповідних коштів на рахунок відповідача. Протиправної бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 немає, оскільки відповідальними посадовими особами вжито можливих заходів для здійснення повного і своєчасного розрахунку, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Згідно з рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 30.07.2021 року у справі №580/3335/21 зобов`язано відповідача нарахувати і виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 14.01.2017 до 28.02.2018.

28.12.2021 на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30.07.2021 у справі №580/3335/21 відповідач виплатив на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 14 січня 2017 року до 28 лютого 2018 року із урахуванням індексу споживчих цін за 1 або 100 відсотків для обчислення індексації грошового забезпечення у січні 2016 року (базовий місяць) у сумі 4151,18 грн, що підтверджується повідомленням про надходження коштів. Постановою Верховного Суду від 12.05.2022 у справі №580/3335/21 зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 14 січня 2017 року до 28 лютого 2018 року із прийняттям індексу споживчих цін за 1 або 100 відсотків для обчислення індексації грошового забезпечення у січні 2008 року (базовий місяць). 27.07.2022 на виконання постанови Верховного Суду від 12.05.2022 справі №580/3335/21 відповідач виплатив на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 14 січня 2017 року до 28 лютого 2018 рок із прийняттям індексу споживчих цін за 1 або 100 відсотків для обчислення індексації грошового забезпечення у січні 2008 року (базовий місяць) у сумі 46020,61 грн.

Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, що безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта.

22.03.2021 у заяві позивач вказав: у період з 14.01.2017 до 09.02.2021 проведене нарахування та виплата індексації грошового забезпечення, проте не повністю, тому просив, зокрема: провести перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення (враховуючи фіксовану суму індексації за березень 2018 року) за період з 01.03.2018 до 09.02.2021; у відповіді вказати місяці для обчислення індексу споживчих цін (базові місяці) та щомісячну фінсовану суму індексації грошового забезпечення відповідно до постанови КМУ від 17.07.2003 №1078 для розрахунку індексації грошового забезпечення за період з 14.01.2017 до 09.02.2021; надати довідку про розміри основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення або витяг з роздавальних відомостей за період з 14.01.2017 до 09.02.2021.

02.04.2021 №6/7/240 відповідач вказав: у період з 01.2017 до 02.2018 індексація грошового забезпечення не виплачувалась у звязку з тим, що не була передбачена у кошторисі на відповідні роки; щодо виплати індексації з 01.03.2018 до 09.02.2021 встановлений базовий місяць для індексації березень 2018, виплата проводилась до дня виключення зі списків. У додатку до відповіді надав відповідач витяги з наказів про зарахування та виключення позивача зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У додатку до позовної заяви позивач надав власний розрахунок, проте звірки з відповідачем не провів, а у графі 10 про виплачені військовою частиною (не вказав якою саме) зазначив: грудень 2017 (перевищення порогу 103%), січень, лютий 2018 - 4258.75; березень 2018 - грошове забезпечення збільшилось на 364.64 грн; жовтень 2018 - перевищення порогу 103%; січень, травень 2019 - перевищення порогу 103% (а.с.18-21). У графі 9 сума індексації визначена позивачем:березень-листопад 2018 -4098.51, грудень 2018-лютий 2019 4169.58 і щомісячна виплата 71.08 грн; березень-червень 2019 4232.98 з щомісячною виплатою індексації 134.47 грн; липень-листопад 2019 з щомісячною виплатою 206.72 грн; грудень 2019 - червень 2020 4315.01 з щомісячною виплатою 216.51 грн; липень-листопад 2020 4324.80 з щомісячною виплатою 226.29 грн; грудень 2020 4332.32 з виплатою 233.81; січень 2021 4429.93 з виплатою 331.42 грн; лютий 2021 1432.90 з виплатою 106.53 грн, однак сформував непідтверджену доказами та розрахунками вимогу щодо індексацію грошового забезпечення 4098,51 грн в місяць за період з 01.03.2018 до 09.02.2021 у сумі 144765,06 грн, позаяк стверджує, що сума виплаченої індексації за лютий 2018 року склала 4258.75 грн, проте у грудні 2018-січень, лютий 2019 різниця в обчисленні (4169.58-71.08) не тотожна 4098,51 грн, що не відповідає розрахунку та обгрунтуванню суми 144765,06 у позовній заяві (а.с.144).

Розглянувши подані документи і матеріали, перевіривши аргументи щодо обставин справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково з огляду на таке.

V. НОРМАТИВНО-ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Відповідно до ч.2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Верховний Суд у справі №400/3826/21 ЄДРСР 109759334 у п.90.1 вказав: індекс споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком з квітня 2018 року, перевищив поріг індексації у жовтні 2018 року, був опублікований Держстатом у листопаді 2018 року і з грудня 2018 року у позивача з`явилося право на індексацію; п.91 - щодо «фіксованої» суми індексації, то варто зазначити, що Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» і Порядок №1078 такого поняття не містять; п.100 системний і цільовий способи тлумачення абзаців 3, 4 Порядку №1078 дають Суду підстави дійти висновку, що у березні 2018 року як місяці підвищення доходу ОСОБА_1 відповідачу належало вирішити питання, чи має останній право на отримання суми індексації-різниці; п.87 - Порядок проведення індексації грошових доходів населення передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, «поточної» та «індексації-різниці». Верховний Суд висновує у постанові від 22.06.2018 у справі № 812/1048/17: механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, передбачає виплату такої компенсації у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб за місцем одержання грошового забезпечення одночасно з виплатою грошового забезпечення. У постанові від 28.09.2022 у справі № 400/1119/21 Верховний Суд, направляючи справу на новий розгляд у частині позовних вимог за період з 01.03.2018, вказав, що для правильного вирішення вимог позивача щодо індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018, суди повинні були установити, чи відбувалося у період з лютого 2018 року зростання розміру постійних складових грошового забезпечення позивача. У пункті 102 постанови Верхового Суду від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21 ЄДРСР 109759334 міститься висновок щодо застосування абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078, а саме: вказано, що позивач має право на отримання суми індексації різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.

Правовідносини щодо грошового забезпечення військовослужбовців регулюються: Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011). постановою Кабінету Міністрів України Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу від 07.11.2007 № 1294, постановою Кабінету Міністрів України від Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій від 22.09.2010 № 889, проте не регулюють питання виплати звільненому військовослужбовцю середнього заробітку у зв`язку із затримкою з вини роботодавця усіх належних виплат під час звільнення.

Відповідно до ч. 1 статті 9 Закону №2011 держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (ч. 2 статті 9 Закону №2011).

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 затверджений Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок № 159). Дія Порядку №159 поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року (пункт 1-3 Порядку № 159).

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року № 1282-XII (далі - Закон № 1282-XII ). Відповідно до статті 1 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Згідно з ст. 2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Згідно з статтею 3 Закону № 1282-ХІІ індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Згідно з ч. 1 статті 4 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Згідно з частиною третьою статті 4 Закону № 1282-ХІІ для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Відповідно до частини четвертої статті 4 Закону № 1282-ХІІ підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опублікований індекс споживчих цін.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 затверджений порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення (надалі - Порядок № 1078). Згідно з пунктом 1 Порядку № 1078 цей акт визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників. Згідно з пунктом 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (застосовується з 01 січня 2016 року). Відповідно до абзацу 5 пункту 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема грошове забезпечення військовослужбовців. Оплата праці, у тому числі працюючим пенсіонерам, грошове забезпечення, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю, що надається залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Абзац 1 пункту 1 статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) передбачає, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Відповідно до п. 2 статті 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Відповідно до пункту 3 статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно з пунктом 1, 5 Порядку №1078 нарахування й виплата суми індексації є обов`язковою для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання.

VІ. ОЦІНКА СУДУ

Згідно із ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів. Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Стандарт доказування це та ступінь достовірності наданих стороною доказів, за яких суд має визнати тягар доведення знятим, а фактичну обставину доведеною ( ОСОБА_2 . Стандарт доказування: внутрішнє переконання чи баланс вірогідностей / https://yur-gazeta.com/publications/practice/sudova-praktika/standart-dokazuvannya-vnutrishne-perekonannya-chi-balans-virogidnostey.html).

Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, що безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта.

Оскільки обставини проходження служби позивачем встановлені у справі №580/3335/21, тому не належать доказуванню в силу ч.4 ст.78 КАС України (позивач проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_5 з 14.01.2017 до 09.02.2021, на звернення позивача від 22.03.2021 про виплати індексації грошового забезпечення з 14.01.2017 до 28.02.2018 та з 01.03.2018 до 09.02.2021, відповідач листом від 02.04.2021 №6/7/240 повідомив про відсутність підстав для такої виплати), проте під час розгляду заяви і надання відповіді з додатками відповідач допустив протиправну бездіяльність під час надання немотивованої відповіді на звернення, не забезпечення виконання ч.5 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ч.4 ст.6 Закону України «Про адміністративну процедуру» (висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, що застосовують у діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права).

Право бути почутим, або право голосу, є одним із ключових принципів процесуальної справедливості. Ним вимірюється повага до особи, до її гідності, причому не тільки під час якогось процесу. Цей принцип є важливим під час вирішення процедурних питань в управлінській сфері. Якщо право особи бути почутою не забезпечується, то не виконується й процесуальна справедливість, значить, будь-який акт чи дія органів публічної влади є нікчемними (М.Білак. З повагою до особи / https://zib.com.ua/ua/print/132873-osnovni_principi).

Конвенція Ради Європи про доступ до офіційних документів передбачає, що державний орган сприяє заявнику, наскільки це практично можливо, ідентифікувати запитуваний офіційний документ (ч.1 ст.5).

Мотиви здійснення органами публічної влади власних повноважень мають відповідати мотивам, з якими ці повноваження були надані законом. Принцип «належного врядування» не має перешкоджати органам влади виправляти ненавмисні помилки, навіть ті, яких вони припустились внаслідок недбалості (АДМІНІСТРУВАННЯ І ВИ: Посібник - принципи адміністративного права у відносинах між особами та органами публічної влади / https://rm.coe.int/handbook-administration-and-you/1680a06311).

Здійснюючи судовий контроль, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення роботодавця під час проходження служби позивачем, що їх винесли принципу «доброго/належного» врядування та обовязків податкового агента.

Добросовісною вважається поведінка, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Поведінкою, що суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них (висновки Верховного Суду у справі № 357/11125/22).

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України під час вибору і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки, що викладені у постановах Верховного Суду.

Суд вирішує лише ті вимоги по суті спору, про вирішення яких клопочуть сторони, і за загальним правилом, не повинен виходити за межі цих вимог. Суд зв`язаний предметом і обсягом заявлених вимог (постанова Верховного Суду від 19.02.2019 у справі № 824/399/17-а).

Адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення порушеного права особи і вправі обрати найбільш ефективний спосіб захисту такого права, який відповідає характеру порушення з урахуванням обставин конкретної справи, однак, перебирання непритаманних суду повноважень суб`єкта владних повноважень неможливе за відсутності всіх умов, необхідних для втручання у дискреційні повноваження відповідного суб`єкта. Рішення, яке приймається суб`єктом владних повноважень у межах його дискреційних повноважень є правомірним лише за умови, що воно відповідає усім критеріям, що визначені частиною другою статті 2 КАС України (висновки ВС у справі №380/13558/21).

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У разі якщо ухвалення рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд перевірив доводи сторін і надані докази та дійшов висновку про протиправну бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 час розгляду звернення ОСОБА_1 та надання немотивованої відповіді, не забезпечення сприяння особі у реалізації права бути почутим з метою моделювати подальшу поведінку в очікуванні офіційних документів щодо грошового забезпечення, тому належить зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.03.2021 щодо індексації (поточної, різниці, місяця для розрахунку, отриманих доходів, індексу споживчих цін, відсутності термінопоняття "фіксована сума" індексації за березень 2018 року) грошового забезпечення за період з 01.03.2018 до 09.02.2021 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, позаяк визначення розміру індексації належить до компетенції відповідача, який усупереч ч.5 ст.44 КАС України до відзиву не надав доказів на підтвердження позиції з відомостями про нарахування і виплату індексації позивачу за спірний період та/або власного розрахунку на спростування доводів позивача щодо суми 144765.23 грн та/або суми 4098.51.51 (спірний період)/4098.50 (грудень 2018-січень,лютий 2019) з урахуванням нарахованої і виплаченої суми за лютий 2018 - 4258.75 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог щодо бездіяльності належить відмовити як необгрунтованим (позивач не обгрунтував зміст і характер порушеного права) та не підтвердив доказами як нарахову суму 144765.23 грн, так і вимоги: визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не виплати позивачу індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 до 09.02.2021, що частково виплачена і підтверджена позивачем власним розрахунком (де йдеться про військову частину), зокрема у грудні 2018-лютому 2019 щомісячно 71.08, у березні-червні 2019 134.47 грн, у липні -листопаді 206.72, у грудні 2019 червні 2020 216.51, у липні-листопаді 2020 226.29, у грудні 2020 233.81, у січні 2021 331.42 грн, у лютому 2021 106.53 грн.

Порушені права позивача можуть бути захищені судом у межах шестимісячного строку, встановленого положеннями частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (висновок висловлений у постанові Верховного Суду від 13.01.2025 у справі № 160/28752/23).

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється під час розгляду справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі № 826/4406/16, від 15 серпня 2019 року у справі № 1340/4630/18, від 23 грудня 2019 року у справі № 712/3842/17, від 27 лютого 2020 року у справі № 500/477/15-а.

VІІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України під час часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Суд не включає до складу судових витрат, що належать розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору (посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_3 ), підстави для розподілу судового збору відсутні.

Керуючись статтями 2, 5-16, 19, 73-78, 90, 139, 242-246, 250, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 під час розгляду заяви ОСОБА_1 від 22.03.2021 щодо доплати індексації грошового забезпечення (враховуючи фіксовану суму індексації за березень 2018 року) за період з 01.03.2018 до 09.02.2021.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.03.2021 щодо доплати індексації грошового забезпечення (враховуючи фіксовану суму індексації за березень 2018 року) за період з 01.03.2018 до 09.02.2021.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 №1845/О/15-21.

Копію рішення направити сторонам справи:

позивач: ОСОБА_1 [ АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ];

відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_2 [ АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ].

Рішення суду складене 21.05.2025 (протягом 10 робочих днів з урахуванням службових відряджень).

Суддя Лариса ТРОФІМОВА