Справа № 420/5155/25
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/5155/25

Перша інстанція: суддя Хлімоненкова М.В.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідачаШляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Федусика А.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 06.03.2025 у справі № 420/5155/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просив:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 ,ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) грошового забезпечення з 29.01.2020 року по 20.05.2023 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2020-2023 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020-2023 роки, виплаченої компенсації при звільненні, компенсації невикористаних днів відпустки без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня відповідного календарного року,

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 ,ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) здійснити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ), перерахунок грошового забезпечення з 29.01.2020 року по 31.12.2020 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2020 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про державний бюджет України на 2020 рік станом на 01.01.2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1 та 14 до постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 року № 704, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум,

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 ,ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) здійснити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ), перерахунок грошового забезпечення з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2021 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України Про державний бюджет України на 2021 рік станом на 01.01.2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1 та 14 до постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 року № 704, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум,

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 ,ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) здійснити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ), перерахунок грошового забезпечення з 01.01.2022 року по 27.03.2022 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України Про державний бюджет України на 2022 рік станом на 01.01.2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1 та 14 до постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 року № 704, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум,

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 ,ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) здійснити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ),перерахунок грошового забезпечення з 01.01.2023 року по 20.05.2023 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік, виплаченої компенсації при звільненні, компенсації невикористаних днів відпустки без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України Про державний бюджет України на 2023 рік станом на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1 та 14 до постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 року № 704, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Одеський окружний адміністративний суд ухвалою від 06.03.2025 у справі № 420/5155/25 визнав неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку для звернення до суду з даним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, в частині позовних вимог стосовно періоду з 19.07.2022 по 20.05.2023, та відмовив у задоволенні заяви позивача про поновлення пропущеного строку для звернення до суду з цим позовом в указаній вище частині; повернув позивачу позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) в частині вимог про визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) грошового забезпечення з 19.07.2022 по 20.05.2023 року, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації при звільненні, компенсації невикористаних днів відпустки, які виплачені за період з 19.07.2022 по 20.05.2023 без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня відповідного календарного року; зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) здійснити перерахунок грошового забезпечення з 19.07.2022 по 30.05.2023, а також грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації при звільненні, компенсації невикористаних днів відпустки, які виплачені за період з 19.07.2022 по 20.05.2023, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про державний бюджет України на 2022 рік станом на 01.01.2022 та Законом України Про Державний бюджет України на 2023 рік станом на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1 та 14 до постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 № 704, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Постановляючи вищевказану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи правову позицію, сформовану Верховним Судом за подібних правовідносин, до вимог про перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 01.01.2020 по 19.07.2022 застосуванню підлягає частина друга статті 233 Кодексу законів про працю України у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 №2352-IX, якою визначено, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком, а до вимог щодо перерахунку та виплати грошового забезпечення за період з 19.07.2022 по 20.05.2023 - у редакції норми частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України після 19.07.2022, яка передбачає тримісячний строк звернення до суду з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Визначаючись щодо дати, з якої фактично позивачу стало відомо про порушення його прав щодо яких виник цей спір, суд звернув увагу, що суть спірних правовідносин зводиться до незгоди позивача з розміром виплаченого грошового забезпечення за період проходження ним військової служби у військовій частині НОМЕР_1 з 29.01.2020 по 20.05.2023, яке виплачувалось при цьому щомісячно, та суд акцентував на цьому увагу.

Підсумовуючи усе наведене вище, суд вважав, що позивачем не вказано жодних переконливих фактичних обставин, які б свідчили про дійсні істотні перешкоди чи труднощі для своєчасного звернення позивача до суду за захистом його порушених прав у строки, встановлені ст.233 КЗпП України, а наведені ним обставини носять загальний характер та не є достатніми для висновку про наявність обґрунтованих підстав для поновлення строку звернення до суду з позовом в частині вимог, що стосуються періоду з 19.07.2022.

За наведеного суд першої інстанції виснував ,що позивач з даним позовом в частині вимог про виплату грошового забезпечення відповідачами за спірні періоди у неналежному розмірі звернувся 17.02.2025 поза межами встановлених законом строків в частині вимог щодо здійснення перерахунку грошового забезпечення з 19.07.2022, не довівши поважність причин пропуску такого строку.

Не погоджуючись з даним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі вказує, що ухвала судом першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- позивач зауважує, що у матеріалах справи міститься витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 18 січня 2025 року № 15 про звільнення позивача з військової служби в запас., отже, саме дата одержання письмового повідомлення про суми, нараховані і виплачені йому при звільненні є датою обізнаності позивача про порушення його прав, що є предметом спору у цій справі;

- у контексті обставин справи, що розглядається, позивач зауважує, що позов заявлено щодо невиплаченого грошового забезпечення військовослужбовця, який звернувся до суду через місяць після звільнення.

Представник відповідача надав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти її задоволення. Вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносин у цій галузі визначено Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

За приписами ч. 1 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно частин 2, 3 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення та індексація грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Спірним питанням, в межах розгляду цієї справи, є дотримання позивачем строку звернення до суду в частині вимог про визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) грошового забезпечення з 19.07.2022 по 20.05.2023, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації при звільненні, компенсації невикористаних днів відпустки, які виплачені за період з 19.07.2022 по 20.05.2023 без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня відповідного календарного року; зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) здійснити перерахунок грошового забезпечення з 19.07.2022 по 30.05.2023, а також грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації при звільненні, компенсації невикористаних днів відпустки, які виплачені за період з 19.07.2022 по 20.05.2023, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про державний бюджет України на 2022 рік станом на 01.01.2022 року та Законом України Про Державний бюджет України на 2023 рік станом на 01.01.2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1 та 14 до постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 № 704.

Так, колегія суддів зазначає, що Верховний Суд у складі cудової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.03.2025 у справі № 460/21394/23, вирішуючи питання щодо застосування статті 233 КЗпП України, в частині строку звернення до суду з вимогами про стягнення заробітної плати, дійшов таких висновків.

Якщо мають місце тривалі правові відносини, які виникли під час дії статті233 КЗпП України, у редакції, що була чинною до 19 липня 2022 року, та були припинені на момент чинності дії статті 233 КЗпП України, в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», то у такому випадку правове регулювання здійснюється таким чином: правовідносини, які мають місце у період до 19 липня 2022 року, підлягають правовому регулюванню згідно з положенням статті 233 КЗпП України (у попередній редакції); у період з 19 липня 2022 року підлягають застосуванню норми статті 233 КЗпП України (у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин»)(див. пункт 65.1 постанови Верховного Суду від 21.03.2025 у справі № 460/21394/23).

У пунктах 75-75 вищевказаної постанови Судова палата виснувала, що період з 01 лютого 2020 року до 19 липня 2022 року регулюється положеннями статті233 КЗпП України, у редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», яка визначає право особи на звернення до суду із позовом про стягнення належної їй заробітної плати [грошового забезпечення] без обмеження будь-яким строком.

Проте період з 19 липня 2022 року по 30 березня 2023 року регулюється вже нині чинною редакцією статті 233 КЗпП України, яка передбачає тримісячний строк звернення до суду з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

У вищевказаній постанові Судова палата зазначила, що початок перебігу тримісячного строку для подання адміністративного позову [у частині вимог за період з 19 липня 2022 року по 30 березня 2023 року] слід обчислювати з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум, що, у цій справі, відбулося шляхом вручення грошового атестата (тобто, письмового документа, у якому детально зазначено суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні).

Повертаючись до обставин цієї справи, вирішуючи питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду, колегія суддів виходить з таких міркувань

У постанові від 11 липня 2024 року № 990/156/23 Велика Палата Верховного Суду з поміж іншого, указала, що вважає, що чіткою та передбачуваною є позиція щодо необхідності застосування приписів статті 233 КЗпП України під час визначення строків звернення до адміністративних судів для вирішення спорів, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, в тому числі і за позовами осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі (пункт 56).

У цій же справі Велика Палата Верховного Суду презюмувала, що у взаєминах із державою в особі відповідних суб`єктів владних повноважень суд має застосовувати правило пріоритету правової норми за найбільш сприятливим тлумаченням для особи - суб`єкта приватного права. (див. висновки ВП ВС, наведені у пунктах 101-104 постанови від 27 червня 2024 року у справі № 990/305/23) (пункт 63 постанови).

У контексті обставин справи що розглядається, варто зазначити, що позов заявлено стосовно невиплаченого грошового забезпечення військовослужбовця

Себто ключовим питанням є визначення предмету спору та дати, коли позивач дізнався про порушення своїх прав.

Так, спірні правовідносини у цій справі виникли у 19.07.2022 по 20.05.2023.

Порядком № 260 запроваджено умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям і іншої процедури законодавцем наразі не визначено. Тому питання, пов`язані з перерахунком грошового забезпечення звільненого військовослужбовця необхідно вирішувати через призму гарантій, установлених пунктом 14 розділу І «Загальні положення» указаного Порядку № 260, який містить особливі умови щодо періоду за який військовослужбовець має права отримати такі виплати.

За такого правового регулювання встановлено, що у випадках звільнення військовослужбовця з військової служби та у разі невиплати йому частини грошового забезпечення, на отримання якого він мав право під час проходження служби, перебіг строку звернення починається саме з дати його звільнення з цієї служби.

У таких спорах військовослужбовцю достатньо довести лише наявність порушеного права.

Таким чином, строки, запровадженні частиною другою статті 233 КЗпП України (у редакції Закону України №2352-ІХ) не поширюються на період, що передував даті звільнення, а отже висновок суду у цій частині є помилковими.

При цьому, у матеріалах справи міститься витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 18 січня 2025 року № 15 про звільнення позивача з військової служби в запас.

В цьому наказі також указано, які види грошового забезпечення мають бути виплачені позивачу при звільненні. Отже, саме дата одержання письмового повідомлення про суми, нараховані і виплачені йому при звільненні є датою обізнаності позивача про порушення його прав, що є предметом спору у цій справі.

Відтак, оскільки наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 18.01.2025 № 15 ОСОБА_1 звільнений з військової служби в запас, а до суду з позовом останній звернувся 18.02.2025 колегія суддів дійшла висновку, що позивачем дотримано тримісячний строк звернення до суду з даним адміністративним позовом, встановлений ч.2 ст. 233 КЗПП України в частині позовних вимог з 19.07.2022 по 20.05.2023.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про повернення позивачу позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) в частині вимог про визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) грошового забезпечення з 19.07.2022 року по 20.05.2023 року, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації при звільненні, компенсації невикористаних днів відпустки, які виплачені за період з 19.07.2022 по 20.05.2023 без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня відповідного календарного року; зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) здійснити перерахунок грошового забезпечення з 19.07.2022 по 30.05.2023, а також грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації при звільненні, компенсації невикористаних днів відпустки, які виплачені за період з 19.07.2022 по 20.05.2023, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 року та Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1 та 14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно до статті 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Таким чином, відповідно до ч. 3 ст. 312, ст. 320 КАС України, - оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325 КАС України, КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 06.03.2025 у справі № 420/5155/25 скасувати.

Направити справу № 420/5155/25 до Одеського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач О.І. Шляхтицький
Судді А.Г. Федусик Г.В. Семенюк