Справа № 160/21925/24
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 травня 2025 року м. Дніпросправа № 160/21925/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.12.2024 ( суддя Кучугурна Н.В.) в адміністративній справі №160/21925/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шаповалова Наталія Вікторівна звернувся до суду із адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (з адміністративно-господарської діяльності) НОМЕР_6 від 09.03.2024 щодо визнання військовослужбовця ОСОБА_2 таким, що 17.02.2024 здійснив самовільне залишення військової частини в районі виконання завдань та про виключення з усіх видів забезпечення з 17.02.2024.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.02.2024 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) № 1064 на підставі доповіді командира 2 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_3 від 24.02.2024 про зникнення безвісти військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , який є батьком позивача, з метою встановлення обставин, за яких це відбулося, з`ясування можливого місцезнаходження військовослужбовця та оголошення його посадового становища - було призначено службове розслідування. 03.03.2024 від заступника командира НОМЕР_2 механізованого батальйону з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_4 надійшла інформація про те, що під час виконання завдання в АДРЕСА_2 капітана ОСОБА_5 бачили в нетверезому стані дружній підрозділ Національної гвардії України, який намагався з`ясувати до якого підрозділу належав капітан ОСОБА_6 . Дата і час перебування капітана ОСОБА_5 в підрозділі Національної гвардії України майору ОСОБА_7 невідомі. Таким чином, службовим розслідуванням не встановлено факту зникнення безвісті капітана ОСОБА_5 , а навпаки маються ознаки самовільного залишення військової частини 17.02.2024. На момент завершення службового розслідування капітан ОСОБА_6 в розташування військової частин НОМЕР_3 не повернувся. За результатами службового розслідування був виданий наказ № 1346 від 16.02.2024, яким: 1) Службове розслідування вважати завершеним. Начальнику стройової частини відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 : надіслати засвідчені копії матеріалів службового розслідування і цього наказу стосовно вчинення командиром 2 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_2 діяння з ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 або ч. 4 ст. 408 Кримінального кодексу України, на адресу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополь, Запорізької спеціалізованої прокуратури в сфері оборони Східного регіону та ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 2) зняти капітана ОСОБА_5 з 17.02.2024 з усіх видів забезпечення; 3) поінформувати відділення морально-психологічного забезпечення про скерування матеріалів до органів прокуратури, досудового розслідування і Військової служби правопорядку. 4). Призупинити виплату грошового забезпечення капітану ОСОБА_8 з 17.02.2024 та не виплачувати йому щомісячну премію і додаткову винагороду за відповідні місяці. Через незаконні дії відповідача позивач, як син ОСОБА_2 , позбавлений соціальних виплат, які гарантовані державою, в тому числі Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Позивач не погоджується з результатами службового розслідування та вважає, що відсутні обставини та докази, які б підтверджували вину ОСОБА_2 щодо самовільного залишення військової частини. Так, позивач указує, що ОСОБА_2 в період з 04.09.2015 по 14.12.2015, з 14.12.2015 по 29.12.2015, з 17.01.2016 по 06.05.2016, з 14.06.2016 по 10.07.2016, з 10.07.2016 по 22.07.2016 безпосередньо брав участь в антитерористичний операції на території Донецької та Луганської областей, що підтверджується довідкою від 20.08.2016, тобто добровільно захищав цілісність території України та виконував свій громадянський обов`язок. Наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 30.06.2023 № 600 ОСОБА_2 призначено на посаду заступника командира 2 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону, так як він сумлінно виконував свої обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України. Жодних доказів, які б підтверджували свідомий намір ОСОБА_2 самовільно залишити військову частину, матеріали службового розслідування не містять. В той же час містять лише письмові пояснення осіб (командира 2 механізованої роти, молодшого сержанта, солдата, майора), слова яких також нічим не підтвердженні. На підставі викладеного позивач вважає, що його батько ОСОБА_2 є таким, який зник без вісти, тому звернувся до суду з позовом щодо визнання незаконним і скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (з адміністративно-господарської діяльності) НОМЕР_6 від 09.03.2024 щодо визнання військовослужбовця ОСОБА_2 таким, що 17.02.2024 здійснив самовільне залишення військової частини.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.12.2024 адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що службове розслідування встановило, що дії капітана ОСОБА_5 призвели до дестабілізації ситуації на позиції, а його зникнення безпосередньо пов`язане із самовільним залишенням позиції без дозволу командира. Відповідно, командування військової частини діяло в межах чинного законодавства та обґрунтовано, за результатами службового розслідування, командиром Військової частини було видано наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно- господарської діяльності) НОМЕР_6 від 09.03.2024 «Про результати службового розслідування стосовно військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_5 », та відтак відсутні будь-які підстави для скасування оскаржуваного наказу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час апеляційного перегляду справи встановлено, ОСОБА_2 є батьком позивача ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданого 31.01.2006.

Згідно з довідкою №746 від 19.03.2024 ОСОБА_2 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 30.10.2023.

Сповіщенням №385 від 26.02.2024 ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 , яка є матір`ю ОСОБА_2 , сповіщено про те, що її син ОСОБА_2 зник безвісти ІНФОРМАЦІЯ_3 під час виконання бойового завдання в районі АДРЕСА_1.

27.02.2024 позивач звернувся до Дніпровського районного відділення поліції за фактом зникнення безвісти його батька ОСОБА_2 . Вказана заява 27.02.2024 зареєстрована до Єдиного обліку ВП НОМЕР_8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області за НОМЕР_7, та 28.02.2024 відомості за фактом зникнення безвісті ОСОБА_2 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000265 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України з відміткою "зникнення безвісти".

Водночас, відповідно до рапорту командира 1 механізованої роти від 23.02.2024, капітан ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3, перебуваючи на бойовому завданні в АДРЕСА_1 , перестав виходити на зв`язок.

Як вбачається з доповіді командира військової частини НОМЕР_1 по факту зникнення безвісті військовослужбовця військової служби за мобілізацією 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_2 : 24.02.2024 о 09:00 годин командир 2 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_5 капітан ОСОБА_3 доповів про факт зникнення безвісті капітана ОСОБА_2 . Попередньо встановлено, що вночі ІНФОРМАЦІЯ_3 капітан ОСОБА_2 , виконуючи бойове завдання в АДРЕСА_1, припинив виходити на зв`язок та зник у невідомому напрямку. Пошуки військовослужбовця результату не дали. Під час зникнення капітан ОСОБА_2 перебував зі штатною зброєю, боєприпасами та в засобах індивідуального захисту. Решта обставин з`ясовується.

26.02.2024 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) НОМЕР_9 від 26.02.2024 призначено службове розслідування стосовно заступника командира 2 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_2 за фактом зникнення безвісти.

Актом службового розслідування від 06.03.2024 встановлено, що з 15.02.2024 заступник командира 2 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_6 за наказом командира НОМЕР_2 механізованого батальйону знаходився на вогневої позиції "ІНФОРМАЦІЯ_1" і виконував бойове завдання по утриманню батальйонного району оборони.

17.02.2024 о 17:00 почався артилерійський обстріл, позиція була частково зруйнована. Військовослужбовці 2 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , які разом з капітаном ОСОБА_10 виконували бойову завдання на позиції (головний сержант 1 механізованого взводу молодший сержант ОСОБА_11 і гранатометник 3 механізованого відділення 3 механізованого взводу солдат ОСОБА_12 ) звернули увагу на неадекватну поведінку капітана ОСОБА_5 , який ходив по позиції, не реагував на артилерійські обстріли, говорив незрозумілі речі (наприклад, що знайшов лікаря, якого не існувало), не розумів де він знаходиться, нікого не впізнавав і не реагував на зауваження. Про це молодший сержант ОСОБА_13 доповів по рації на КСП роти командиру 2 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 капітану ОСОБА_3 , який прийняв рішення негайно вивести капітана ОСОБА_5 з позиції, але, внаслідок постійного артилерійського обстрілу, зробити це було неможливо.

Через деякий час капітан ОСОБА_6 вийшов із укриття і зник в невідомому напрямку. Під час розмов по рації молодшого сержанта ОСОБА_14 і капітана ОСОБА_5 останній говорив, що рухається в сторону АДРЕСА_2. Ще деякий час капітан ОСОБА_6 був на зв`язку з молодшим сержантом ОСОБА_15 , але згодом, в той же день 17.02.2024 зв`язок з ним був втрачений, про що молодший сержант ОСОБА_13 доповів капітану ОСОБА_16 , який про це повідомив на ІНФОРМАЦІЯ_4, звідки ця інформація була передана черговому "ОСОБА_18".

Розшукові заходи результату не принесли. 21.02.2024 капітан ОСОБА_6 ще був на зв`язку з "ОСОБА_19" та стверджував, що перебуває на території зони відповідальності національної гвардії України.

ІНФОРМАЦІЯ_3 зв`язок з капітаном ОСОБА_10 був остаточно втрачений.

Під час проведення службового розслідування від заступника командира НОМЕР_2 механізованого батальйону з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_4 03.03.2024 надійшла інформація про те, що під час виконання завдання в АДРЕСА_2 капітана ОСОБА_5 бачили в нетверезому стані дружній підрозділ Національної гвардії України, який намагався з`ясувати до якого підрозділу належав капітан ОСОБА_6 . Дата і час перебування капітана ОСОБА_5 в підрозділі Національної гвардії України майору ОСОБА_7 невідомі.

Службовим розслідуванням не встановлено факту зникнення безвісти капітана ОСОБА_5 , а навпаки маються ознаки самовільного залишення військової частини 17.02.2024. На момент завершення службової розслідування капітан ОСОБА_6 в розташування військової частини НОМЕР_1 не повернувся, інформація про його місце знаходження відсутня.

За результатами службового розслідування командиром військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) було видано наказ НОМЕР_6 від 09.03.2024, згідно з яким:

1. Службове розслідування вважати завершеним.

2. Начальнику стройової частини відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 :

надіслати засвідчені копії матеріалів службового розслідування і цього наказу стосовно вчинення командиром 2 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_2 діяння з ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 або ч. 4 ст. 408 Кримінального кодексу України, на адресу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополь, Запорізької спеціалізованої прокуратури в сфері оборони Східного регіону та ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

зняти капітана ОСОБА_5 з 17.02.2024 з усіх видів забезпечення;

поінформувати відділення морально-психологічного забезпечення про скерування матеріалів до органів прокуратури, досудового розслідування і Військової служби правопорядку.

3. Призупинити виплату грошового забезпечення капітану ОСОБА_8 з 17.02.2024 та не виплачувати йому щомісячну премію і додаткову винагороду за відповідні місяці.

4. Командиру 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 у разі повернення військовослужбовця доповісти рапортом, відібрати особисті пояснення щодо фактів, встановлених у цьому наказі, і докласти їх до рапорту з пропозиціями щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності.

5. Контроль за виконанням наказу покласти на заступника командира військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення - начальника відділення.

У цьому наказі вказано, що службовим розслідуванням не встановлено факту зникнення безвісти капітана ОСОБА_5 , а навпаки маються ознаки самовільного залишення військової частини 17.02.2024. На момент завершення службового розслідування капітан ОСОБА_6 в розташування військової частини НОМЕР_1 не повернувся. Протиправні дії ОСОБА_5 полягають у самовільному залишенні військової частини зі штатною зброєю вчиненому в умовах воєнного стану під час виконання бойового завдання. Вчинення цього діяння підтверджується обставинами, що були встановлені під час проведення службового розслідування та зазначені в цьому наказі.

На підставі матеріалів службового розслідування Територіальним управління Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Мелітополі, 17.05.2024 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстроване кримінальне провадження номер 0004171 за фактом вчинення ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 кримінального правопорушення, кваліфікованого за ч. 4 ст. 408 КК України.

Також на підставі матеріалів службового розслідування Територіальним управління Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Мелітополі, 01.06.2024 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстроване кримінальне провадження номер 0004553 за фактом вчинення ОСОБА_2 17.02.2024 кримінального правопорушення, кваліфікованого за ч. 4 ст.408 КК України.

Вважаючи наказ НОМЕР_6 від 09.03.2024 протиправним та таким, що порушує його законні права та інтереси, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, система їх соціального та правового захисту, гарантії військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах встановлені, зокрема Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Згідно із статтями 1-2 цього Закону військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до частини першої статті 9 вказаного Закону держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

Статтями 19 та 20 Закону визначено, що неправомірні рішення, дії (бездіяльність) органів військового управління та командирів (начальників) можуть бути оскаржені військовослужбовцями в порядку, передбаченому законами, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Військовослужбовцям гарантується право на захист у порядку, встановленому законами України. Судочинство у справах за участю військовослужбовців, які проходять військову службу на території України, здійснюється відповідно до законів України, а військовослужбовців, які проходять військову службу за межами території України, - відповідно до вимог міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пункту 34.4 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої Наказом №260 від 11 червня 2008 року (чинної на момент виникнення спірних правовідносин), військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби на строк понад 10 діб, незалежно від причини залишення виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення. Про призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Спірні правовідносини виникли у зв`язку з незгодою ОСОБА_1 , який доводиться сином військовослжбовцю ОСОБА_17 з наказом НОМЕР_6 від 09.03.2024 року, яким його батька ОСОБА_2 виведено за штат та знято з усіх видів забезпечення, на підставі необґрунтованих висновків та недоведених обставин.

З матеріалів справи встановлено, що коли 17.02.2024 о 17:00 почався артилерійський обстріл, позиція була частково зруйнована. Військовослужбовці 2 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , які разом з капітаном ОСОБА_10 виконували бойову завдання на позиції (головний сержант 1 механізованого взводу молодший сержант ОСОБА_11 і гранатометник 3 механізованого відділення 3 механізованого взводу солдат ОСОБА_12 ) звернули увагу на неадекватну поведінку капітана ОСОБА_5 , який ходив по позиції, не реагував на артилерійські обстріли, говорив незрозумілі речі (наприклад, що знайшов лікаря, якого не існувало), не розумів де він знаходиться, нікого не впізнавав і не реагував на зауваження. Про це молодший сержант ОСОБА_13 доповів по рації на КСП роти командиру 2 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 капітану ОСОБА_3 , який прийняв рішення негайно вивести капітана ОСОБА_5 з позиції, але, внаслідок постійного артилерійського обстрілу, зробити це було неможливо.

Через деякий час капітан ОСОБА_6 вийшов із укриття і зник в невідомому напрямку.

З урахуванням вказаних обставин, незрозуміло взагалі на підставі яких фактів Військова частина прийшла висновку про самовільне залишення бойових позицій, більш того тривалий час його місце знаходження невідоме, а отже є підстави вважати, що він загинув.

27.02.2024 ОСОБА_1 (позивач у цій справі) звернувся до Дніпровського районного відділення поліції за фактом зникнення безвісти його батька ОСОБА_2 . Вказана заява 27.02.2024 зареєстрована до Єдиного обліку ВП НОМЕР_8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області за НОМЕР_7, та 28.02.2024 відомості за фактом зникнення безвісті ОСОБА_2 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000265 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України з відміткою "зникнення безвісти".

Отже, згідно з указаним сповіщенням ОСОБА_2 є таким, що зник безвісти ІНФОРМАЦІЯ_3.

При цьому, сповіщення має дату 26.02.2024.

Вподальшому, повідомлення щодо того, що ОСОБА_2 зник безвісти військова частина надала районному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки до 26.02.2024. Цього ж дня, 26.02.2024 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) НОМЕР_9 призначено службове розслідування за фактом зникнення безвісти ОСОБА_2 .

Під терміном «безвісно відсутній військовослужбовець» слід розуміти зниклого безвісти під час захисту Вітчизни військовослужбовця, щодо якого понад 15 днів відсутні відомості про місце його перебування, крім відомостей про самовільне залишення військової частини або місця служби (пункт 2 Порядку № 884).

Військовослужбовець вважається зниклим безвісти, якщо:

-відсутні точні дані щодо долі військовослужбовця, який не повернувся після виконання бойового завдання (побратими не можуть точно визначити, чи особа потрапила у ворожий полон чи загинула на полі бою)

-якщо свідчать, що особа ймовірно потрапила у полон, але немає достатньо доказів

-якщо свідчать, що особа ймовірно загинула, але немає можливості перевірити місце зникнення чи забрати тіло загиблого через активні бойові дії

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції діяв правомірного висновку щодо протиправності наказу про результати службового розслідування стосовно військовослужбовця військової частин НОМЕР_1 капітана ОСОБА_5 .

Щодо доводів апелянта про відсутність порушеного права позивача, колегія суддів зазначає.

07.06.2018 наказом Міністерства оборони України № 260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Розділом ХХХ вказаного Порядку регулюється питання щодо виплати грошового забезпечення в разі захоплення в полон чи заручниками, смерті (загибелі) військовослужбовців або якщо вони визнані безвісно відсутніми чи оголошені померлими.

Грошове забезпечення, в тому числі одноразові додаткові види грошового забезпечення, право на які у військовослужбовця виникло включно до дня його загибелі (смерті) або до дня визнання його судом безвісно відсутнім, оголошення померлим, виплачується зазначеним в пункті 1 цього розділу членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - спадкоємцям за їх зверненням на підставі наказу командира військової частини про виплату. Грошове забезпечення зазначеним особам виплачується, якщо звернення за одержанням надійшло до закінчення трьох років із дня смерті (загибелі) військовослужбовця або з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовця безвісно відсутнім, оголошення померлим (пункт 2 Розділ ХХХ Порядку № 260).

Механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх визначає Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884 (Порядок № 884) (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин).

Отже, позивач втратив право на отримання передбачені пунктом 7 Порядку № 884 виплати членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості рішення суду першої інстанції колегія суддів відхиляє, оскільки суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.12.2024 в адміністративній справі №160/21925/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 20 травня 2025 року та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 20 травня 2025 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова