Справа № 826/12546/17
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

21 травня 2025 року Справа № 826/12546/17 ЗП/280/206/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Стрельнікової Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою

ОСОБА_1

до Військовї частини польова пошта НОМЕР_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1

про стягнення заборгованості з грошового забезпечення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі- позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Військовї частини польова пошта НОМЕР_1 України (далі відповідач 1), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач 2) про стягнення заборгованості з грошового забезпечення, зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.10.2017 відкрито провадження у справі. Судом закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 16.01.2018.

Законом України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022 № 2825-IX (далі - Закон № 2825-IX) ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя. Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України Про внесення зміни до пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду щодо забезпечення розгляду адміністративних справ, але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена ч. 1 ст. 27, ч. 3 ст. 276, ст. ст. 289-1, 289-4 КАС України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України.

20.02.2025 матеріали адміністративної справи надійшли до Запорізького окружного адміністративного суду.

Ухвалою суддді від 25.02.2025 прийняти справу №826/12546/17 до свого провадження. Ухвалено розгляд справи проводити спочатку за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) в порядку, визначеному ст. 262 КАС України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 25.08.2014 відповідно до ЗУ «Про військовий обов`язок і ійськову службу» та Указу Призедента України «Про часткову мобілізацію» від 21.07.2014 розпочав службу добровольцем у складі батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_2 » "ЗСУ (в/ч п/п НОМЕР_2 , з 28.01.2015 НОМЕР_1 ). З 16.12.14 він уклав контракт, а 29.04.2015 був демобілізований за станом юров`я. Фінансове забезпечення частини проводилося через ІНФОРМАЦІЯ_3 . Службу проходив у групі, що здійснювала бойові виходи на Луганську ТЕС та виїзди в ІНФОРМАЦІЯ_4 , якою керував ОСОБА_2 . Проте грошове забезпечення йому не виплачено, оскільки він не був внесений у списки в/ч з 25.08.2014 по 15.12.2014.

Позивач просив суд:

- зобов`язати в/ч п/п В 2950 включити його у списки військовослужбовців з 25.08.14р. по 15.12.14;

-стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на його користь заборгованість з грошового забезпечення в сумі: 25 747,83 грн.;;

-зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 провести виплати згідно п.п.а), б), в) витягу із Наказу від 24.04.15.

Відповідач 1 відзив на позов не надав.

ІНФОРМАЦІЯ_5 у поданому 15.01.2018 відзиві (запереченнях) зазначив, що заперечує проти позовних вимог. В обгрунтування зазначив, що відповідно до мобілізаційної директиви начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 20.04.2014 № 0332 військова частина - польова пошта НОМЕР_2 (зараз - НОМЕР_1 ) була зарахована на фінансове забезпечення до ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час відповідно до спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України № 322/1/19 від 08.11.2016 військова частина - польова пошта НОМЕР_2 (зараз - НОМЕР_1 ) зарахована на фінансове забезпечення до військової частини НОМЕР_3 .У зв`язку з цим ІНФОРМАЦІЯ_5 виплату грошового забезпечення військовослужбовцям військової частини - польова пошта НОМЕР_2 (зараз - НОМЕР_1 ) не здійснює. ІНФОРМАЦІЯ_5 здійснював виплату грошового забезпечення військовослужбовцям цієї військової частини у відповідності з нормами пункту 8.1.12 Положення про фінансове господарство військової частини Збройних Сил України, яке затверджене наказом Міністра оборони України 12.11.2010 № 590 (зі змінами, внесеними наказом Міністра оборони України від 14.11.2013 № 790) на підставі наказів і роздавальних відомостей, що ск.іадались фінансовим органом військової частини. Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 16.12.2014 року № 166 солдата запасу ОСОБА_1 призначеного наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 (по особовому складу) від 16.12.2014 року № 12-РС призначено на посаду номера обслуги 4 штурмового відділення 2 штурмового взводу 2 штурмової роти та встановлено оклад 530 грн.. Також наказом керівника сектору «А» від 16.12.2014 № 148 солдата ОСОБА_1 залучено до безпосередньої участі в анти терористичній операції. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) від 16.12.2014 № 130 солдата ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас. На підставі даних наказів та роздавальних відомостей, які надійшли з військової частини, ІНФОРМАЦІЯ_5 здійснив виплату грошового забезпечення солдату ОСОБА_1 .. Вимога позивача щодо стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_1 на його користь заборгованості з грошового забезпечення в сумі 25 747,83 грн. є передчасною та не обгрунтованою. ІНФОРМАЦІЯ_5 здійснював виплату грошового забезпечення яке нараховувалось військової частиною, після надходження відповідних докумен тів з військової частини. До ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 25.08 по 15.12.2014 відповідні накази щодо позивача не надходили. Роздавальні відомості, що складались у військовій частині НОМЕР_2 , даних про солдата ОСОБА_1 не містили. Враховуючи, що військова частина НОМЕР_2 (зараз - НОМЕР_1 ) знята з фінансового забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому відповідні кошти для виплати грошового забезпечення розпорядником бюджетних коштів вищого рівня ІНФОРМАЦІЯ_6 не призначаються, а також, що накази та роздавальні відомості за період з 25.08 по 15.12.2014 роки стосовно солдата ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_7 не надходили. Просили у задоволенні позову до ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити повністю.

21.03.2025 від предстаника ІНФОРМАЦІЯ_8 надійшли додаткові пояснення.

Судом встановлено, що у зв`язку з проведенням організаційних заходів, 30 жовтня 2020 року на виконання вимог спільної директиви Міністерства оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України від 05 березня 2020 року року №Д-322/1/дск, спільної директиви Міністерства оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України від 02 вересня 2020 року №Д-321/7/дск "Про проведення додаткових організаційних заходів у Збройних Силах України та директиви командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_9 " від 26 грудня 2019 року « Д9/ДСК та від 03 вересня 2020 року №Д-10/ДСК " щодо переформування ІНФОРМАЦІЯ_1 у ІНФОРМАЦІЯ_10 з 31.10.2020 переформовано у ІНФОРМАЦІЯ_10 .

При цьому ІНФОРМАЦІЯ_10 є правонаступником всіх прав та обов`язків ІНФОРМАЦІЯ_1 зі збереженням усіх реквізитів (коду ЄДРПОУ, номерів розрахункових рахунків, контактних даних: адреси, номеру телефону).

Статтею 52 Кодексу адміністративного судочинства України(далі -КАС України)передбачено, що у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміни відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесу до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне здійснити заміну сторони у справі з ІНФОРМАЦІЯ_1 на ІНФОРМАЦІЯ_10 (далі- відповідач 2).

Відповідно до ч. 5ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з ч. 4ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цьогоКодексурозгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Суд, оцінивши повідомлені позивачем обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що позивач є громадянином України, згідно посапорта НОМЕР_4 .

Довідкою № 127 від 23.09.2014 підтверджено, що позивач з 25.08.2014 знаходиться на військовій службі у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 , відповідно до п.2 ч.4 ст. 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 № 2232-ХІІ та згідно з Указом Президента України від 21 липня 2014 року № 607/2014 Про часткову мобілізацію (а.с.12) .

Згідно вйськовго квитка позивача лише з 16.12.2014 (наказ № 166 від 16.12.2014) зараховано до військовї чатини НОМЕР_2 та згідно наказу від 29.04.2015 № 130 виключено зі списків особового скалду війсолковї частини НОМЕР_1 ( а.с.8, 16).

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 24.11.2015, яка на сьогодні набрала законної сили, в адміністративній справі № 812/1526/15 встановлено, що відповідно до витягу з наказу від 28.01.2015 року №26, анульовано умовне найменування та поштову адресу військової частини НОМЕР_2 , та надано нове найменування та поштову адресу військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до положень статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У звязку із незарахуванням позивача у списки військовослужбовців в період з 25.08.2014 по 15.12.2014 до в/ч п/п НОМЕР_1 та невиплатою за цей період грошового забезіечення, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої та другої статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Згідно із статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ Про військовий обов`язок і військову службу (далі - Закон №2232).

Частина четверта статті 2 Закону № 2232 передбачає види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Указом Президента України від 21 липня 2014 року № 607 Про часткову мобілізацію, затверджений Законом № 1595-VII від 22.07.2014, у зв`язку з поширенням проявів тероризму на території України, що призводять до загибелі мирного населення, військовослужбовців і працівників військових формувань та правоохоронних органів України у східних регіонах держави, концентрацією угруповань військ (сил) зі значним наступальним потенціалом на території Російської Федерації поблизу державного кордону України, загрозою нападу, небезпекою державній незалежності України, з метою забезпечення оборони держави, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України постановлено оголосити та провести часткову мобілізацію.

Згідно п. 2 Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" від 17.03.2014 року № 303/2014 визначено про проведення мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

На виконання даного Указу Президента України, 18.03.2014 року Начальником Генерального штабу Збройних Сил України було видано мобілізаційну директиву №0188, одним із розпорядчих пунктів якої надано вказівку командирам частин, зарахувати до списків військових частин військовозобов`язаних, які проходять десятиденні збори при військових частинах.

Відповідно до п.п.2 п. 252 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року N 1153/2008, зазначено, що у разі оголошення мобілізації: "... військовозобов`язані, призвані на збори, продовжують перебувати на зборах до особливого розпорядження відповідних органів військового управління згідно з їх повноваженнями".

Згідно абз.2 ч.5 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", та Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації" від 20.05.2014 року N 1275-VII військовозобов`язані та резервісти, які перебувають на зборах, у разі оголошення мобілізації продовжують перебувати на зборах. За необхідності зазначені особи призиваються на військову службу командирами відповідних військових частин за розпорядженням Генерального штабу Збройних Сил України.

Судом встановлено, згідно довідки № 127 від 23.09.2014 видної ОСОБА_3 командира в/ч ПП НОМЕР_2 вбачається, що позивач з 25.08.2014 знаходиться на військовій службі у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 , відповідно до п.2 ч.4 ст. 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 № 2232-ХІІ та згідно з Указом Президента України від 21 липня 2014 року № 607/2014 Про часткову мобілізацію . ОСОБА_1 вважати учаником бойових дій в зоні АТО .

При цьому суд зазначає, що відповідачем 1 не надано до суду доказів недостовірності вказаної довідки, яка містить підпис командира ОСОБА_3 військової частини ПП НОМЕР_2 полковника ОСОБА_4 та відповідну печатку (а.с.12).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем не спростовано того факту, що позивач перебував на військовій службі з серпня 2014 року при військовій частині польова пошта НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ).

Згідно ч. 1 ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Частинами 1, 2 ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Суд враховує при розгляді справи факт мобілізації, який відбулася на підставі Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" від 21.07.2014 № 607 та факт проходженя відповідачем військовї служби у військовій частині польова - пошта НОМЕР_2 та участь у бойових діях у зоні АТО, тобто на законних підставах.

Статтею 43 Додаткового протоколу І до Женевських конвенцій 1949 року, який ратифікований Україною у 1993 р. визначено, що до збройних сил сторони, що перебуває в конфлікті, належать формування з усіх організованих збройних сил, груп і підрозділів, що перебувають під командуванням особи, відповідальної перед цією стороною за поведінку своїх підлеглих, навіть якщо ця сторона представлена урядом чи владою, не визнаними супротивною стороною. Такі збройні сили підпорядковані внутрішній дисциплінарній системі, яка, поряд з іншим, забезпечує додержання норм міжнародного права, застосовуваних у період збройних конфліктів. Особи, які входять до складу збройних сил сторони, що перебуває в конфлікті, крім медичного і духовного персоналу, є комбатантами, тобто вони мають право брати безпосередню участь у воєнних діях, мають право вбивати та наносити поранення військовим збройних сил супротивника.

Положеннями Гаазької конвенції про права й обов`язки нейтральних держав та осіб у разі сухопутної війни 1907 року, фактично визначено поняття добровольця, який, на відміну від найманця, керується передусім ідеологічними, моральними почуттями, релігійними переконаннями. Так, основною відмінністю добровольців є те, що вони фактично вступають до регулярних збройних сил держави і беруть участь у конфлікті в складі добровольчих формувань, створених на підставі нормативно-правових актів держави-учасниці конфлікту. Саме законодавча база держави, на стороні якої беруть участь добровольці, легітимує участь таких осіб у збройному конфліктів та дає їм право носити розпізнавальні знаки, які свідчать про приналежність добровольців до регулярних збройних сил сторони конфлікту. Фактично забезпечення матеріальними ресурсами, такими, як зброя, харчування, заробітна плата покладається також значною мірою на приймаючу державу.

В Україні питання, пов`язане з участю добровольців у збройних конфліктах, регулюється Законом України "Про оборону України" від 06.12.1991 року №1932-XII, Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" від 17.03.2014 року №1126-VІІ, Законом України "Про збройні сили України" від 06.12.1991 року № 1934-XII.

Так, положеннями Закону України "Про оборону України" визначено, що до виконання завдань територіальної оборони в межах їх повноважень залучаються Збройні Сили України, інші військові формування, утворені відповідно до законів України.

Таким чином, через законодавче закріплення знаків розрізнення, які ідентифікують особу, як учасника збройних сил держави (нашивки на формі у вигляді національного прапору, погони з гербом та інше), створено механізм, який дозволяє розпізнати комбатантів, зокрема добровольців від найманців та цивільних осіб.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Зазначена стаття визначає, як розподіляються обов`язки щодо доказування і подання доказів між особами, які беруть участь у справі, та передбачає активну роль суду у процесі доказування та спрямована на забезпечення повного з`ясування обставин у справі на основі поєднання принципів змагальності та офіційності.

Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов`язок відсутній, якщо відповідач визнає позов.

Презумпція винуватості суб`єкта владних повноважень-відповідача означає припущення, що повідомлені позивачем обставини у справі про рішення, дії, бездіяльність відповідача і про порушення права, свободи чи інтересу відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує на основі доказів.

За приписами ч. 4 ст. 159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідач 1 не надав суду відзив на позовні вимоги, що також розцінюється судом як визнання відповідачем 1 позовних вимог.

У разі визнання позову відповідачем повністю або частково суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову повністю або у відповідній частині вимог (ч. 4ст. 189 КАС України).

Враховуючи той факт, що позивач мобілізований до військової частини ПП НОМЕР_2 та вважається учаником бойвих дій в зоні АТО, та те, що відповідачем не спростовано факт проходження позивачем війскової служби саме у військовій частині ПП НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ) саме з 25.08.2014 року, отже, військова частини ПП НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ) визнала правовідносини з приводу проходження служби позивачем, а тому на саме відповідача 1 покладено обов`язок зарахування позивача до штату військової частини ПП НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ) (до списків військовослужбовців).

Згідно абз. 2 п. 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджених указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008, право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання підполковника (капітана 2 рангу) і вище.

Відповідно до п.п.1.3.4 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 № 260, грошове забезпечення згідно з цією Інструкцією виплачується: військовослужбовцям, які перебувають у розпорядженні відповідних командирів (начальників), а також які звільнені від посад без зарахування у розпорядження, у тому числі у зв`язку зі скороченням штатних посад.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 24.07.2014р. №38677/06 "Будченко проти України" визначено, що відсутність механізму реалізації законодавчих положень є втручанням у право заявника за ст.1 Першого протоколу до Конвенції та порушенням цієї статті у зв`язку з відмовою заявнику через не існування механізму реалізації відповідного законодавчого положення.

Отже, наявність правовідносин з приводу проходження військової служби між позивачем та військовою частиною ПП НОМЕР_5 (2950) в період з 25.08.2014 по 15.12.2014 дають суду підстави для висновків щодо порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод через невиплату позивачу грошового забезпечення за час проходження служби.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що бездіяльність військової частини - польова пошта НОМЕР_1 щодо не зарахування позивача до штату військової частини - польова пошта НОМЕР_1 в період з 25.08.2014 по 15.12.2014 (до списків військовослужбовців) є неправомірною та такою, що порушує баланс між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких вона спрямована.

У зв`язку з вищевикладеним, порушені права позивача підлягають поновленню шляхом зобов`язання саме військової частини - польова пошта НОМЕР_1 зарахувати до штату військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (до списків військовослужбовців) позивача в період з 25.08.2014 по 15.12.2014 року, а також нарахувати та виплатити йому грошове забезпечення за вказаний період.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з підстав викладених вище.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Оскільки позивачем судовий збір не сплачувався, судом не здійснюється розподіл судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139,243,243-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до Військовї частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ) ІНФОРМАЦІЯ_10 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) про стягнення заборгованості з грошового забезпечення, зобов`язання вчинити дії, задовольнити чатсково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини - польова пошта НОМЕР_1 щодо не зарахування ОСОБА_1 до штату (у списки військовослужбовців) у період з 25.08.2014 по 15.12.2014.

Зобов`язати військову частину - польова пошта НОМЕР_1 зарахувати ОСОБА_1 до штату військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (у списки військовослужбовців) у період з 25.08.2014 по 15.12.2014.

Зобов`язати військову частину - польова пошта НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення з період з 25.08.2014 по 15.12.2014.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Стрельнікова