Справа № 280/11046/24
Суддя: Прудивус Олег Васильович
Дата ухвалення: 2025-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

22 травня 2025 року Справа № 280/11046/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прудивуса О.В. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовною заявою: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

до: Головного управління Національної гвардії України (, 03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, буд. 9-А),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Військова частина НОМЕР_2 Національної гвардії України (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ),

про: визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень та зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

28.11.2024 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Національної гвардії України (далі - відповідач), в якому позивач із урахуванням уточнень просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не призначення позивачу одноразової грошової допомоги, встановленої п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;

- зобов`язати відповідача прийняти рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги, встановленої п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;

- вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що у період з серпня 2019 року вона проживала однією сім`єю без шлюбу з ОСОБА_2 , що підтверджується рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26.10.2023 в цивільній справі № 334/7340/23. ОСОБА_2 з 19.12.2014 проходив військову службу в Національної гвардії України, а з 05.10.2021 - обіймав посаду заступника командира 1-ї роти оперативного призначення по роботі з особовим складом 2-го батальйону оперативного призначення окремого загону спеціального призначення « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Військової частини НОМЕР_2 . Під час виконання бойових завдань по веденню оборони м. Маріуполь Донецької області позивач отримав вогнепальне поранення, несумісне з життям, внаслідок чого ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. Факт смерті ОСОБА_2 , з яким позивач з серпня 2019 року проживала однією сім`єю без шлюбу, встановлений рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.12.2023 в цивільній справі № 334/11589/23.

У квітні 2024 року позивач звернулась до командира Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України з заявою про виплату одноразової грошової допомоги, встановленої п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Військова частина НОМЕР_2 Національної гвардії України у встановленому порядку направила подані позивачем матеріали відповідачу для прийняття рішення у порядку, визначеному п. 13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975. Однак, відповідач 14.08.2024 надіслав заяву позивача з документами щодо призначення одноразової грошової допомоги, встановленої п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», до уповноваженого органу на доопрацювання.

На думку позивача, відповідач, не призначивши їй одноразову грошову допомогу, встановлену п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», допустив протиправну бездіяльність, оскільки за приписами ч.ч.1-2 ст. 16-1 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мали члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Додатково позивач у позові зауважила, що долучені до заяви про виплату одноразової грошової допомоги документи були засвідчені належним чином Військовою частиною НОМЕР_2 Національної гвардії України. У свою чергу, належним способом захисту права позивача у відповідній сфері правовідносин, на думку останньої, є зобов`язання відповідача прийняти рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги, встановленої п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». З огляду на викладені обставини у їх сукупності, позивач просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 03.12.2024 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження).

Також на стадії відкриття провадження у справі суд залучив в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України (далі - третя особа).

09.12.2024 судом отримано пояснення (вх.№56594 від 09.12.2024), в якому третя особа зауважила, що безпосередньо суд повинен визначити, яку саме редакцію ст. 16-1 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» необхідно застосовувати при розв`язанні даного публічно-правового спору, та чи була позивач членом сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 . Також третя особа у поясненнях зазначила, що у випадку задоволення позовних вимог належним способом захисту позивача за усталеною практикою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду в аналогічній категорії справ має бути зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення позивачу одноразової грошової допомоги, встановленої п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Окремо третя особа звернула увагу суду на ту обставину, що згідно з даними особової справи загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 останній мав також інших членів сім`ї, а саме- батька ОСОБА_3 та мати ОСОБА_4 , які також у розумінні ст. 16-1 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» мають право подати заяви про призначення їм одноразової грошової допомоги, встановленої п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

10.12.2024 судом отримано відзив на позовну заяву (вх.№56889 від 10.12.2024), в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки відповідно до ст. 16-1 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у випадках, визначених пп.1-3 п. 2 ст. 16 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», є: батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці померлого. Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення). При цьому, згідно зі ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Також у відзиві на позовну заяву відповідач зауважив, що згідно з даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян, інформація щодо актового запису про шлюб відсутня. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26.10.2023 в цивільній справі № 334/7340/23 встановлено факт проживання однією сім`єю без шлюбу позивача та загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 , однак у документах відсутня інформація про перебування позивача на його утриманні. Отже, враховуючи, що документи стосовно можливості призначення та виплати одноразової грошової допомоги батькам, одному із подружжя, який не одружився вдруге, дітям, які не досягли повноліття, утриманцям загиблого старшого лейтенанта ОСОБА_2 подані не у повному обсязі, потребують уточнення та з метою недопущення втрат бюджетних коштів, було запропоновано надіслати їх на доопрацювання третій особі через ІНФОРМАЦІЯ_3 . З огляду на викладені вище обставини, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 31.01.2025 призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням та, відповідно, призначено підготовче засідання.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 13.03.2025 продовжено строк підготовчого провадження у справі на тридцять днів.

В ході підготовчого засідання, яке проводилось 20.02.2025, 13.03.2025, 15.04.2025, судом було остаточно визначено предмет спору та характер спірних правовідносин, позовні вимоги та склад учасників судового процесу, з`ясовано заперечення проти позовних вимог, визначено обставини справи, які підлягають встановленню, та зібрано відповідні докази, встановлено порядок з`ясування обставин, на які посилаються сторони, та порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються, вчинено інші дії з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 15.04.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання на 01.05.2025.

15.04.2025 судом було отримано клопотання представника позивача про розгляд справи у порядку письмового провадження. Позовні вимоги представник позивача підтримав у повному обсязі.

15.04.2023 судом було отримано клопотання представника відповідача про розгляд справи у порядку письмового провадження.

15.04.2023 судом було отримано клопотання представника третьої особи про розгляд справи без його участі у порядку письмового провадження. Також представник третьої особи у клопотанні зазначив, що погоджується з правовою позицією позивача стосовно застосування положень Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, яка діяла на момент смерті військовослужбовця ОСОБА_2 , з яким позивач з серпня 2019 року проживала однією сім`єю без шлюбу. Поряд із цим, заперечення щодо належного способу захисту позивача викладені третьою особою у письмових поясненнях.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

За таких обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження.

Враховуючи неявку у судове засідання всіх учасників справи, суд на підставі ч. 4 ст. 229 КАС України не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, розглянувши матеріали і з`ясувавши обставини адміністративної справи, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи, дослідивши всі наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідача зареєстровано як юридичну особу - орган державної влади 05.01.1992. Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань третю особу зареєстровано як юридичну особу 19.03.1993.

19.12.2014 ОСОБА_2 зараховано до списків особового складу частини як такого, що прибув для проходження служби з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області. 05.10.2021 ОСОБА_2 був призначений на посаду заступника командира 1-ї роти оперативного призначення по роботі з особовим складом 2-го батальйону оперативного призначення окремого загону спеціального призначення « ІНФОРМАЦІЯ_1 » третьої особи (а.с.29).

ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання бойового завдання у м. Маріуполь Донецької області у період дії воєнного стану ОСОБА_2 загинув внаслідок отримання поранення, несумісного з життям, що підтверджується, зокрема, наявною у матеріалах справи копією довідки третьої особи від 30.05.2022 № 40/57/9/2-349 «Про загибель військовослужбовця Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України» (а.с.24).

Наказом командира третьої особи (по стройовій частині) від 15.09.2022 № 224мтд ОСОБА_2 було виключено зі списків особового складу третьої особи і всіх видів забезпечення (а.с.23).

Згідно з даними наказу командира третьої особи (по стройовій частині) від 15.09.2022 № 224мтд членами сім`ї ОСОБА_2 є: 1) мати ОСОБА_4 (1969 р.н.); 2) батько ОСОБА_3 (1968 р.н.) (а.с.23).

У серпні 2023 року позивач звернулась до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю позивача та ОСОБА_2 без шлюбу з серпня 2019 року до дня смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26.10.2023 у цивільній справі № 334/7340/23 (головуючий - суддя Фетісов М.В.) встановлено факт проживання однією сім`єю без шлюбу позивача та ОСОБА_2 з серпня 2019 року до дня смерті останнього - ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.21-22).

28.11.2023 рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26.10.2023 у цивільній справі № 334/7340/23 набрало законної сили. (а.с.22).

У грудні 2023 року позивач звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2 . В якості заінтересованої особи був визначений Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.12.2023 у цивільній справі № 334/11589/23 (головуючий - суддя Міщенко А.О.) задоволено заяву позивача, заінтересована особа: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту смерті особи, а саме:

- встановлено факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уроженець с. Ленінське Ленінського району АР Крим, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Маріуполь Донецької області. Україна, причина смерті: вогнепальне поранення, несумісне з життям під час виконання бойових завдань під час ведення оборони м. Маріуполь Донецької області, Україна (а.с.34-36).

27.12.2023 Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.12.2023 у цивільній справі № 334/11589/23 видано Свідоцтво про смерть серія НОМЕР_4 , згідно з яким ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 29 років (а.с.37).

23.01.2024 ІНФОРМАЦІЯ_3 склало Акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) форма Н-5*, згідно з висновками якого нещасний випадок (у тому числі поранення) зі старшим лейтенантом ОСОБА_2 стався у період проходження служби при виконанні службових обов`язків (а.с.28-32).

Також ІНФОРМАЦІЯ_5 23.01.2024 був складений Акт № 39/24 про нещасний випадок (у тому числі поранення) (форма Н-1*), в якому вказано, що ІНФОРМАЦІЯ_2 приблизно о 13 год. 30 хв., під час виконання бойового завдання в районі АДРЕСА_4 , позивач потрапив під артилерійський обстріл противника, внаслідок чого отримав вибухові травми, несумісні з життям (а.с.25-27).

Згідно з висновками Акту від 23.01.2024 № 39/24 про нещасний випадок (у тому числі поранення) (форма Н-1*), складеного ІНФОРМАЦІЯ_5 , нещасний випадок (у тому числі поранення) зі старшим лейтенантом ОСОБА_2 стався у період проходження ним служби при виконанні службових обов`язків (а.с.27).

20.03.2024 Медична (військово-лікарська) комісія Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області» винесла постанову № 42, за змістом якої ІНФОРМАЦІЯ_2 старший лейтенант ОСОБА_2 , 1992 р.н., заступник командира 1-ї роти оперативного призначення по роботі з особовим складом 2-го батальйону оперативного призначення окремого загону спеціального призначення « ІНФОРМАЦІЯ_1 » третьої особи отримав вогнепальне поранення, несумісне з життям, поранення та причина смерті: «Так, пов`язані із захистом Батьківщини» (а.с.33).

29.04.2024 позивач подала на ім`я командира третьої особи заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 члена її сім`ї - заступника командира 1-ї роти оперативного призначення по роботі з особовим складом 2-го батальйону оперативного призначення окремого загону спеціального призначення « ІНФОРМАЦІЯ_1 » третьої особи старшого лейтенанта ОСОБА_2 . Виплату позивач просила здійснити через АТ КБ «Приватбанк», номер рахунка: НОМЕР_5 (а.с.14-15).

Також у заяві від 29.04.2024 про виплату одноразової грошової допомоги позивач вказала, що їй відомо про інших членів сім`ї (родичів) загиблого, а саме:

1) мати - ОСОБА_4 , громадянка Російської Федерації, місце проживання: АДРЕСА_5 ;

2) батько - ОСОБА_3 , громадянин Російської Федерації, місце проживання: АДРЕСА_5 (а.с.15).

В якості додатків до заяви від 29.04.2024 про виплату одноразової грошової допомоги позивачем були додані такі документи: копія паспорта та РНКОПП позивача; витяг про відсутність судимості; довідка від 26.04.2023 № 1936 з особової справи про склад сім`ї старшого лейтенанта ОСОБА_2 ; копія рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26.10.2023 у цивільній справі № 334/7340/23; Витяг із наказу командира третьої особи (по стройовій частині) від 15.09.2022 № 224мтд про виключення позивача зі списків; копія виданої третьою особою довідки від 30.05.2022 № 40/57/9/2-349 «Про загибель військовослужбовця»; копія Акту від 23.01.2024 № 39/24 про нещасний випадок (у тому числі поранення); копія Акту розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався ІНФОРМАЦІЯ_2 приблизно о 13 год. 30 хв.; копія постанови військово-лікарської комісії від 20.03.2024 № 42; копія рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.12.2023 у цивільній справі № 334/11589/23; копія Свідоцтва про смерть серія НОМЕР_6 від 27.12.2023 № НОМЕР_7 (а.с.17-37).

Листом від 11.05.2024 № 40/57/12-4810 третя особа поінформувала позивача про те, що заява позивача та документи для призначення і виплати одноразової грошової допомоги відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» нею отримані та будуть направлені головному органу військового управління Національної гвардії України (відповідачу) на розгляд та для прийняття рішення у порядку, визначеному п. 13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі - Порядок № 975) (а.с.41).

14.08.2024 відповідач надіслав заяву позивача від 29.04.2024 про виплату одноразової грошової допомоги та додані до неї документи на доопрацювання уповноваженому органу відповідно до п. 6 Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 09.08.2022 № 484 «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги, установленої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в Національній гвардії України», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.08.2022 за № 940/38276 (далі - Порядок та умови № 484). Зазначене підтверджується наявною у матеріалах справи копією листа відповідача від 24.10.2024 № 27/13/3-Д-3919-унц (а.с.44).

Листом від 04.09.2024 № 40/57-12-9342 «Про результати розгляду заяви» третя особа повідомила позивача про те, що позивачу відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги, встановленої п. 2 Постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 через те, що документи подані не у повному обсязі, потребують уточнення та доопрацювання. Також третьою особою зазначено, що на час загибелі старшого лейтенанта ОСОБА_2 позивач не входила до кола осіб, які мають право на отримання грошової допомоги, встановленої п. 2 Постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 (а.с.43).

Також третя особа у листі від 04.09.2024 № 40/57-12-9342 «Про результати розгляду заяви» зауважила, що згідно з даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян інформація щодо актового запису про шлюб позивача та ОСОБА_2 відсутня. Поряд із цим, рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26.10.2023 у цивільній справі № 334/7340/23 встановлено факт проживання однією сім`єю без шлюбу позивача та ОСОБА_2 , але в документах відсутня інформація про перебування позивача на утриманні старшого лейтенанта ОСОБА_2 .

Отже, як вказано третьою особою у листі від 04.09.2024 № 40/57-12-9342 «Про результати розгляду заяви», позивач за умови наявності документа, що засвідчує її право на отримання одноразової грошової допомоги згідно з Постановою КМУ від 28.02.2022 № 168, може повторно звернутись до третьої особи з заявою про виплату одноразової грошової допомоги, встановленої п. 2 Постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 (а.с.42-43).

Оцінюючи факт допущення відповідачем протиправної бездіяльності щодо не призначення позивачу одноразової грошової допомоги, встановленої п. 2 Постанови КМУ від 28.02.2022 № 168, суд виходить із такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Закон України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон України від 25.03.1992 № 2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до ст. 41 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон України від 20.12.1991 № 2011-XII).

Слід зазначити, що Закон України від 20.12.1991 № 2011-XII відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

За приписами п. 1 ч. 2 ст. 16 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Перелік осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, законодавець визначив у ст. 16-1 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 16-1 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) у випадках, зазначених у пп. 1-3 п. 2 ст. 16 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до СК України, а утриманці - відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII.

29.07.2022 Верховна Рада України ухвалила Закон України від 29.07.2022 № 2489-IX «Про внесення змін до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги» (далі - Закон України від 29.07.2022 № 2489-IX), яким, зокрема, текст ст. 16-1 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII було викладено у такій редакції: «1. У випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення)».

25.08.2022 Закон України від 29.07.2022 № 2489-IX набрав чинність.

Крім того, 09.12.2023 Верховна Рада України ухвалила Закон України від 09.12.2023 № 3515-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги» (далі - Закон України від 09.12.2023 № 3515-ІХ), яким також було змінено редакцію ст. 16-1 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII таким чином:

«Стаття 16-1. Особи, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги

1. У випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті.

2. За наявності особистого розпорядження право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, на користь яких складено таке особисте розпорядження, у розмірі частки, визначеної в такому розпорядженні у відсотках.

Незалежно від змісту особистого розпорядження право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки загиблої (померлої) особи у розмірі 50 відсотків частки, яка належала б кожному з них у разі призначення і виплати одноразової грошової допомоги за відсутності особистого розпорядження.

3. У разі відсутності особистого розпорядження або за наявності неохопленої особистим розпорядженням частки розміру одноразової грошової допомоги право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги (її частки) мають особи, визначені у пункті 4 цієї статті, у рівних частках.

4. До членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать:

- діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав;

- вдова (вдівець);

- батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті);

- внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли);

- жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили;

- утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»».

29.03.2024 Закон України від 09.12.2023 № 3515-ІХ набрав чинність.

Частиною 9 ст. 16-3 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII визначено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Слід зазначити, що на виконання Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII Кабінет Міністрів України прийняв Постанову від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», якою затвердив відповідний Порядок (далі - Порядок № 975).

Згідно з п. 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Відповідно до п. 5 Порядку № 975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста.

Якщо одна із зазначених осіб відмовляється від отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на її отримання.

Заява про відмову від отримання одноразової грошової допомоги повинна бути нотаріально посвідчена в установленому законодавством порядку.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII.

За приписами п. 10 Порядку № 975 члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), такі документи: заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги; витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу); витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

До заяви додаються копії: документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства; свідоцтва про смерть військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста; свідоцтва про народження військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - для виплати одноразової грошової допомоги батькам загиблого (померлого);свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові); документів (відповідних сторінок за наявності), що посвідчують особу (паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту) членів сім`ї, з даними про прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) особи, до яких внесено відомості про реєстрацію місця проживання, та довідку про реєстрацію місця проживання (у разі коли відомості про реєстрацію місця проживання до таких документів не внесені); свідоцтва про народження дитини - для виплати одноразової грошової допомоги дитині; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, копію сторінки паспорта з такою відміткою); рішення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті, сільської, селищної ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування (у разі здійснення опіки або піклування над дітьми військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста); рішення суду або нотаріально посвідченого правочину, що підтверджуватиме факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) (надають особи, які не були членами сім`ї загиблого (померлого), але перебували на його утриманні); постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку смерті (контузії, травми або каліцтва), захворювання.

У разі наявності рішення суду, яке набрало законної сили, з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується допомога, подають уповноваженому органові документи, копії документів, зазначені в абзацах другому-шістнадцятому цього пункту, та копію відповідного рішення суду.

28.02.2022 Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 168, згідно з п. 2 якої сім`ям загиблих осіб, зазначених у п. 1 цієї Постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у ст. 16-1 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII, крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Відповідно до абз. 2 п. 2 Постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

За приписами абз. 3 п. 2 Постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 у разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.

Якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку (абз. 4 п. 2 Постанови КМУ від 28.02.2022 № 168).

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 з 19.12.2014 проходив військову службу. 05.10.2021 він обійняв посаду заступника командира 1-ї роти оперативного призначення по роботі з особовим складом 2-го батальйону оперативного призначення окремого загону спеціального призначення « ІНФОРМАЦІЯ_1 » третьої особи (а.с.29). Під час виконання бойового завдання у м. Маріуполь Донецької області у період дії воєнного стану, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2 загинув внаслідок отримання поранення, несумісного з життям, про що свідчить, зокрема, наявна у матеріалах справи копія довідки третьої особи від 30.05.2022 № 40/57/9/2-349 «Про загибель військовослужбовця Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України» (а.с.24). Наказом командира третьої особи (по стройовій частині) від 15.09.2022 № 224мтд ОСОБА_2 було виключено зі списків особового складу третьої особи і всіх видів забезпечення (а.с.23). У даному Наказі також містяться відомості щодо членів сім`ї військовослужбовця ОСОБА_2 , до яких віднесені: 1) мати ОСОБА_4 (1969 р.н.); 2) батько ОСОБА_3 (1968 р.н.) (а.с.23).

Суд також встановив, що позивачем у серпні 2023 року до суду була подана заява про встановлення факту проживання однією сім`єю позивача та ОСОБА_2 без шлюбу. Так, Ленінський районний суд м. Запоріжжя своїм рішенням від 26.10.2023 у цивільній справі № 334/7340/23 встановив факт проживання однією сім`єю без шлюбу позивача та ОСОБА_2 з серпня 2019 року до дня смерті останнього - ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.21-22). Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26.10.2023 у цивільній справі № 334/7340/23 набрало законної сили 28.11.2023. (а.с.22).

Крім того, у грудні 2023 року позивач звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2 , заінтересована особа - Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.12.2023 у цивільній справі № 334/11589/23 був встановлений факт того, що ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , уроженець с. Ленінське Ленінського району АР Крим, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Маріуполь Донецької області. Україна, причина смерті: вогнепальне поранення, несумісне з життям під час виконання бойових завдань під час ведення оборони м. Маріуполь Донецької області, Україна (а.с.34-36).

Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.12.2023 у цивільній справі № 334/11589/23 видано Свідоцтво про смерть від 27.12.2023 серія НОМЕР_4 , згідно з яким ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 29 років (а.с.37).

Також, як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_3 23.01.2024 склало Акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) форма Н-5*, згідно з висновками якого нещасний випадок (у тому числі поранення) зі старшим лейтенантом ОСОБА_2 стався у період проходження служби при виконанні службових обов`язків (а.с.28-32). Також ІНФОРМАЦІЯ_5 був складений Акт від 23.01.2024 № 39/24 про нещасний випадок (у тому числі поранення) (форма Н-1*), яким підтверджується, що ІНФОРМАЦІЯ_2 приблизно о 13 год. 30 хв., під час виконання бойового завдання в районі АДРЕСА_4 , позивач потрапив під артилерійський обстріл противника, внаслідок чого отримав вибухові травми, несумісні з життям (а.с.25-27).

Згідно з висновками Акту від 23.01.2024 № 39/24 про нещасний випадок (у тому числі поранення) (форма Н-1*), складеного ІНФОРМАЦІЯ_5 , вказаний вище нещасний випадок (у тому числі поранення) стався у період проходження старшим лейтенантом ОСОБА_2 при виконанні службових обов`язків (а.с.27). У подальшому Медичною (військово-лікарською) комісією Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області» була винесена постанова 20.03.2024 № 42, згідно з якою ІНФОРМАЦІЯ_2 старший лейтенант ОСОБА_2 , 1992 р.н., заступник командира 1-ї роти оперативного призначення по роботі з особовим складом 2-го батальйону оперативного призначення окремого загону спеціального призначення « ІНФОРМАЦІЯ_1 » третьої особи отримав вогнепальне поранення, несумісне з життям, поранення та причина смерті: «Так, пов`язані із захистом Батьківщини» (а.с.33).

В матеріалах справи також міститься заява позивача від 29.04.2024, подана на ім`я командира третьої особи, про здійснення виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 члена її сім`ї - заступника командира 1-ї роти оперативного призначення по роботі з особовим складом 2-го батальйону оперативного призначення окремого загону спеціального призначення « ІНФОРМАЦІЯ_1 » третьої особи старшого лейтенанта ОСОБА_2 . Виплату позивач просила здійснити через АТ КБ «Приватбанк», номер рахунка: НОМЕР_5 (а.с.14-15).

У заяві від 29.04.2024 про виплату одноразової грошової допомоги позивачем вказано, що їй відомо про інших членів сім`ї (родичів) загиблого, а саме про: 1) мати - ОСОБА_4 , громадянку Російської Федерації, місце проживання: АДРЕСА_5 ;

2) батька - ОСОБА_3 , громадянина Російської Федерації, місце проживання: АДРЕСА_5 (а.с.15).

В якості додатків до заяви від 29.04.2024 про виплату одноразової грошової допомоги позивачем були додані такі документи: копія паспорта та РНКОПП позивача; витяг про відсутність судимості; довідка від 26.04.2023 № 1936 з особової справи про склад сім`ї старшого лейтенанта ОСОБА_2 ; копія рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26.10.2023 у цивільній справі № 334/7340/23; Витяг із наказу командира третьої особи (по стройовій частині) від 15.09.2022 № 224мтд про виключення позивача зі списків; копія виданої третьою особою довідки від 30.05.2022 № 40/57/9/2-349 «Про загибель військовослужбовця»; копія Акту від 23.01.2024 № 39/24 про нещасний випадок (у тому числі поранення); копія Акту розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався ІНФОРМАЦІЯ_2 приблизно о 13 год. 30 хв.; копія постанови військово-лікарської комісії від 20.03.2024 № 42; копія рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.12.2023 у цивільній справі № 334/11589/23; копія Свідоцтва про смерть серія НОМЕР_6 від 27.12.2023 № НОМЕР_7 (а.с.17-37).

Третя особа у травні 2024 року перенаправила заяву позивача та додані до неї документи головному органу військового управління Національної гвардії України (відповідачу) на розгляд та для прийняття рішення на виконання вимог п. 13 Порядку № 975, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією листа від 11.05.2024 № 40/57/12-4810 (а.с.41). Отримана відповідачем заява позивача від 29.04.2024 про виплату одноразової грошової допомоги разом з доданими до неї документами була надіслана відповідачем на доопрацювання уповноваженому органу відповідно до п. 6 Порядку та умов № 484, про що свідчить наявна у матеріалах справи копія листа відповідача від 24.10.2024 № 27/13/3-Д-3919-унц (а.с.44).

Судом також встановлено, що третя особа листом від 04.09.2024 № 40/57-12-9342 «Про результати розгляду заяви» поінформувала позивача про те, що їй відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги, встановленої п. 2 Постанови КМУ від 28.02.2022 № 168, оскільки документи подані не у повному обсязі, потребують уточнення та доопрацювання. Також третя особа зауважила, що на час загибелі старшого лейтенанта ОСОБА_2 позивач не входила до кола осіб, які мають право на отримання грошової допомоги, встановленої п. 2 Постанови КМУ від 28.02.2022 № 168. Отже, за умови наявності документа, що засвідчує право позивача на отримання одноразової грошової допомоги згідно з Постановою КМУ від 28.02.2022 № 168, остання, за позицією третьої особи, може повторно звернутись у встановленому законом порядку з заявою про виплату одноразової грошової допомоги, встановленої п. 2 Постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 (а.с.42-43).

У контексті оцінки спірних правовідносин суд виходить із того, що наріжним питанням у даному публічно-правовому спорі є з`ясування наявності у позивача правового статусу члена сім`ї загиблого військовослужбовця старшого лейтенанта ОСОБА_2 як обов`язкової умови для отримання одноразової грошової допомоги, встановленої п. 2 Постанови КМУ від 28.02.2022 № 168.

З цією метою суд вважає за необхідне звернутись до положень Порядку № 975 та Постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 у відповідній частині.

Так, згідно з п. 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного, резервіста або особи, звільненої з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення її з військової служби є дата смерті, зазначена у свідоцтві про смерть.

Слід зазначити, що приписи п. 3 Порядку № 975 кореспондуються зі змістом п. 2 Постанови КМУ від 28.02.2022 № 168, відповідно до якого особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою КМУ від 28.02.2022 № 168, можуть його реалізувати протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Днем виникнення такого права є дата, зазначена у свідоцтві про смерть особи, зазначеної у п.п. 1 - 1-2 Постанови КМУ від 28.02.2022 № 168, загибель якої сталася в період воєнного стану або смерть якої настала внаслідок причин, зазначених в абз. 1 цього пункту, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва).

Як попередньо було з`ясовано судом, днем смерті старшого лейтенанта ОСОБА_2 , з яким позивач проживала однією сім`єю без шлюбу з серпня 2019 року, зазначеним у Свідоцтві про смерть серія НОМЕР_8 , є «ІНФОРМАЦІЯ_2» (а.с.37).

У свою чергу, редакція ст.16-1 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII, чинна на час загибелі старшого лейтенанта ОСОБА_2 , передбачала можливість отримання одноразової грошової допомоги членами сім`ї, батьками та утриманцями загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

При цьому, будь-яких застережень щодо необхідності перебування членів сім`ї на утриманні загиблого військовослужбовця редакція вказаної правової норми, чинна на час загибелі старшого лейтенанта ОСОБА_2 , не містила.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Також суд враховує конституційний принцип незворотності дії законів та інших нормативно-правових актів у часі, який сформульований, зокрема, у рішеннях Конституційного Суду України. Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту ст. 58 Конституції України, викладеними, зокрема у рішенні від 12.02.2019 № 5-р(I)/2019, Конституційний Суд України підтримав раніше сформовану ним юридичну позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів: закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акту не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Отже, суд доходить висновку про те, що позивач на момент загибелі старшого лейтенанта ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) входила до кола осіб, які мають право на отримання грошової допомоги відповідно до Постанови КМУ від 28.02.2022 № 168, однак відповідач безпідставно не вчинив дії, спрямовані на здійснення такої виплати, чим допустив протиправну бездіяльність у відповідній сфері правовідносин.

Крім того, твердження відповідача про те, що рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26.10.2023 у цивільній справі № 334/7340/23, яким встановлено факт проживання однією сім`єю без шлюбу позивача та ОСОБА_2 з серпня 2019 року до дня смерті останнього, набрало законної сили після запровадження нової редакції ст.16-1 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII, суд оцінює як юридично неспроможне. Належних та достатніх доказів зворотнього відповідачем не надано.

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не призначення позивачу одноразової грошової допомоги, встановленої п. 2 Постанови КМУ від 28.02.2022 № 168, на переконання суду, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Оцінюючи наявність правових підстав для зобов`язання відповідача прийняти рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги, встановленої п. 2 Постанови КМУ від 28.02.2022 № 168, суд виходить із такого.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду

Отже, із урахуванням обставин, встановлених під час надання правової оцінки бездіяльності відповідача щодо не призначення позивачу одноразової грошової допомоги, встановленої п. 2 Постанови КМУ від 28.02.2022 № 168, з метою захисту прав, свобод та інтересів позивача суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача прийняти рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги, встановленої п. 2 Постанови КМУ від 28.02.2022 № 168.

При цьому, частка одноразової грошової допомоги, встановленої п. 2 Постанови КМУ від 28.02.2022 № 168, на яку позивач має право, та її грошовий еквівалент не становлять предмет позовних вимог у даному публічно-правовому спорі.

Таким чином, позовні вимоги про зобов`язання відповідача прийняти рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги, встановленої п. 2 Постанови КМУ від 28.02.2022 № 168, на переконання суду, є обґрунтованими та такими, що також підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем, на переконання суду, обґрунтовано факт допущення відповідачем протиправної бездіяльності щодо не призначення позивачу одноразової грошової допомоги, встановленої п. 2 Постанови КМУ від 28.02.2022 № 168, а також вмотивовано наявність правових підстав для зобов`язання відповідача прийняти рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги, встановленої п. 2 Постанови КМУ від 28.02.2022 № 168.

У свою чергу, відповідач не надав суду належних та достатніх доказів на спростування обставин, якими позивач обґрунтував свої позовні вимоги.

Таким чином, адміністративний позов, на переконання суду, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 6 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 30 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон України від 05.07.2012 № 5076-VI) гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Суд з`ясував, що з метою отримання правової допомоги між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Малишев і партнери» був укладений договір від 09.10.2024 № 161/1 (а.с.49).

У матеріалах справи наявні засвідчені копії акту-розрахунку наданих послуг від 27.11.2024 № б/н (а.с.51) та квитанції від 27.11.2024 № 52 (а.с.52).

Із акту-розрахунку наданих послуг від 27.11.2024 № б/н та квитанції від 27.11.2024 № 52 вбачається, що юридичний аналіз документів та надання правової консультації оцінені у 1 000,00 грн.; складання позовної заяви - 9 000,00 грн.; підготовка до розгляду справи, представництво у судових засіданнях, складання заяв з процесуальних питань у суді першої інстанції - 6 000,00 грн. (а.с.51).

Слід зазначити, що суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити рівень витрат на правничу допомогу обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

Згідно зі ст. 30 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Слід зазначити, що нормами КАС України передбачено критерій співмірності гонорару адвоката, який полягає у тому, що заявлена адвокатом ціна своїх послуг повинна відповідати складності спору та об`єму робіт, часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт.

Так, суд вважає за доцільне зауважити, що розподіл рівня заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зокрема в частині складання позовної заяви, не видається пропорційним.

Поряд із цим, предмет та ступінь складності досліджуваного публічно-правового спору сукупно свідчать про загальну співмірність розміру витрат на професійну правничу допомогу у сумі 16 000,00 грн. із часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом виконаної адвокатом роботи, а також значенням справи для її учасників.

Крім того, у досліджуваному аспекті суд приймає до уваги позицію Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу, викладену, зокрема у постанові від 19.03.2025 у справі № 320/39247/23, згідно з якою обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто, незважаючи на те, що при застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, такий, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 5 ст. 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Отже, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 19.03.2025 у справі № 320/39247/23 дійшов висновку, що за відсутності клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції, вирішуючи питання розподілу судових витрат, не може оцінювати відповідність їх розміру критеріям, що передбачені ч. 5 ст. 134 КАС України, та, відповідно, самостійно зменшувати розмір заявлених до відшкодування сум (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 125967515).

Аналогічний приклад правозастосування продемонстрований також об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, зокрема у постановах від 22.11.2019 у справі № 902/347/18 (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 86038864), від 06.12.2019 у справі № 910/353/19 (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 86503751), та Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду від 13.03.2025 у справі № 275/150/22 (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 126020988).

У даному публічно-правовому спорі клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу у розмірі 16 000,00 грн. відповідачем не подавалось, жодних заперечень або контр-розрахунків до заявленої позивачем суми відповідних витрат не заявлено.

За приписами ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Таким чином, заява позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 16 000,00 грн., на переконання суду, є обґрунтованою та такою що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Платіжною інструкцією від 27.11.2024 № 9361-8423-3028-2436 (а.с.53) підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 1 211,20 грн. Отже, відповідна сума підлягає присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 2, 6, 8 - 10, 14, 90, 134, 139, 143, 241 - 246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити повністю адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної гвардії України (, 03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, буд. 9-А), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Військова частина НОМЕР_2 Національної гвардії України (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ), про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень та зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної гвардії України щодо не призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, встановленої п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Зобов`язати Головне управління Національної гвардії України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, встановленої п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної гвардії України (, 03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, буд. 9-А) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16 000,00 (шістнадцять тисяч гривень 00 копійок).

Присудити на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної гвардії України (, 03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, буд. 9-А) судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі та підписано 22 травня 2025 року.

Суддя О.В. Прудивус