Справа № 357/4414/25
Суддя: Бебешко М. М.
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/4414/25
Провадження № 2-а/357/51/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя - Бебешко М. М. ,

при секретарі - Ільницька І. П.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в приміщенні суду в м. Біла Церква адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

01 квітня 2025 року адвокат Кукса Ольга Володимирівна в інтересах ОСОБА_1 звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови №120/25 від 14.03.2025.

В обґрунтування позову зазначили, що 06.03.2025, керуючи власним транспортним засобом поблизу селища Оратів, Вінницької області ОСОБА_1 був зупинений працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою перевірки військово-облікових документів. У подальшому головний спеціаліст відділення обліку мобілізаційної роботи сьомого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 склала протокол про адміністративне правопорушення № 181 щодо позивача за ч 3 ст 210-1 КУпАП. Відповідно до протоколу ОСОБА_1 порушив вимоги абз. 3 ч. 10 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", абз. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та п.п. 2 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022, а саме 16.01.2025 ОСОБА_1 у строк, вказаний у повістці № 1656407 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 та не повідомив ІНФОРМАЦІЯ_4 про причини неприбуття за повісткою. Електронна повістка була сформована та підписана керівником ІНФОРМАЦІЯ_3 03.01.2025 та рекомендованим поштовим відправленням надіслана на поштову адресу: АДРЕСА_1 . 14.03.2025 у ІНФОРМАЦІЯ_3 відбувся розгляд вказаного адміністративного протоколу. Позивачем надано письмові пояснення, що на виконання вимог Законів України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та «Про військовий обов`язок та військову службу» у травні 2024 року він самостійно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 для оновлення своїх військово-облікових даних. Оскільки він є особою призовного віку то його було направлено пройти ВЛК. 24.05.2024 ним пройдено та згідно постанови від 27.05.2024 на підставі ст 26 А , 28А, 31А, графи ІІ Розкладу хвороб встановлено, що він «не придатний до військової служби зі зняттям з військового обліку». В зв`язку з тим, що вказані діагнози та висновок про непридатність до служби потребують затвердження ЦВЛК ЗСУ то на даний час, упродовж майже року постанова ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 перебуває на стадії такого затвердження. На підтвердження пояснень позивачем надані копії документів: картки обстеження та медичного огляду від 24.05.2024, свідоцтва про хворобу № 570-30/20157 від 27.05.2024; постанови ЦВЛК від 27.01.2025; довідки до Акту огляду МСЕК серії ААБ № 290413; пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 . Також повідомлено, що жодна повістка на його адресу , у тому числі яка вказана в протоколі за № 1656407, сформована та підписана керівником ІНФОРМАЦІЯ_3 , не надходила, не вручалась ні йому ні членам його сім`ї. Позивач постійно проживає за своєю адресою в АДРЕСА_1 . Вказані пояснення відсутні в оскаржуваній постанові, не проаналізовані та не спростовані. За результатами розгляду справи ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 прийнята постанова відповідно до якої: ОСОБА_1 була направлена повістка про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 на 09:00 16.01.2025. Вказане поштове відправлення не було вручене та повернуто до відправника з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою». Постановлено визнати останнього винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 25500,00 грн. Позивач ознайомився із вказаною постановою 19.03.2025 та вважає, що вона протиправна та підлягає скасуванню з наступних підстав. Міністерство оборони як держатель Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів може отримати відомості про особу шляхом синхронізації з іншими державними електронними реєстрами, то особу не може бути притягнуто до відповідальності за неповідомлення таких відомостей. Як слідує з матеріалів адміністративної справи ОСОБА_1 викликався повісткою на 16.01.2025 для уточнення даних. Як вбачається з оскаржуваної постанови, одним із доказів порушення позивачем законодавства про мобілізацію є розписка про неотримання ним повістки № 1656407, за якою він безпідставно не з`явився, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності. У самій розписці зазначено, що позивач викликався з метою уточнення даних. Проте позивач вважає, що згідно норм наведеного відповідачем законодавства, така мета як «уточнення даних» військовозобов`язаного у ньому не міститься. Направлення громадян на медичний огляд може відбуватися лише після уточнення ними свої облікових даних. Позивач був направлений на медичний огляд і пройшов його 24.05.2024. Звідси його дані були уточнені перед таким направленням. Оскільки позивач раніше сам приходив до ІНФОРМАЦІЯ_3 на виконання вимог чинного законодавства, то зазначене підкреслює сумнівність мети повістки, як для уточнення таких даних, за умов заперечення позивачем факту її отримання 16.01.2025. Позивач з травня 2024 року по даний час продовжує проходити ВЛК. При цьому у вказаний період комісією витребовувались в останнього додаткові медичні документи та уточнювалась постанова. Наразі медична карта обстеження та постанова ВЛК щодо ОСОБА_1 направлена до Центральної ВЛК ЗСУ для затвердження та подальшого направлення до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Таким чином ОСОБА_1 16.01.2025 фізично не міг прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 згідно повістки оскільки продовжував проходити ВЛК. Однак відповідач не взяв до уваги вказані обставини, тому на думку позивача, у даному випадку не може йти мова про наявність у нього умислу вчинити вказане правопорушення, оскільки останній не знав і не міг знати про свій обов`язок з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_3 , бо продовжував проходити ВЛК у позаштатній постійно діючій ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 по АДРЕСА_2 . Як вбачається зі спірної постанови ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_3 застосовано до ОСОБА_1 покарання у максимальному розмірі 25500,00 грн й при цьому не враховано та не обґрунтовано його відповідність характеру вчиненого правопорушення, не враховано особу порушника (інвалідність, перебування на утриманні неповнолітньої дитини), ступінь його вини та інші обставини, що також свідчить про наявність підстав для скасування спірної постанови.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.04.2025 справу передано на розгляд судді Бебешко М.М.

Ухвалою суду від 02 квітня 2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Запропоновано ІНФОРМАЦІЯ_6 надати до суду належним чином засвідчену копію постанови від 14 березня 2025 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП та всі матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 , які стали підставою для винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_4 отримав ухвалу про відкриття провадження в справі 08 квітня 2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 37).

Враховуючи, що учасники справи будучи належним чином повідомленні про розгляд справи, із запереченнями щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін на адресу суду не зверталися, відповідач у встановленні судом строки не подав відзив на позов, тому суд вважає за можливе провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

В силу вимог ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу технічними.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

06.03.2025 головним спеціалістом відділення обліку мобілізаційної роботи сьомого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Відповідно до протоколу громадянин ОСОБА_1 порушив вимоги абз. 3 ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», абз. 2 ч.1 ст 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та п.п. 2 п. 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних згідно додатку 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30 грудня 2022 року, а саме 16.01.2025 ОСОБА_1 у строк, вказаний у повістці № 1656407 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 та не повідомив ІНФОРМАЦІЯ_4 про причини неприбуття за повісткою. Електронна повістка була сформована та підписана керівником Білоцерківського 03.01.2025 та рекомендованим поштовим відправленням надіслана на поштову адресу: АДРЕСА_3 . Неприбуття за повісткою у встановлений в ній строк є порушенням мобілізаційного законодавства. Повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 10 год 00 хв «7» березня 2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 , розташованому за адресою: АДРЕСА_4 .

Згідно наданих пояснень ОСОБА_1 не визнав своєї вини у вчиненому правопорушенні, у зв`язку з тим, що не отримував повістки, про її існування йому не було відомо. Проживає за адресою АДРЕСА_1 . З квітня 2024 року постійно та неодноразово прибував до ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 25-26).

Згідно повістки № 1656407 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 викликався до ІНФОРМАЦІЯ_8 з метою уточнення даних на 16.01.2025 о 09:00 годині (а.с. 27), яка згідно копії конверта 03.01.2025 була направлена ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 та 16.01.2025 була повернена відправнику ІНФОРМАЦІЯ_9 у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою (а.с. 28).

14 березня 2025 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 підполковником ОСОБА_4 було винесено постанову № БЦРТЦК/120/25, якою визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф в розмірі 25500,00 грн. Відповідно до протоколу громадянин ОСОБА_1 оповіщений про виклик його до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 09 год 16.01.2025, однак не з`явився у визначену дату та час, порушивши вимоги ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в особливий період, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Встановлено, що ОСОБА_1 була направлена повістка на адресу: АДРЕСА_4 про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 09 год 16.01.2025. Згідно постанови ОСОБА_1 був присутній з адвокатом Куксою О.В. на розгляді адміністративної справи (а.с. 24).

До позовної заяви позивач долучив копію паспорта, згідно якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13), копію пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 (а.с. 14), копію довідки МСЕК № 290413 (а.с. 15), копію тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_3 (а.с. 16-17), копію картки обстеження та медичного огляду (а.с. 18-19), копію постанови Центральної військово-лікарської комісії ЗСУ від 27.01.2025 (а.с. 20), копію свідоцтва про хворобу № 570-30/20157 (а.с. 21-22).

Згідно відповіді на адвокатський запит КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 1» від 19.03.2025 № 431 медична карта обстеження та медичного огляду ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 у березні 2025 року направлена на розгляд до Центральної ВЛК та ЗСУ для визначення непридатності до військової служби (а.с. 23).

Згідно відповіді на адвокатський запит АТ «Укрпошта» повідомлено, що відповідно до вимог п. 82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною адресою на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставлянням відбитка поштового пристрою порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника. За повідомленням відповідних структурних підрозділів та інформації зазначеній в автоматизованій системі Укрпошти, рекомендований лист № 052 від 09.01.2025 на ім`я ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 ) 09.01.2025 надійшов до відділення №11, м. Біла Церква, індекс 09111 та 10.01. 2025 доставлявся за вказаною адресою, але не був вручений, оскільки двері квартири ніхто не відчинив. Повідомлення ф. 22-а про надходження рекомендованого листа № 052 залишено в щілині квартири. Інформування адресата на номер мобільного телефону не здійснювалось, оскільки відправником на рекомендованому листі № 052 не було зазначено номеру телефону адресата, відповідно sms/viber повідомлення про його надходження в автоматичному режимі не направлялось. Зважаючи на те, що за отримання рекомендованого листа №052 до відділення № 11 м. Біла Церква, індекс 09111 ніхто не звернувся, 16.01.2025 з відміткою «адресат відсутній за зазначеною адресою» лист повернутий за зворотною адресою відправнику (а.с. 41-43).

Відповідно до вимог ч.1ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Статтею 235 КУпАП передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно частини 1 статті 1 вищевказаного Закону, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Положеннями ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:

- уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки;

- прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;

- проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно;

- проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;

- виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», (зі змінами) введено правовий режим воєнного стану на території України, який триває і на даний час.

У відповідності до до Указу Президента України № 65/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 03.03.2022 № 2105-IX, оголошено загальну мобілізацію.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлено в Законі України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

За визначенням статті 1 даного Закону, мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Частинами 1-2 статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Приписами статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» закріплено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

У відповідності до абзаців 2 та 4 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані, зокрема:

- з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;

- проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Згідно абзацу 8 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Згідно частини першої статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно частини першої статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до частини першої статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно частини першої статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП, яка передбачає, що порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Приймаючи оскаржувану постанову, відповідач вказував, що позивачем порушені вимоги ч. 3 ст 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», в особливий період, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Позивач, звертаючись до суду із цим позовом, обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та в постанові про адміністративне правопорушення заперечив, вказав, що він не отримував повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_10 , а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Крім того, вказав, що метою виклику його до ІНФОРМАЦІЯ_3 згідно повістки № 1656407 було уточнення даних, однак він ще в травні 2024 року самостійно звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою уточнення своїх даних, був направлений для проходження ВЛК, згідно якого він був визнаний «непридатним до військової служби із зняттям з військового обліку», однак такий висновок передано на затвердження Центральній військово-лікарській комісії ЗСУ. Отже, на думку позивача у ІНФОРМАЦІЯ_3 були відсутні законні підстави.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок № 560, в редакції, чинній на час винесення оскаржуваної постанови від 01.11.2024).

Вищевказаний Порядок визначає, зокрема, процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, процедуру перевірки військово-облікових документів громадян, уточнення персональних даних військовозобов`язаних, організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби, процедуру оформлення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Згідно підпункту 1 пункту 27 Порядку №560, під час мобілізації громадяни викликаються з метою: до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів: взяття на військовий облік; проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби; уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки); призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби.

У відповідності до п. 28 Порядку №560 передбачено, що виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).

За приписами пункту 34 Порядку №560, повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання.

У разі коли резервіст або військовозобов`язаний уточнив свої облікові дані після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, повістка може надсилатися на адресу місця проживання, зазначену резервістом або військовозобов`язаним під час уточнення облікових даних.

Відповідно до підпункту 23 пункту 41 Порядку №560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Отже, обов`язковою умовою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за порушення вимог ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» є встановлення факту належного оповіщення позивача про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Як вбачається з відповіді на адвокатський запит АТ «Укрпошта» рекомендований лист № 052 від 09.01.2025 на ім`я ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 ) 09.01.2025 надійшов до відділення №11, м. Біла Церква, індекс 09111 та 10.01. 2025 доставлявся за вказаною адресою, але не був вручений, оскільки двері квартири ніхто не відчинив. Повідомлення ф. 22-а про надходження рекомендованого листа № 052 залишено в щілині квартири. Інформування адресата на номер мобільного телефону не здійснювалось, оскільки відправником на рекомендованому листі № 052 не було зазначено номеру телефону адресата, відповідно sms/viber повідомлення про його надходження в автоматичному режимі не направлялось. Зважаючи на те, що за отримання рекомендованого листа №052 до відділення № 11 м. Біла Церква, індекс 09111 ніхто не звернувся, 16.01.2025 з відміткою «адресат відсутній за зазначеною адресою» лист повернутий за зворотною адресою відправнику

Так, відповідно до частини першої статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Доказів повідомлення позивача про направлення повістки про виклик до ТЦК за наявним номером телефону НОМЕР_4 , який вказаний в картці обстеження та медичного огляду, яке було в розпорядженні ІНФОРМАЦІЯ_3 , який вказаний також в протоколі № 181 про адміністративне правопорушення матеріали справи не містять, та вказаний позивачем під час оновлення своїх даних, а також у відповіді АТ «Укрпошта» інформування адресата на номер мобільного телефону не здійснювалось, оскільки відправником на рекомендованому листі № 052 не було зазначено номеру телефону адресата, відповідно sms/viber повідомлення про його надходження в автоматичному режимі не направлялось. Таким чином, суд вважає, що відбулось порушення порядку повідомлення позивача про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому Постанову про адміністративне правопорушення винесено без належних доказів повідомлення позивача про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Окремої уваги заслуговує та обставина, що відповідно примітки до ст.210 КУпАП положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Тобто, якщо Міністерство оборони України як держатель такого реєстру може отримати відомості про особу шляхом синхронізації з іншими державними електронними реєстрами, то особу не може бути притягнуто до відповідальності за неповідомлення таких відомостей.

Відповідно до частини другої статті 74 КАС обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Всупереч цього, відповідач не надав доказів порушення позивачем вимог ч. 3 ст 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме доказів належного повідомлення ОСОБА_1 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 . З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами порушення позивачем ч. 3 ст 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а тому притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП є неправомірним.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Будучи належним чином повідомленим про розгляд справи Відповідач будь-яких доказів в обґрунтування заперечень та відзиву на позов до суду не надав, розпорядившись своїм правом на власний розсуд.

Оскільки відповідачем у справі, не було надано до суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та правомірності прийняття постанови № БЦРТЦК/120/25 від 14 березня 2025 року, яка є предметом оскарження у даній справі, а тому приймаючи до уваги вищенаведені фактичні обставини справи, та враховуючи положення ст.62 Конституції України, ст.280, 251 КУпАП, ст.77 КАС України, суд вважає, що наявні підстави для задоволення заявлених позивачем позовних вимог щодо скасування постанови.

При цьому, відповідно до ч.3 ст.286 КАС України - за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, у тому числі, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Отже суд вважає, що рішення суб`єкта владних повноважень під час накладення адміністративного стягнення щодо позивача прийнято з порушенням вимог ст. 2 КАС України, що в свою чергу є підставою для його скасування та закриття справи про адміністративне правопорушення, тому позов підлягає до задоволення.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При вирішенні питання про стягнення судового збору суд вказує наступне.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір сплачується у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Оскільки справа, що розглядається, не є справою щодо накладення адміністративного стягнення (глава 22 КУпАП), а є адміністративною справою з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності (накладення адміністративного стягнення) (стаття 286 КАС України).

Такий висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, що міститься в постанові від 21.01.2021 року у справі № 361/8616/19.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №543/775/17 зазначила, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Частиною 2 пп.5 ст.4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 1 статті 4 цього Закону встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2025 відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» становив 3028,00 грн.

З позовної заяви позивача вбачається, що предметом розгляду даної справи є правомірність постанови про накладення адміністративного стягнення.

Отже, ставка судового збору за подачу позову становить 605,60 грн, однак позивачем при зверненні до суду було сплачену суму судового збору 1211,20 грн (а.с. 10), стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 605,60 грн, іншу частину сплаченого судового збору позивач має право повернути як надміру сплачений судовий збір.

На підставі ч. 2 ст. 19, ст. 65 Конституції України, ст.ст. 7, 9, 210, 235, 245, 247, 251, 252, 254-256, 268, 280, 283, 287-289, 291 КУпАП та керуючись ст.ст. 5, 20, 72, 77, 79, 139, 159, 162, 165, 194, 229, 241-246, 250, 251, 255, 268, 269, 286, 293 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити повністю.

Скасувати рішення суб`єкта владних повноважень постанову від 14 березня 2025 року № БЦРТЦК/120/25, винесену ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 підполковником ОСОБА_4 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП, та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Закрити відносно ОСОБА_1 провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, яким рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_11 . Місце знаходження: АДРЕСА_4 .

СуддяМ. М. Бебешко