Справа № 440/10502/24
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 р. Справа № 440/10502/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.10.2024, головуючий суддя І інстанції: І.С. Шевяков, м. Полтава, по справі № 440/10502/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якій просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у врахуванні довідки про заробітну плату державного службовця від 19.06.2024 № 01-40/13 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) станом на червень 2024 року та від 19.06.2024 № 01-40/14 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби станом на травень 2024 року;

- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області врахувати при обрахунку пенсії ОСОБА_1 з 21.06.2024 року довідки про заробітну плату державного службовця від 19.06.2024 №01-40/13 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) станом на червень 2024 року та від 19.06.2024 №01-40/14 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби станом на травень 2024 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач за його заявою з 21.06.2024 переведений на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу». Однак при обчисленні пенсії ОСОБА_1 не було враховано довідки від 19.06.2024 №01-40/13 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) станом на червень 2024 року та від 19.06.2024 № 01-40/14 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби станом на травень 2024 року, видані Лубенською районною державною адміністрацією, звідки позивач звільнений на пенсію.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2024 р. позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, 34, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов?язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо обчислення ОСОБА_1 з 21.06.2024 розміру пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» без врахування складових заробітної плати, визначених у довідці Лубенської районної державної адміністрації від 19.06.2024 №01-40/14.

Зобов?язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу» пенсії на підставі довідки Лубенської районної державної адміністрації від 19.06.2024 №01-40/14 для її виплати (з врахуванням виплачених сум) з 21.06.2024.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605,60 грн (шістсот п?ять гривень шістдесят копійок).

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, оскільки не досліджено в повному обсязі всі наявні матеріали справи, що призвело до неправильного вирішення даної справи, просить скасувати частково рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.10.2024 року у справі № 440/10502/24 в частині відмови у задоволені позовних вимог, які стосуються врахування довідки про заробітну плату державного службовця від 19.06.2024 року № 01-40/13 та прийняти в цій частині нове яким, зобов?язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати при обрахунку пенсії ОСОБА_1 довідку про заробітну плату державного службовця від 19.06.2024 року № 01-40/13.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що відповідач з 01.10.2024 року відмовив у врахуванні довідки від 19.06.2024 року № 01-40/13, таким чином станом на момент винесення рішення Полтавським окружним адміністративним судом, а саме 11.10.2024 року Відповідач вже вчинив протиправну дію. Зазначив, що довідки від 19.06.2024 року № 01-40/13 та від 19.06.2024 №01-40/14 видані згідно постанови ПФУ 1-3 від 17.01.2017 року згідно зразків які були зазначені у цій постанові, а також позивач звернувся за переведенням на пенсію державного службовця 21.06.2024 року до винесення постанови КМУ № 823, яка була прийнята 12.07.2024 року і яка не може застосовуватись до позивача.

Відповідач також не погодився з рішенням суду першої інстанції і подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що рішення є необґрунтованим і незаконним, винесеним з порушенням норм матеріального права, просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду по справі № 440/10502/24 від 11 жовтня 2024 року та прийняти нове рішення, відмовивши ОСОБА_1 в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що ОСОБА_1 з 21.06.2024 призначено пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» з урахуванням довідки про заробітну плату від 19.06.2024 № 01-40/13 та без врахування виплат, зазначених у довідці від 19.06.2024 № 01-40/14 у зв`язку з тим, що на дату звернення заявника не були внесені зміни до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб». Вказав, що на час виникнення спірних правовідносин (дата звернення позивача із заявою 21.06.2024) до Постанови № 622 зміни щодо порядку призначення пенсій державним службовцям з урахуванням зміни умов оплати праці державних службовців, визначених Постановою № 1409, Кабінетом Міністрів України не були прийняті. Поряд з цим, 12.07.2024 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 823 «Про внесення змін до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб», якою внесені зміни до Постанови № 622. Пунктом 3 Постанови № 823 встановлено, що ця постанова набирає чинності з дня її опублікування (20.07.2024) та застосовується з 1 січня 2024 року. У зв`язку з набранням Постанови № 823 чинності 20.07.2024, дія якої застосовується з 01.01.2024, всі призначені пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», а також звернення, які надійшли після 01.01.2024 та по яких прийнято рішення про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії відповідно до цього Закону, будуть переглянуті відповідними територіальними управліннями Пенсійного фонду України, про що буде повідомлено пенсіонерів.

Позивачем і відповідачем відзиви на апеляційні скарги до суду не надані.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційних скарг, дійшла таких висновків.

Судом встановлено, що 21.06.2024 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою щодо переходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», та надав необхідні документи, в тому числі і довідки про заробітну плату державного службовця від 19.06.2024 № 01-40/13 та №01-40/14.

З 21.06.2024 ОСОБА_1 переведений на пенсію державного службовця відповідно до пункту 10 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу».

За результатами розгляду заяви позивача рішенням №14 від 26.06.2024 ОСОБА_1 з 21.06.2024 призначено пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» з урахуванням довідки про заробітну плату від 19.06.2024 №01-40/13 та без врахування виплат, зазначених у довідці від 19.06.2024 №01-40/14, у зв?язку з тим, що на дату звернення заявника не були внесені зміни до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб.

На запит представника позивача відповідач листом від 16.07.2024 №1600-0212-8/52172 повідомив про відсутність законних підстав для обрахунку пенсії з урахуванням довідки від 19.06.2024 року №01-40/14 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби станом на травень 2024 року.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо неврахування при обчисленні пенсії довідки від 19.06.2024 року №01-40/14, позивач звернувся із цим позовом до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки довідка Лубенської районної державної адміністрації від 19.06.2024 №01-40/14 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, видана ОСОБА_1 , відповідає за формою і змістом Постанові №622, Постанові №1-3, то така довідка підлягала врахуванню при обчисленні позивачу пенсію за Законом України «Про державну службу». При цьому чинне на день призначення пенсії законодавство не дозволяло органу Пенсійного фонду обраховувати розмір пенсії лише з довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років).

Відмовляючи в задоволенні частини позовних вимог, суд виходив з того, що довідка від 19.06.2024 № 01-40/13 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) станом на червень 2024 року врахована відповідачем під час переведення позивача на пенсію державного службовця, що підтверджує відповідач у відзиві та про що зазначає й представник позивача у позовній заяві.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам з урахуванням доводів сторін та висновків суду першої інстанції, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов?язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов?язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII (далі Закон №889-VIII), який набрав чинності 01 травня 2016 року.

Відповідно до статті 90 Закону №889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з пунктом 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII втратив чинність Закон України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу» (далі Закон №3723-ХІІ), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ установлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов?язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов?язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов?язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов?язкове державне пенсійне страхування.

З урахуванням приписів пунктів 10 і 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Водночас для осіб, які мають не менш 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статтею 37 Закону №3723-ХІІ передбачено додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Відповідно до частини восьмої статті 37 Закон №3723-ХІІ визначення заробітної плати для обчислення пенсій державним службовцям здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 р. № 622 (далі Порядок №622) (в редакції, чинній на час звернення про переведення на пенсію державного службовця) установлено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов?язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов?язкове державне соціальне страхування. При цьому:

посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р. на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць;

матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п?ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 р., за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

У пункті 5 Порядку №622 встановлено, що форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.

Пунктом 1 постанови правління Пенсійного фонду України від 17 січня 2017 року №1-3 (далі Постанова №1-3) затверджено три форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII: форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років); форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією); форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

Таким чином, до заробітку для обчислення пенсії включаються не тільки посадовий оклад, надбавка за ранг та надбавка за вислугу років, а й інші виплати на посаді державної служби, з яких був сплачений єдиний внесок на загальнообов?язкове державне соціальне страхування.

Як установлено з матеріалів справи, Лубенська районна державна адміністрація видала довідки про заробітну плату державного службовця від 19.06.2024 №01-40/13 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) станом на червень 2024 року та від 19.06.2024 №01-40/14 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби станом на травень 2024 року.

Обидві довідки позивач долучив до заяви від 21.06.2024 про перехід на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VIII.

Як зазначено у довідці від 19.06.2024 №01-40/14, вона видана ОСОБА_1 для призначення пенсії згідно із пунктами 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ про середні розміри надбавок, премій та інших виплат за травень 2024 року; на всі види оплати праці, які включені у довідку, нарахований єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Довідка видана на підставі особових рахунків, платіжних відомостей за травень 2024 року.

У Довідці 01-40/13 від 19.06.2024 також зазначено, що на всі види оплати праці, включені в довідку, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Довідка видана на підставі особових рахунків, платіжних відомостей за червень 2024 року.

Форми довідок Лубенської районної державної адміністрації від 19.06.2024 №01-40/14, № 01-40/13 відповідають вимогам Постанови №1-3.

Разом з тим, пенсійний орган обчислив основний розмір належної позивачу пенсії лише на підставі довідки від 19.06.2024 №01-40/13. Тобто під час розрахунку основного розміру пенсії позивача відповідач не врахував інші виплати (крім посадового окладу, надбавки за ранг та вислугу років) за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, а саме: надбавку за роботу з відомостями, що становлять державну таємницю, яка вказана у довідці від 19.06.2024 №01-40/14.

Колегія суддів зазначає, що 20.07.2024 р. набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 12.07.2024 №823, якою затверджені зміни до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб».

Згідно з пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2024 №823 остання постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 01.01.2024.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2024 №823 Порядок №622 доповнено пунктом 4-1, який передбачає, що для призначення пенсії державним службовцям, які працювали з 01.01.2024 в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та посади яких було класифіковано, заробітна плата визначається з урахуванням:

посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років у розмірах, установлених на дату звернення за призначенням пенсії (за посадою, передбаченою штатним розписом);

розмірів виплат, зазначених в абзацах третьому - п??ятому пункту 4 цього Порядку, визначених у середньомісячних сумах за період починаючи з 1 січня 2024 р. до місяця звернення особи. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у січні 2024 р., середньомісячна сума таких виплат визначається з розрахунку виплат за січень 2024 р. як за повний місяць.

Розмір посадового окладу визначається за останньою займаною особою посадою державної служби, передбаченою штатним розписом державного органу, на дату звільнення або звернення особи за призначенням пенсії.

Особам, які працювали на посадах державної служби, класифікацію яких було проведено, і мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та які на дату виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір виплат, зазначених в абзацах третьому - п?ятому пункту 4 цього Порядку, починаючи з 1 січня 2024 р. за вибором таких осіб визначається в середньомісячних сумах за період з 1 січня 2024 р. до місяця звернення особи або за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше 1 січня 2024 р., визначених за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) державної служби у штатному розписі державного органу, встановленою на основі класифікаційного коду, в середніх розмірах, визначених законодавством, таких виплат. Середньомісячна сума зазначених виплат за місяць визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за місяць на фактичну чисельність державних службовців за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі за визначеним класифікаційним кодом. При цьому для осіб, які звернулися за призначенням пенсії у січні 2024 р., середньомісячна сума таких виплат визначається з розрахунку виплат за січень 2024 р. як за повний місяць.

Для призначення пенсії державним службовцям, які працювали з 1 січня 2024 р. у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та посади яких було класифіковано, подаються довідки про:

посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років, які особа отримувала за останнім місцем роботи на державній службі, за формою згідно з додатком 1;

розміри виплат, зазначених в абзаці третьому цього пункту, які особа отримувала за останнім місцем роботи на державній службі, за формою згідно з додатком 2;

середньомісячний розмір виплат, визначений за вибором особи, відповідно до абзацу п?ятого цього пункту, за формою згідно з додатком 3.

Також постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2024 № 823 Порядок №622 доповнено пунктом 4-2, який передбачає, що для державних службовців, які працювали в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та яких не було переведено на посади, передбачені штатним розписом, форму якого затверджено наказом Мінфіну від 28 січня 2002 р. № 57 (з урахуванням змін, внесених наказом Мінфіну від 27 листопада 2023 р. № 661), або які звільнилися до 1 січня 2024 р. з таких органів, визначення заробітної плати для призначення пенсії державним службовцям здійснюється з урахуванням пункту 4 цього Порядку. При цьому посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на 31 грудня 2023 р., а розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв, але не пізніше 31 грудня 2023 року.

Для призначення пенсії державного службовця таким особам та особам, які працювали у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби, подаються довідки про:

посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років за останнім місцем роботи на державній службі за формою згідно з додатком 4;

розміри виплат, зазначених в абзацах третьому - п?ятому пункту 4 цього Порядку, за останнім місцем роботи на державній службі за формою згідно з додатком 5;

розміри виплат, зазначених в абзаці шостому пункту 4 цього Порядку, за формою згідно з додатком 6.

Пунктом 5 Порядку № 622 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2024 №823 передбачено, що довідки про заробітну плату державних службовців, визначені за формами згідно з додатками 1-6, видаються виключно для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII «Про державну службу» пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723-XII «Про державну службу» та не є підставою для перегляду раніше призначеної пенсії державного службовця.

Разом із тим, суд зазначає, що на момент виникнення спірних правовідносин вищевказані зміни до Порядку № 622 внесені не були.

Відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

У Рішенні Конституційного Суду України № 1-зп від 13.05.1997 «Про офіційне тлумачення статей 58, 78, 79, 81 Конституції України та статей 243-21, 243-22, 243-25 Цивільного процесуального кодексу України (у справі щодо несумісності депутатського мандата)» вказано, що закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Відповідно до частини третьої статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України у рішенні від 05.04.2001 № 3-рп/2001 вказав на те, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

У мотивувальній частині Рішення Конституційного Суду України від 11.10.2015 № 8-рп/2005 зазначено, що звуження обсягу прав і свобод це зменшення кола суб`єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірювальних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 08.04.2024 № 580/6509/23 зміна порядку розрахунку пенсії, як періодичної виплати фізичній особі, шляхом прийняття відповідного закону, який відповідає критерію якості закону та легітимній меті, за загальним правилом, не суперечить положенням статті 22 (щодо недопущення при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод) та статті 58 (щодо відсутності у законів та інших нормативно-правових актів зворотної дії в часі) Конституції України, за умови, що такі зміни не передбачають зменшення розміру пенсії, яку особа отримує на момент прийняття таких законодавчих змін.

Зважаючи на вказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що пенсія ОСОБА_1 як державному службовцю призначена з 21.06.2024, тобто до внесення змін до Порядку №622, а тому реалізація права особи мала здійснюватися за нормами, чинними на момент вираження нею волевиявлення у формі конкретних дій (звернення до суб`єкта владних повноважень), а розпочатий процес реалізації права, за загальним правилом, повинен бути завершений за чинним на момент початку такого процесу законом.

Відтак, зважаючи на те, що довідка Лубенської районної державної адміністрації від 19.06.2024 №01-40/14 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця відповідає за формою і змістом Постанові №622, Постанові №1-3, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області діяло протиправно, не врахувавши вказану довідку при обчисленні позивачу пенсію за Законом України «Про державну службу». Крім того, чинне на день призначення пенсії законодавство не дозволяло органу Пенсійного фонду обраховувати розмір пенсії лише з довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років).

Таким чином, доводи апеляційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції в цій частині позовних вимог.

Суд також відхиляє доводи апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з посиланням на лист Міністерства соціальної політики України від 23.08.2024 р. №198280/2-24/54, оскільки лист не є документом, який містить норми права, не змінює законодавство та не має обов`язкового характеру. Крім того, вказаний Лист датовано 23 серпнем 2024 року, а ОСОБА_1 звернувся із заявою щодо переходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» до відповідача 21.06.2024 року.

Щодо доводів апеляційної скарги позивача про те, що відповідач з 01.10.2024 року відмовив у врахуванні довідки від 19.06.2024 року № 01-40/13, відповідно станом на момент винесення рішення Полтавським окружним адміністративним судом, а саме 11.10.2024 року Відповідач вже вчинив протиправну дію, яка полягала у неврахуванні довідки про заробітну плату державного службовця, колегія суддів зазначає таке.

Як установлено судом з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому заявив вимоги про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у врахуванні довідок про заробітну плату державного службовця від 19.06.2024 № 01-40/13 станом на червень 2024 року та від 19.06.2024 № 01-40/14 станом на травень 2024 року та зобов?язання відповідача врахувати при обрахунку пенсії ОСОБА_1 з 21.06.2024 року довідки про заробітну плату державного службовця від 19.06.2024 №01-40/13 та від 19.06.2024 №01-40/14.

Однак, на момент звернення позивача з позовом до суду та станом на 21.06.2024 довідка від 19.06.2024 № 01-40/13 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) станом на червень 2024 року була врахована відповідачем під час переведення позивача на пенсію державного службовця, що підтверджує відповідач у відзиві та про що зазначає й представник позивача в позовній заяві.

Доказів, які б підтверджували неврахування пенсійним органом довідки від 19.06.2024 № 01-40/13 на момент ухвалення судом першої інстанції рішення позивачем надано не було.

Згідно з ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб?єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень законодавства вбачається, що особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом у разі, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб?єкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач. Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

Тобто, в розумінні КАС України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним за встановленням судом факту їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд має пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу, встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права наведений у постановах Верховного Суду від 16.04.2020 року у справі №825/1549/17, від 14.09.2020 року у справі №560/2120/20.

Таким чином, обов?язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушення саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема, наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб?єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Зважаючи на те, що на момент звернення позивача з позовом до суду відповідачем довідка від 19.06.2024 № 01-40/13 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) станом на червень 2024 року була врахована, отже були відсутні правові підстави для визнання дій протиправними та зобов?язання відповідача врахувати при обрахунку пенсії ОСОБА_1 з 21.06.2024 вказану довідку.

Колегія суддів також зазначає, що згідно з ч. 1 статті 47 КАС України позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

За змістом висновків Верховного Суду у постанові від 31.05.2023 у справі №916/1029/22, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Отже, зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

У постанові Верховного Суду від 30 січня 2020 р. по справі № 817/831/18 зазначено, що підстава позову це ті обставини і норми права, які дозволяють особі звернутися до суду, а предмет позову це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, стосовно яких він просить ухвалити судове рішення.

Підстави адміністративного позову це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин.

У постанові від 28 листопада 2024 р. у справі № 990/300/24 Велика ПалатаВерховного Суду вказала на те, що позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду із вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів, які характеризують суть конкретного позову, його зміст та правову природу, а саме предмета і підстави позову.

Підстава позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть певні правові наслідки. Підставу позову становлять фактична й правова підстава.

Фактична підстава позову це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача. Правильне встановлення підстави позову визначає межі доказування, є гарантією прав відповідача на захист проти позову.

Підставою позову може бути як один, так і декілька юридичних фактів матеріально-правового характеру.

Як свідчать матеріали справи, в позовній заяві позивач як підставу порушення своїх прав зазначає неврахування пенсійним органом довідок за його заявою про переведення на пенсію державного службовця станом на 21.06.2024, зокрема довідки від 19.06.2024 № 01-40/14. Разом з тим, обставини (підстави), якими позивач обґрунтовує доводи апеляційної скарги в частині неврахування довідки від 19.06.2024 року № 01-40/13 виникли після подання адміністративного позову, а саме з 01.10.2024 року, оскільки на момент звернення з позовом до суду довідка від 19.06.2024 № 01-40/13 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) станом на червень 2024 року була врахована відповідачем під час переведення позивача на пенсію державного службовця, що підтверджує відповідач у відзиві та про що зазначає й представник позивача у позовній заяві.

Таким чином, з урахуванням наведеного вище, колегія суддів зазначає, що в силу приписів ч. 5 ст. 308 КАС України щодо встановлених процесуальних меж здійснення перегляду судом апеляційної інстанції, суд апеляційної інстанції здійснює перегляд рішення суду першої інстанції в межах заявлених у справі позовних вимог та підстав позову, а тому не надає оцінку доводам апеляційної скарги в цій частині вимог.

Інші доводи апеляційних скарг не спростовують обставини, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду.

Ухвалюючи це судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об?єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв?язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.10.2024 по справі № 440/10502/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.М. Макаренко
Судді Т.С. Перцова С.П. Жигилій