Справа № 120/16078/24
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

21 травня 2025 р. Справа № 120/16078/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитришеної Р.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом: ОСОБА_1 до: військової частини НОМЕР_1 про: визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

У Вінницький окружний адміністративний суд звернувся з адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача вказує на протиправну бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати в повному обсязі додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 у розмірі 100 000 грн, пропорційно періодам стаціонарного лікування у період з 14.01.2024 по 08.02.2024, з 08.02.2024 по 22.02.2024, з 22.02.2024 по 29.02.2024, з 29.02.2024 по 07.03.2024, з 08.03.2024 по 22.03.2024, з 23.03.2024 по 12.04.2024.

З метою зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити таку додаткову винагороду, представник в інтересах позивача звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою від 06.12.2024 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою установлено строк для подання заяв по суті.

Скориставшись своїм процесуальним правом відповідач подав відзив, у якому проти задоволення позову заперечує. По суті позову відповідач вказав, що згідно з довідкою №12151 від 17.11.2023 ОСОБА_1 20.05.2023 отримав поранення в ході бойових дій під час захисту Батьківщини. Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 23.11.2023 № 1467 «Про результати службового розслідування» ОСОБА_1 вважався таким, що з 01.07.2023 самовільно залишив частину (не повернувся з лікувального закладу до місця несення служби).

Згідно з витягом із наказу командира військово частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.12.2023 № 383 ОСОБА_1 вважається таким, що повернувся після самовільного залишення частини з 30.12.2023.

Пунктом 15 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 визначено, що до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, зазначені у пункті 2 цього розділу, які:

самовільно залишили військові частини, місця служби (дезертирували), - за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника);

усунені від виконання службових обов`язків, відсторонені від виконання службових повноважень або відсторонені від посади,- з дня усунення або відсторонення, оголошеного наказом командира (начальника), до дня фактичного завершення усунення або відсторонення, оголошеного наказом командира (начальника).

З поміж долучених до позовної заяви додатків відсутні висновки (постанови) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії про ступінь тяжкості отриманого поранення ОСОБА_1 .

З урахуванням зазначеного, відповідач вважає, що відсутні правові підстави для нарахування додаткової винагороди позивачу в зазначений в позовній заяві період.

Окремо представник відповідача заявив, що позовна заява підлягала залишенню без руху з тих підстав, що позивачем не сплачений судовий збір та недотримано строки звернення до суду.

Ухвалою від 19.05.2025 суд витребував докази.

20.05.2025 на виконання ухвали представник позивача направив Виписку із медичної карти стаціонарного хворого №2189.

Ухвалою від 20.05.2025 суд відмовив у клопотанні представника відповідача про залишення позову без руху.

Враховуючи, що розгляд справи по суті розпочався, інших заяв і документів не надходило, а визначений строк для їх подання закінчився, клопотань щодо продовження процесуального строку не надходило, відтак суд розглядає справу в письмовому провадженні за наявними в ній доказами.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи позову та відзиву, встановив такі обставини справи.

ОСОБА_1 проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до Довідки про обставини справи від 17.11.2023 під час проходження військової служби, ОСОБА_1 20.05.2023 отримав вогнепальне осколкове поранення грудної клітки справа. Правобічний пневмоторакс. Вогнепальне осколкове сліпе поранення правої лопаткової ділянки. Повне відчленування лівої верхньої кінцівки на рівні верхньої третини передпліччя. Вогнепальне осколкове поранення правого плеча, передпліччя з вогнепальним переломом правої променевої кістки.

За обставин безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 , внаслідок артилерійського обстрілу в районі населеного пункту Часів Яр, Донецької області. В стані алкогольного, наркотичного сп`яніння не перебував. Перебував у засобах захисту (а.с. 30).

Відповідно до форми 100 отримав первинну медичну допомогу 20.05.2023 року (а.с. 29).

Відповідно до Виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 14.01.2024 року по 08.02.2024 рік (а.с. 31-32).

Відповідно до Виписки із медичної карти стаціонарного хворого №213.24, позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 08.02.2024 року по 22.02.2024 рік (а.с. 33-34).

Відповідно до Виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 22.02.2024 року по 29.02.2024 рік (а.с. 35-36).

Відповідно до Виписки із медичної карти стаціонарного хворого №357.24, позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 29.02.2024 року по 07.03.2024 рік (а.с. 37-38).

Відповідно до Виписки із медичної карти стаціонарного хворого №574/136, позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 08.03.2024 року по 22.03.2024 рік (а.с. 39-40).

Відповідно до Виписки із медичної карти стаціонарного хворого №2189, позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 22.03.2024 року по 12.04.2024 рік.

У вказаний період позивачу не виплачена додаткова грошова винагорода відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Представник позивача в інтересах позивача звенувся із запитом від 12.04.2024 про виплату додаткової винагоороди. У відповідь на запит військова частина листом від 28.05.2024 щодо здійснення нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди у збільшеному до 100 тис. грн. розмірі згідно з постановою КМУ №168 від 28.02.2022 пропорційно періодам перебування на лікуванні повідомила, що з урахуванням Порядку №260 від 07.06.2018, скеровано запит до командира підрозділу в якому проходив службу ОСОБА_1 з метою врахування долучених до запиту документів при поданні рапорту на виплату додаткової винагороди та включення його для здійснення доплати.

Надалі, заявою від 28.08.2024 адвокат в інтересах позивача звернувся з питанням про нарахування та виплати додаткової винагороди пропорційно періодам перебування на стаціонарному лікуванні.

У відповідь на звернення військова частина листом від 14.09.2024 повідомила, що з поміж долучених до запиту документів відсутні висновки (постанови) військово-лікарської комісії про ступінь тяжкості отриманого поранення ОСОБА_1 , тому відсутні правові підстави для нарахування додаткової винагороди. На підтвердження раніше нарахованих та сплачених сум відповідач направив Довідку про доходи позивача №11311 від 11.09.2024.

Позивач не погоджується з діями відповідача, тому звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд зазначає таке.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснюється Законом України від 25 березня 1992 року №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII).

Згідно з ст. 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1-2 Закону №2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з ч. 4 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1-1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова №168, в редакції чинній на час спірних правовідносин), встановлено, військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Пунктом 1-2 Постанови №168 встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

За обставин справи, позивач отримав бойове ураження внаслідок дій противника у період проходження військової служби під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 , внаслідок артилерійського обстрілу в районі населеного пункту Часів Яр, Донецької області. В стані алкогольного, наркотичного сп`яніння не перебував. Перебував у засобах захисту (а.с. 30).

Відповідно до форми 100 отримав первинну медичну допомогу 20.05.2023 року (а.с. 29).

Позивач заявив про невиплату йому додаткової винагороди за час перебування на стаціонарному лікуванні з 14.01.2024 по 12.04.2024 внаслідок поранення пов`язаного із захистом Батьківщини.

Заперечуючи проти позову відповідач вказав, що з 01.07.2023 позивач самовільно залишив частину, що є підставою для невиплати останньому додаткової винагороди.

Оцінюючи доводи відповідача суд зазначає, що механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 (далі - Порядок №260).

Відповідно до пункту 15 розділу ХХХIV Порядку №260, до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, зазначені у пункті 2 цього розділу, які, зокрема, самовільно залишили військові частини, місця служби (дезертирували),- за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).

Аналіз наведеної норми вказує на те, що військовослужбовцю не виплачується додаткова винагорода за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини, включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).

Так, матеріалами справи підтверджується, що згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 23.11.2023 № 1467 «Про результати службового розслідування» ОСОБА_1 вважався таким, що з 01.07.2023 самовільно залишив частину (не повернувся з лікувального закладу до місця несення служби).

Цю обставину не заперечує і сторона позивача. Проте, згідно з витягом із наказу командира військово частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.12.2023 № 383 ОСОБА_1 вважається таким, що повернувся після самовільного залишення частини з 30.12.2023.

Відтак, суд відхиляє доводи відповідача в цій частині, оскільки позивач не заявляв про виплату йому коштів за період самовільного залишення частини, натомість спірна виплата стосується періоду січня-квітня 2024.

З приводу того, що відповідач у листі від 14.09.2024, вказуючи на відсутність підстав для нарахування додаткової винагороди зазначив, що немає висновків (постанови) військово-лікарської комісії про ступінь тяжкості отриманого поранення ОСОБА_1 .

З цього приводу суд зазначає, що підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Отже, у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, для виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень є довідка про обставини травми.

Виплата збільшеної винагороди, обумовлена Постановою №168, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я пов`язує з обставинами поранення при захисті Батьківщини, а також із фактом перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення. При цьому, виплаті підлягають і час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після поранення.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до Доводки про обставини справи від 17.11.2023 позивач отримав бойове ураження внаслідок дій противника у період проходження військової служби під час захисту Батьківщини (а.с. 30).

Період проходження позивачем лікування внаслідок такого поранення підтверджується Випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого про перебування на стаціонарному лікуванні з 14.01.2024 року по 08.02.2024 рік, у якій відзначено, що поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини (а.с. 31-32).

Відповідно до Виписки із медичної карти стаціонарного хворого №213.24, позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 08.02.2024 року по 22.02.2024 рік, у якій відзначено про наслідки вибухового поранення (20.05.2023) тяжкого ступення із ампутацією частини кінцівки. Поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. На підставі статті 81 графи ІІ Розладу хвороб потребує протезування Постанова ВЛК від 22.02.2024 (а.с. 33-34).

Також Виписками із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, підтверджується перебування позивача на стаціонарному лікуванні з 22.02.2024 року по 29.02.2024 рік (а.с. 35-36), з 29.02.2024 року по 07.03.2024 рік (а.с. 37-38), з 08.03.2024 року по 22.03.2024 рік (а.с. 39-40).

Випискою із медичної карти стаціонарного хворого №2189 підтверджується, що позивач за наслідками вогнепального осколкового поранення (20.05.2023) перебував на стаціонарному лікуванні з 22.03.2024 року по 12.04.2024 рік.

Суд наголошує, що відповідно до приписів постанови №168 передбачено, що нарахування і виплата додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн здійснюється особам, зазначеним у пункті 1 такої Постанови, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних). В той же час, наведені приписи не виокремлюють випадки перебування на стаціонарному лікуванні в зв`язку з проходженням реабілітаційного лікування, як обставину, коли виплата додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн не здійснюється.

Підсумовуючи, суд зазначає, що позивач має право на отримання додаткової винагороди у збільшеному розмірі із розрахунку 100000 грн на місяць за період перебування на стаціонарному лікуванні з 14.01.2024 по 12.04.2024, у зв`язку пораненням тяжкого ступення, яке отримав під час захисту Батьківщини, а тому бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, їх сім`ям під час дії воєнного стану" є протиправною.

Виходячи з встановлених фактичних обставин справи, суд вважає що належним способом захисту порушених прав позивача в спірних правовідносинах буде зобов`язання військової частини нарахувати та виплатити додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі збільшеному до 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні за станом здоров`я внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини за період з 14.01.2024 по 12.04.2024.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини дають підстави для висновку, що позов належить задовольнити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд ураховує, що позивач звільнений від сплати судового збору, а відтак присудження такого на користь останнього не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких додаткової винагороди виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 14.01.2024 по 12.04.2024.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 14.01.2024 по 12.04.2024.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 )

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ).

Повне судове рішення складено 21.05.2025.

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна