Справа № 521/22662/23
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
У Х В А Л А

20 травня 2025 р.м. ОдесаСправа № 521/22662/23

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача - Федусика А.Г.,

суддів - Шляхтицького О.І., Семенюка Г.В.,

при секретарі - Пальоній І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі заяву представника ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у справі за апеляційною скаргою Одеської митниці на рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 09 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні колегії суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі головуючого судді Федусика А.Г., суддів Шляхтицького О.І., Семенюка Г.В. перебуває справа №521/22662/23 за апеляційною скаргою Одеської митниці на рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 09 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

16.05.2025 року від представника позивача Пудлінської Л.І. надійшла заява про відвід колегії суддів.

В якості підстав для відводу колегії суддів зазначено наступне: апеляційна скарга була подана до суду в електронній формі 02.08.2024 року, а копія її була відповідачем надіслана позивачу лише 27.03.2025 року; суддею-доповідачем було одноособово було направлено запити, проте в апеляційній скарзі відповідача не було зазначено про витребування нових доказів, про виклик свідків тощо; 29 квітня 2025 року судом було задоволено клопотання представника Одеської митниці про забезпечення доказів шляхом виклику в якості свідка головного державного інспектора відділу митного оформлення №5 митного поста «Придунайський», при цьому вказана ухвала відсутня в ЄДРСР; крім позивача та відповідача на сайті суду вказано: «За участю: Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Одеській області, Миколаївській та Херсонській областях (філія ГСЦ МВС) свідок ОСОБА_2 », тобто без відома ОСОБА_1 до позову позивача було залучено в суді апеляційної інстанції до участі у позові ОСОБА_1 «Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Одеській області, Миколаївській та Херсонській областях (філія ГСЦ МВС), свідок ОСОБА_2 », а ухвала суду з даного питання відсутня. Вказані дії колегії суддів є порушенням процесуального законодавства, що призвело до порушення прав позивача та у сукупності свідчить про упередженість складу суду у цій справі.

Розглянувши заявлене клопотання про відвід, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.39 КАС України, за наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до ч.2 цієї статті, за цими самими підставами їм може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу (ч. 3 ст. 39 КАС України).

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені у ст.36 КАС України.

Так, за змістом цієї статті, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.36 КАС України, суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст. 36 КАС України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу встановлений у статті 40 КАС України.

Відповідно до частин 1-4, 11-12 статті 40 КАС України, питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про самовідвід судді вирішується ухвалою суду, що розглядає справу, яка оформлюється окремим документом.

Питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

В даному випадку, оскільки розгляд справи призначено на 20 травня 2025 року (вівторок), а заява про відвід була подана представником позивача 16 травня 2025 року (п`ятниця), тобто менш ніж за 3 робочих дні до судового засідання, відповідно до приписів ч.4 ст.40 КАС України така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

З приводу наведених заявником підстав для відводу колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що у грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Одеської митниці про визнання протиправною та скасування постанови Одеської митниці від 31 травня 2023 року №0256/50000/23 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.471 МК України.

Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 09 січня 2024 року позов задоволено.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2024 року відмовлено Одеській митниці в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Одеської митниці на рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 09 січня 2024 року.

Постановою Верховного Суду від 06 лютого 2025 року касаційну скаргу Одеської митниці задоволено. Ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2024 року скасовано, а справу №521/22662/23 направлено для продовження розгляду до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Відповідно протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 17 лютого 2025 року, справу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Бітов А.І., суддів Лук`янчук О.В., Ступакова І.Г.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2025 року (у складі головуючого судді Бітова А.І., суддів Лук`янчук О.В., Ступакової І.Г.) було відкрито апеляційне провадження у справі, закінчено підготовку до розгляду адміністративної справи та призначено справу до апеляційного розгляду.

В подальшому, ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2025 року задоволено заяву про самовідвід колегії суддів у складі головуючого судді Бітова А.І., суддів: Лук`янчук О.В. Ступакової І.Г. у справі №521/22662/23, а справу передано на новий розподіл в порядку, встановленому ч.1 ст.31 КАС України.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2025 року справу прийнято до провадження судової колегії та призначено до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Наступного дня, 13 березня 2025 року апеляційним судом було направлено представнику позивача копію апеляційної скарги з додатками та відповідним пакетом документів (т.2 а/с 77).

Щодо доводів заявника стосовно направлення судом запитів до Регіонального сервісного центру МВС та Одеської митниці, колегія суддів зазначає наступне.

Позиція заявника полягає в тому, що судом було надіслано запити про надання інформації після закінчення підготовки справи до розгляду, що на думку заявника, є порушенням приписів ст.306 КАС України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ухвала П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2025 року, якою закінчено підготовку до розгляду адміністративної справи та призначено справу до апеляційного розгляду було прийнято іншим складом суду (головуючого судді Бітова А.І., суддів Лук`янчук О.В., Ступакової І.Г.), а у провадження судової колегії у складі головуючого судді Федусика А.Г., суддів Шляхтицького О.І., Семенюка Г.В. надійшла після вчинення вказаної процесуальної дії.

Під час підготовки справи до розгляду новим складом колегії апеляційним судом було з`ясовано неповноту інформації у справі, а тому з метою повного та всебічного розгляду справи було направлено запити до Регіонального сервісного центру МВС та Одеської митниці, яким останнім було запропоновано надати суду необхідну інформацію.

Так, відповідно до ч.4 ст.9 КАС України, суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Згідно ч.4 ст.77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Це загальний принцип, який дає суду право запитувати додаткові матеріали, необхідні для повного та всебічного розгляду справи. З наведеного вбачається, що суддя апеляційної інстанції має право надсилати запити для отримання інформації на підставі своїх процесуальних повноважень, передбачених КАС України. Це може бути як частина підготовки до апеляційного розгляду, так і під час самого розгляду, якщо наявних доказів недостатньо для повного та об`єктивного вирішення справи.

При цьому, в даному випадку судом фактично було запитано уточнення щодо наявних у матеріалів справи обставин, а не витребувано нові докази, а представнику позивача було повідомлено як про надсилання запиту судом, так і надано можливість ознайомитись з відповіддю на цей запит.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що однією з підстав апеляційного оскарження рішення суду 1-ї інстанції є те, що під час розгляду справи у суді першої інстанції судом не було направлено відповідачу копію позовної заяви ОСОБА_1 , не було надано можливості ознайомитись з матеріалами справи та надати відповідні заперечення та докази.

Щодо доводів заявника, що 29 квітня 2025 року судом було задоволено клопотання представника Одеської митниці про забезпечення доказів шляхом виклику в якості свідка головного державного інспектора відділу митного оформлення №5 митного поста «Придунайський», а вказана ухвала відсутня в ЄДРСР, колегія суддів зазначає наступне.

По-перше, 08.04.2025 року від представника відповідача надійшла заява про виклик свідка (головного державного інспектора відділу митного оформлення №5 митного поста «Придунайський» М.М. Казланжі), яке було розглянуто під час апеляційного розгляду справи у відкритому судовому засіданні 29.04.2025 року.

Розглянувши вказане клопотання, апеляційний суд на місці ухвалив клопотання про виклик свідка задовольнити та поклав на відповідача обов`язок забезпечити його явку, що у розумінні процесуального законодавства не є забезпеченням доказів.

По-друге, вказана ухвала була ухвалена судом на місці, без оформлення окремого процесуального документу (протокольно).

Відповідно до ч.7 ст.243 КАС України, ухвали, постановлені судом без оформлення окремого документа, зазначаються у протоколі судового засідання.

При цьому, частиною п`ятою вказаної статті передбачено виключний перелік ухвал, які потребують обов`язкового викладення окремим документом, і розгляд питання щодо відхилення або задоволення клопотання про виклик свідка до вказаного переліку не входить.

З аналізу приписів Закону України "Про доступ до судових рішень" вбачається, що до ЄДРСР підлягають внесенню судові рішення, які: ухвалені у формі постанов, рішень, ухвал; оформлені письмово; підписані суддею (суддями).

Водночас, протокольна ухвала не має окремої письмової форми, не оформлюється окремим процесуальним документом, відображається у протоколі судового засідання та не підписується окремо суддею як самостійний документ.

Тобто, протокольна ухвала суду не підлягає направленню до ЄДРСР, оскільки вона є частиною протоколу судового засідання, а не повноцінним письмовим судовим рішенням у розумінні закону.

Стосовно доводів заявника про те, що на сайті суду вказано: «За участю: Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Одеській області, Миколаївській та Херсонській областях (філія ГСЦ МВС) свідок ОСОБА_2 », тобто без відома ОСОБА_1 до позову позивача було залучено в суді апеляційної інстанції до участі у позові ОСОБА_1 «Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Одеській області, Миколаївській та Херсонській областях (філія ГСЦ МВС) свідок ОСОБА_2 », а ухвала суду з даного питання відсутня, колегія суддів зазначає, що відповідно до функціоналу системи «Електронний суд» для направлення судом запиту або повістки свідку необхідно залучити таких осіб до картки справи у системі «Електронний суд», при цьому такі особи не є учасниками справи (позивачами, відповідачами або третіми особами) у розумінні норм чинного законодавства, а є лише адресатами для отримання відповідних документів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини існування безсторонності суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 року у справі "Білуха проти України" зазначено, що наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 конвенції має визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду.

Поняття незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою. З суб`єктивної точки зору, суд не повинен виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання. Об`єктивний підхід стосується надання судом необхідних гарантій для відсутності можливості будь-якого правомірного сумніву щодо безсторонності і незалежності суду.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у рішенні по справі «Ветштайн проти Швейцарії» зазначив, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (див. Рішення ЄСПЛ у справі «Wettstein v. Switzerland § 43; та у справі «Micallef v. Malta], § 93).

Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді.

Слід зазначити, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Проаналізувавши підстави та мотиви заявленого клопотання про відвід, колегія суддів доходить висновку, що заявником не наведено обставин, які б вказували на відсутність аспекту безсторонності колегії суддів або в чому полягає упередженість чи необ`єктивність при здійсненні правосуддя у даній справі вказаною колегією. Будь-яких доказів, які б підтверджували наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості суддів під час розгляду даної справи, з матеріалів справи та доводів клопотання про відвід не вбачається. Колегією суддів таких обставин не встановлено.

Доводи заяви про відвід суддів не є такими, що підтверджують наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності суддів чи пряму або опосередковану заінтересованість в результаті розгляду справи з огляду на те, що ці доводи по суті стосуються незгоди заявника із встановленим судом порядком ведення судового засідання, з`ясування обставин справи та дослідження доказів, а також ненадання відповідачем обґрунтованих, на думку апелянта, пояснень стосовно виниклих по справі питань.

За таких обставин, заявлений представником позивача відвід є необґрунтованим.

Що стосується посилання заявника на те, що ним було також підготовлено та направлено заяву до Вищої Ради правосуддя щодо вказаних дій суду, апеляційний суд наголошує, що рішенням Ради суддів України №34 від 08.06.2017 року встановлено, що наявність скарги щодо судді у провадженні ВРП не породжує конфлікту інтересів у діяльності судді щодо розгляду конкретної судової справи, а тому, на думку колегії суддів, відсутні і підстави для самовідводу суддів у зв`язку з вказаним зверненням позивача до ВРП.

Враховуючи викладене, перевіривши обґрунтування заявленого відводу, оцінивши доводи, що мають значення для вирішення заяви, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та практику Європейського суду з прав людини, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу та відсутність правових підстав для його задоволення.

Керуючись ст. 36, 37, 39, 40, 248, 310, 321 КАС України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про відвід колегії суддів.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А.Г. Федусик
Судді Г.В. Семенюк О.І. Шляхтицький