Справа № 320/40841/23
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2025 року справа №320/40841/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у м.Києві та Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головне управління Пенсійного фонду України у м.Києві та Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про відмову у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2020-2022 роки, що становить 12236,71 грн.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві здійснити призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2020-2022 роки, що становить 12236,71 грн., з дати звернення за призначенням пенсії за вислугу років, тобто з 09.08.2023.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач повідомив, що з 2015 він пенсіонером та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Позивач зазначив, що він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2020-2022 роки, проте Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області спірним рішенням відмовило йому у призначенні пенсії з підстав досягнення позивачем пенсійного віку, що дає право на пенсію за віком.

Позивач не погоджується з такою позицією відповідача та вважає, що він має право на призначення пенсії за вислугу років навіть після досягнення ним пенсійного віку та набуття ним права на пенсію за віком.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.11.2023 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідачі, заперечуючи проти позовних вимог, зазначили, що нормами чинного законодавством не передбачено можливості призначення пенсії за вислугу років особі, якій вже було призначено пенсію за віком після досягнення пенсійного віку.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 є пенсіонером, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у м.Києві з 04.03.2015 як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Судом встановлено, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у м.Києві із заявою від 09.08.2023, у якій просив здійснити призначення пенсії з вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2020-2022 роки.

Вказана заява за принципом екстериторіальності була передана для розгляду Головному управлінню Пенсійного фонду України у Київській області, яким було прийнято рішення від 16.08.2023 №65 про відмову у проведенні перерахунку пенсії.

У вказаному рішенні відповідач зазначив, що законодавством не передбачено встановлення пенсії за вислугу років після настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Не погоджуючись з правомірністю спірного рішення, позивач звернувся з даним позовом до суду, з приводу чого суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначає Закон України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058 в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з частиною першою статті 9 Закону №1058 відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною першою статті 10 Закону №1058 визначено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Статтею 26 Закону №1058 визначені умови призначення пенсії за віком. Особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Згідно пункту 2-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону №1058, особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення". Розмір пенсії за вислугу років визначається відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. Пенсії за вислугу років фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі-Закон №1788) за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно зі статтею 51 Закону №1788 пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту "е" статті 55 (стаття 52 Закону №1788).

Статтею 7 Закону №1788 визначено, пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Згідно з пунктом "е" статті 55 Закону №1788 право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати:

з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців;

з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років;

з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців;

з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років;

з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців;

з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців;

з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років;

з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців;

з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення:

які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту;

1971 року народження і старші за наявності вислуги років на цих посадах, передбаченої абзацами другим - одинадцятим цього пункту, та після досягнення ними такого віку:

50 років - які народилися з 1 січня 1966 року по 30 червня 1966 року;

50 років 6 місяців - які народилися з 1 липня 1966 року по 31 грудня 1966 року;

51 рік - які народилися з 1 січня 1967 року по 30 червня 1967 року;

51 рік 6 місяців - які народилися з 1 липня 1967 року по 31 грудня 1967 року;

52 роки - які народилися з 1 січня 1968 року по 30 червня 1968 року;

52 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1968 року по 31 грудня 1968 року;

53 роки - які народилися з 1 січня 1969 року по 30 червня 1969 року;

53 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1969 року;

54 роки - які народилися з 1 січня 1970 року по 30 червня 1970 року;

54 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1970 року;

55 років - які народилися з 1 січня 1971 року.

Суд зазначає, що право на призначення пенсії за вислугу років встановлено для окремих категорій осіб, які виконують особливо важливі, відповідальні, інтенсивні або шкідливі види професійної діяльності, коли: тривале виконання професійних обов`язків об`єктивно унеможливлює продовження роботи до досягнення загального пенсійного віку; є потреба у звільненні місця для молодших фахівців, збереження професійної спроможності системи тощо).

Таким чином, пенсія за вислугу років має спеціальне соціальне призначення -забезпечити матеріальну підтримку особам, які вимушено або з поважних причин залишають професію до досягнення пенсійного віку, і, відповідно, не можуть або не повинні далі виконувати свої функції.

Пенсія за вислугу років - це вид пенсійного забезпечення, що має пільговий, привілейований характер, оскільки вона: призначається без урахування віку, на відміну від пенсії за віком; враховує особливості проходження служби або трудової діяльності; є винятком із загального правила пенсійного забезпечення населення і ґрунтується на спеціальному законодавстві.

Таким чином, якщо особа вже отримує пенсію за віком, вона досягла основної мети пенсійного забезпечення загального характеру - матеріального забезпечення у зв`язку з непрацездатністю за віком. У такому випадку подальше призначення пенсії за вислугу років не відповідає меті цього інституту, оскільки: особа вже не перебуває на службі або професійній діяльності, яка потребує дострокового звільнення; мета - матеріально забезпечити особу до досягнення пенсійного віку - вже досягнута. За таких обставин втрачається практичне і правове обґрунтування для надання додаткового права на пенсію за вислугу років як нову пенсію після вже призначеної пенсії за віком.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що у ситуації, коли особа після призначення пенсії за віком подає заяву про призначення пенсії за вислугу років, такі дії не відповідають меті та природі інституту пенсії за вислугу років. Фактично, це є спробою обійти норми пенсійного законодавства з метою отримання перерахунку пенсії із застосуванням вищого коефіцієнта середньої заробітної плати, що діяв у пізніші роки (у даному випадку 2020-2022 роки). Такий підхід не базується на передбачених законом умовах та має ознаки штучного створення правової конструкції з метою матеріальної вигоди, а не досягнення соціального захисту, закладеного у правовій конструкції пенсії за вислугу років.

На підставі викладеного, суд вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 16.08.2023 №65 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 є обґрунтованим та скасуванню не підлягає, внаслідок чого у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати суд залишає за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Дудін С.О.