Справа № 520/1009/19
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 травня 2025 року

Київ

справа №520/1009/19

адміністративне провадження №К/990/19025/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гімона М.М.,

суддів: Васильєвої І.А., Юрченко В.П.,

перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будцентр Витязь» на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2025 у справі №520/1009/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будцентр Витязь» до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання дій протиправними та скасування наказу, податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

05.05.2025 до суду надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Будцентр Витязь» (далі - скаржник, ТОВ «Будцентр Витязь»), направлена поштою 01.05.2025.

Під час вирішення питання щодо можливості відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Системний аналіз частини четвертої статті 328 КАС України і пункту 4 частини другої статті 330 КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Колегія суддів зазначає, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 1 - 3 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі:

- 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга) (для пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України)

- 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; 2) постанову Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права, від якого належить відступити; 3) вмотивоване обґрунтування необхідності такого відступу; 4) висновок, який на думку скаржника відповідає правильному тлумаченню і застосуванню цієї норми (для пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України);

- 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; 2) висновок апеляційного суду, який на переконання скаржника є неправильним; 3) у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; 4) як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися (для пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України).

Крім того, при поданні касаційної скарги на підставі пунктів 1-3 частини четвертої статті 328 КАС України зазначені скаржником норми права, які на його переконання неправильно застосовано судами, повинні врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо їх застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову та/або заперечень сторін (наприклад, з точки зору порушення їх позивачем/відповідачем).

Також обов`язковою умовою при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 1 і 2 частини четвертої статті 328 КАС України є подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга).

У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351 - 354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку.

У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або які зібрані у справі докази судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Таким доводам кореспондує передбачена пунктом 4 частини четвертої статті 328 КАС України підстава для касаційного оскарження судових рішень і відповідний пункт частини другої статті 353 КАС України.

При цьому, пункт 1 частини другої статті 353 КАС України регламентує прийнятність доводів про не дослідження судом зібраних у справі доказів виключно за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини четвертої статті 328 цього Кодексу.

У касаційній скарзі міститься посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Скаржник вважає, що суд апеляційної інстанції не врахував висновки, викладені у постанові від 07.07.2022 у справі №160/3364/19 (щодо критичної оцінки обставин наявності кримінального провадження), у постановах Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №826/7704/16, від 30.01.2018 у справі №2а/1770/3360/12, від 13.08.2020 у справі №520/4829/19, від 21.10.2020 у справі №140/1845/19 (щодо критичної оцінки судом обставин відсутності у контрагента матеріальних та трудових ресурсів), від 11.11.2020 у справі №320/1147/19, від 24.11.2020 у справі №813/3034/15 (щодо податкової дисципліни контрагента та індивідуалізації відповідальності). Проте, скаржник жодним чином не обґрунтовує, в чому він вбачає подібність правовідносин у наведених ним справах з правовідносинами у справі, у якій подано касаційну скаргу.

Слід зазначити, що подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи. При цьому, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, та оцінку судами їх сукупності не можна вважати подібністю правовідносин.

Скаржник лише в загальному наводить перелік постанов Верховного Суду, але не вказує, який саме висновок не було враховано апеляційним судом під час ухвалення оскаржуваної постанови, як і не наводить висновки суду апеляційної інстанції, які б суперечили висновкам, викладеним в перелічених вище постановах Верховного Суду.

В подальшому за змістом касаційної скарги скаржник додатково вказує на неврахування апеляційним судом висновків Верховного Суду, викладених в постановах від 22.01.2019 у справі №806/1755/14 (щодо економічної доцільності вибору контрагента), від 06.02.2018 у справі №816/166/15-а, від 17.04.2018 у справі №826/14549/15, від 18.04.2025 у справі №813/702/18 (щодо критичної оцінки судом обставин відсутності у контрагента матеріальних та трудових ресурсів), від 04.12.2018 у справі №802/851/18-а, від 27.03.2018 у справі №805/92/16-а, від 26.10.2023 у справі №805/4817/15-а (щодо податкової дисципліни контрагента та індивідуалізації відповідальності), від 20.03.2018 у справі №804/939/16, від 08.11.2018 у справі №820/10024/13 (щодо критичної оцінки обставин відсутності певних документів чи помилок при їх оформленні), від 27.03.2018 у справі №816/809/17 (щодо критичної оцінки обставин наявності кримінального провадження). Цитуючи витяги з означених постанов, скаржник, аналогічно і до попередньо зазначених справ, не обґрунтовує їх подібність до правовідносин, що мали місце у цій справі.

Слід зазначити, що висновки Верховного Суду у справах, пов`язаних з питанням дослідження реальності господарських операцій є сформованими і усталеними. Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, які саме документи мають силу первинних, а які обставини можуть свідчити про нереальність господарських операцій. Верховний Суд у своїх постановах послідовно дотримується позиції про обов`язок судів надавати оцінку обставинам та наданим на їх підтвердження доказами у їх сукупності.

З огляду на зміст постанови апеляційного суду у цій справі, а також висновки Верховного Суду, викладені у наведених скаржником постановах, не вбачається різного застосування норм Податкового кодексу України. Підставою для відмови апеляційним судом в задоволенні позову став висновок, що саме сукупність встановлених обставин і досліджених доказів не підтверджують реальності господарських операцій між позивачем та його контрагентом.

Різниця у встановлених обставинах у сукупності з наданими сторонами доказами об`єктивно впливає на умови застосування правових норм, а тому сам факт наявності судових рішень, якими позови платників податків було задоволено, також не свідчить про застосування апеляційним судом у цій справі норм права без урахування висновків Верховного Суду.

Фактично, у касаційній скарзі позивач висловлює незгоду саме зі здійсненою судом апеляційної інстанції оцінкою встановлених у справі обставин у взаємозв`язку із наданими на їх підтвердження доказами і доводить необхідність зміни такої (на його користь), що не може бути визнано належним обґрунтуванням неправильного застосування апеляційним судом норм матеріального права (обов`язкової умови при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України).

Як уже роз`яснювалося вище, якщо скаржник вважає, що апеляційним судом було порушено норми процесуального права в частині дослідження зібраних у справі доказів чи встановлення обставин справи, він має конкретизувати такі порушення у касаційній скарзі. При цьому такі доводи охоплюються підставою касаційного оскарження, передбаченою частиною четвертою статті 328 КАС України, у взаємозв`язку з відповідним пунктом частини другої статті 353 КАС України. Водночас, за змістом касаційної скарги скаржник на означену підставу касаційного оскарження не посилається.

Усталеною є позиція Верховного Суду про те, що вимогам касаційної скарги щодо скасування судового рішення і ухвалення нового про задоволення позову має кореспондувати викладення у касаційній скарзі підстав для оскарження судових рішень у взаємозв`язку із усіма висновками, які стали підставою для відмови в позові. Тобто, вимоги касаційної скарги мають бути сформульовані і відповідати їх безпосередньому обґрунтуванню.

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає за доцільне запропонувати ТОВ «Будцентр Витязь» подати уточнену касаційну скаргу, у якій чітко викласти свою позицію, в чому саме полягає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм права та яких саме у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України (з наведенням обов`язкових умов) щодо кожного висновку, який слугував підставою для відмови в задоволенні позову.

Частиною другою статті 332 КАС України встановлено, що до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

З огляду на викладене, касаційна скарга залишається без руху з наданням скаржнику строку для усунення виявлених недоліків.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 329, 330, 332 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будцентр Витязь» на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2025 у справі №520/1009/19 - залишити без руху.

Надати скаржнику десятиденний строк з дня отримання копії зазначеної ухвали суду для усунення недоліків касаційної скарги, а саме:

- надати уточнену касаційну скаргу, зміст якої щодо підстав для касаційного оскарження судових рішень має бути викладено з урахуванням роз`яснень, наданих судом.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог ухвали суду в установлений судом строк касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута скаржнику.

Також роз`яснити скаржнику, що у разі подання уточненої касаційної скарги в електронній формі через електронний кабінет скаржник має додати докази надсилання її копії іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 44 КАС України (шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності у іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність у іншого учасника справи електронного кабінету - в паперовій формі листом з описом вкладення).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддіМ.М. Гімон І.А. Васильєва В.П. Юрченко