Справа № 340/3872/22
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 травня 2025 року

м. Київ

справа №340/3872/22

адміністративне провадження №К/990/20528/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мельник-Томенко Ж.М.,

суддів: Жука А.В., Мартинюк Н.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Мартинюк Н.М. від розгляду справи №340/3872/22 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.05.2023 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14.04.2025 у справі №340/3872/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ради адвокатів Кіровоградської області про визнання протиправним і скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Ради адвокатів Кіровоградської області, в якому просив визнати протиправним і скасувати рішення від 24.06.2022 №71 про відмову у задоволенні заяви про видачу дубліката свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю №222 від 19.10.2001, яке видано на підставі рішення атестаційної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Кіровоградської області від 15.10.2001 №13. Водночас, просив суд зобов`язати відповідача видати дублікат свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.05.2023, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 14.04.2025, відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись із рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 13.05.2025 визначено склад колегії суддів: головуюча суддя Мельник-Томенко Ж.М. судді Жук А.В., Мартинюк Н.М.

19.05.2025 до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Мартинюк Н.М. від розгляду справи №340/3872/22.

Заявник, стверджуючи про неможливість суддею забезпечити достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу своєї безсторонності у цій справі, покликається на публікацію, розміщену на веб-сайті «ЧЕСНО» https://chesnosud.org/candidate/martynyuk-nataliya-mykolayivna/, в якій зазначено: «Відповідно до відомостей з майнової декларації кандидата за 2015, 2017 роки, її річний дохід склав 3354 грн та 17310 грн відповідно. У власності кандидата перебуває квартира в м. Києві, земельна ділянка та автомобіль, що потребують витрат на їх утримання. Також у кандидата відсутні задекларовані готівкові кошти та кошти на банківських рахунках. З огляду на це є об`єктивні підстави вважати, що кошти, витрачені кандидатом на утримання нерухомого майна та побутові витрати значно перевищують суму задекларованих доходів, а отже є підстави стверджувати про невідповідність стилю життя кандидата задекларованим доходам.

Відповідно до методології перевірки доброчесності кандидатів на посади суддів Верховного Суду наявність інформації щодо невідповідності стилю життя кандидата задекларованим доходам кандидата є індикатором, який може свідчити про порушення кандидатом критерію прозорості статків.

Мартинюк Н.М. у власній декларації доброчесності за 2017 рік вказала, що нею не здійснювалися витрати, що перевищують їх доходи. Однак, відповідно до відомостей з майнової декларації кандидата за 2017 рік, її річний дохід склав 17310 грн. З урахуванням мінімальних необхідних витрат на проживання однієї людини виникають сумніви у достовірності твердження кандидата щодо відсутності витрат, які б перевищили річний дохід у розмірі 17310 грн».

ОСОБА_1 зазначає, що вказана інформація не спростована, принаймні, відсутні відомості про її спростування, відтак, відсутні підстави, що ці відомості є недостовірними.

Наведене вище, на переконання заявника, надає підстави не довіряти судді та виключає участь судді у розгляді справи в розумінні пункту 4 частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, підстави для відводу судді встановлені статтями 36 та 37 Кодексу адміністративного судочинства України.

Положення частин першої, другої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України передбачають випадки, коли суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу), а саме: 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, яка встановлює недопустимість повторної участі судді в розгляді адміністративної справи.

Відповідно до частин першої, другої статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

За цими самими підставами їм може бути заявлено відвід учасниками справи.

Частиною третьою статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Відповідно до частини четвертої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Мотиви заявника фактично зводяться до того, що позивач висловлює недовіру судді Мартинюк Н.М., покликаючись на розміщену публікацію на веб-сайті "ЧЕСНО".

Доводи і обставини, на які посилається заявник, не можуть вважатися підставою для сумніву в неупередженості та необ`єктивності судді під час розгляду цієї справи.

Посилань на обставини, які за суб`єктивними чи об`єктивними критеріями виключають участь судді Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду Мартинюк Н.М. у розгляді цієї справи відповідно до статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України заява про відвід не містить.

У заяві відсутні посилання на конкретні факти прояву суддею поведінки, яка б свідчила про її небезсторонність чи заінтересованість в результаті розгляду цієї справи.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність.

У рішенні від 09.11.2006 у справі "Білуха проти України", заява №33949/02 Європейський суд з прав людини з посиланням на його усталену практику вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед іншого, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Стосовно об`єктивного критерію Європейський суд з прав людини указує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Отже, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування відповідних обставин, непідтверджених належними і допустимими доказами. Таким чином, відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Оскільки доводи заяви про відвід судді ґрунтуються виключно на припущеннях, не підтверджених жодними доказами, заява про відвід судді Мартинюк Н.М. є необґрунтованою.

Відповідно до частини третьої статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Згідно з частиною четвертою статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Враховуючи необґрунтованість заявленого ОСОБА_1 відводу судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Мартинюк Н.М. питання про відвід судді відповідно до частини четвертої статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 31, 36, 37, 40, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

УХВАЛИВ:

Заяву про відвід судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Мартинюк Н.М. - визнати необґрунтованою.

Передати заяву ОСОБА_1 про відвід судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Мартинюк Н.М. від розгляду справи №340/3872/22 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.05.2023 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14.04.2025 у справі №340/3872/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ради адвокатів Кіровоградської області про визнання протиправним і скасування рішення, до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу, в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, для розгляду заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Ж.М. Мельник-Томенко

А.В. Жук

Н.М. Мартинюк ,

Судді Верховного Суду