Справа № 160/6833/25
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2025-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2025 рокуСправа №160/6833/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до 1-Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, 2- Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до 1- Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, 2- Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просить:
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати 16 років 8 місяців 29 днів до загального страхового стажу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періоди роботи та навчання, зазначені у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , а саме:
- 01.09.1984-16.07.1986 - навчання у СПТУ №58 м. Дніпропетровська;
- 01.08.1986 -25.05.1987 робота столяром 2 розряду у вагонозбірковому цеху №2 у Дніпропетровському вагоноремонтному заводі ім. С.М. Кірова;
- 05.06.1987- 08.06.1989 проходження військової служби в рядах радянської армії;
- 11.07.1989- 04.07.1994 робота столяром 2-4 розряду у вагонозбірковому цеху №2 у Дніпропетровському вагоноремонтному заводі ім. С.М. Кірова;
- 04.01.1996 -16.09.1996 робота столяром 4 розряду у вагонозбірковому цеху №2 у Дніпропетровському вагоноремонтному заводі ім. С.М. Кірова;
- 18.10.2002 -31.07.2003 робота вантажником складського комплексу ТОВ «Альфа медика»;
- 01.04.2008 - 04.01.2011 робота столяром ПП «Рубіж»;
- 23.05.2012- 27.02.2015 робота комірником у ФОП ОСОБА_2 ;
- 04.05.2016- 20.05.2016 робота вахтером у ФОП ОСОБА_3 ;
- 23.08.2016- 26.08.2016 - робота експедитором у підрозділі Відділ транскордонної логістики Управління логістики ТОВ «М`ясна фабрика «Фаворит плюс»;
- 20.07.2021 -19.08.2022 робота столяром на виробництві шаф-купе ТОВ «Матролюкс»;
- 29.08.2022 - 26.01.2023 проведення виплати допомоги по безробіттю;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію по інвалідності з 25.10.2024 року, з урахуванням висновків, викладених у рішенні суду.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що звернувся із заявою і документами в підтвердження стажу про призначення пенсії по інвалідності, проте Головним управлінням Пенсійного фонду України в в Івано-Франківській області протиправно відмовлено у призначенні пенсії з посиланням на неможливість зарахувати всі періоди роботи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі №160/6833/25 призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1, 2 ст. 257, ч.1 ст.260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
За ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у відзиві на позовну заяву просить відмовити у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.
До страхового стажу позивача зараховано спірні періоди трудової діяльності після 01.07.2000 року згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 форми ОК-5 РНОКПП НОМЕР_2 .
Позовні вимоги в частині зарахування періодів навчання та військової служби є безпідставними, оскільки згідно розрахунку стажу (що додається) період навчання з 01.09.1984 по 16.07.1986 та період військової строкової служби з 05.06.1987 по 03.06.1989 зараховані до загального страхового стражу.
Вимога позивача в частині зобов`язання призначити позивачу пенсію по інвалідності з 25.10.2024 в даному випадку є похідною та заявлена передчасно, оскільки передує вимога про зарахування до страхового стажу періоду роботи.
Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надало.
Відповідач-1 про розгляд справи був повідомлений належним чином, шляхом доставлення 20.03.2025 до його електронного кабінету ухвали суду, що підтверджується довідкою Дніпропетровського окружного адміністративного суду про доставку електронного листа.
За правилами ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Позивач- ОСОБА_1 є особою з інвалідністю, якому встановлено 02.08.2024 безтерміново другу групу (загальне захворювання), що підтверджується довідкою серії 12 ААД №085793 до акта огляду медико-соціальною експертною комісією.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії по інвалідності.
Головне управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області при прийнятті рішення виходило з наступного.
Відповідно до ст. 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності та за наявності необхідного страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією. Зокрема, для осіб з інвалідністю ІІ та ІІІ груп, віком від 56 років до досягнення особою 59 років включно необхідний стаж становить 14 років.
Згідно з наданими документами страховий стаж особи становить 10 років 1 місяць 7 днів.
Вік заявника на дату звернення 56 років 8 місяців 16 днів.
За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно з записами трудової книжки НОМЕР_3 від 19.08.1996, оскільки записи про роботу внесені до дати заповнення трудової книжки від 19.09.1996.
Позивач не погодившись з рішенням відповідача-2, звернувся з позовом до суду.
При вирішенні спору суд виходить з наступного.
Статтею 46 Конституції України гарантовано право громадянам на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Тобто, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.
Відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" врегульовані Законом Українни «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Закон №1058-ІV).
Відповідно до ч. 1 ст.9 Закону №1058-ІV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:
2) пенсія по інвалідності;
3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Статтею 30 Закону №1058-ІV встановлено, що пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.
Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.
За умовами ч.1 ст. 32 Закону №1058-ІV особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для осіб з інвалідністю II та III груп: від 56 років до досягнення особою 59 років включно - 14 років.
За ч. 1 ст. 24 Закону України № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162 (Інструкція №162) трудова книжка є основним документом про трудової діяльності робітників та службовців.
За п. 2.2. Інструкції №162 у трудову книжку вносяться, зокрема :відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність;відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.
Усі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні - у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються арабськими цифрами (число та місяць двозначними). Наприклад, якщо робітника або службовця прийнято на роботу 5 січня 1984 р., у графі 2 трудової книжки раніше встановленого зразка (1938 р.) записується: "1984.05.01", у трудових книжках, виданих після 1 січня 1975 р.: "05.01.84".
Записи виконуються акуратно, пір`яною або кульковою ручкою, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольору (п. 2.3. Інструкції №162).
2.13. У графі 3 розділу " Відомості про роботу " як заголовка пишеться повне найменування підприємства.
Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 вказується дата прийому на роботу.
У графі 3 пишеться: "Прийнято або призначено в такий цех, відділ, підрозділ, ділянку, виробництво" із зазначенням їх конкретного найменування, а також найменування роботи, професії або посади та присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади, на яку прийнято працівника, провадяться: для робітників - відповідно до найменувань професій, зазначених у Єдиному тарифно-кваліфікаційному довіднику робіт і професій робітників - відповідно до найменувань посад, зазначених у Єдиній номенклатурі посад службовців, або відповідно до штатного розкладу.
В подальшому наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 N 58 затверджена Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників (Інструкція №58) з акналогічними положеннями.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. №637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній ( Порядок №637).
За п. 1 Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Приписами п. 3 Порядку №637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Позивач просить зарахувати до загального страхового стажу період 01.09.1984-16.07.1986 - навчання у СПТУ №58 м. Дніпропетровська і період 05.06.1987- 08.06.1989 -проходження військової служби в рядах радянської армії.
Натомість твердження позивача про незарахування вказаних періодів до загального страхового стажу спростовуються матеріалами справи, а саме розрахунком стажу форми РС-право, з якого убачається зарахування вказаних періодів.
Щодо позовних вимог зарахувати періоди: 01.08.1986 -25.05.1987, 11.07.1989- 04.07.1994, 04.01.1996 -16.09.1996 , 18.10.2002 -31.07.2003 , 01.04.2008 - 04.01.2011, 23.05.2012- 27.02.2015, 04.05.2016- 20.05.2016, 23.08.2016-26.08.2016, 20.07.2021-19.08.2022, 29.08.2022 - 26.01.2023.
Відповідно до записів копії трудової книжки НОМЕР_4 ОСОБА_1 :
01.08.1986 прийнятий столяром 2 розряду у вагонозбірковому цеху №2 відповідно до наказу №640 від 01.08.1986;
25.05.1987 звільнений за ст.3 ст. 36 КЗпП України відповідно до наказу №407 від 25.05.1987;
11.07.1989 прийнятий столяром 2-4 розряду у вагонозбірковому цеху №2 відповідно до наказу №514 від 11.07.1989;
04.07.1994 звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням відповідно до наказу №495 від 04.07.1994;
04.01.1996 прийнятий столяром 4 розряду у вагонозбірковому цеху №2 відповідно до наказу №15 від 04.01.1996;
16.09.1996 звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням відповідно до наказу №733 від 16.09.1996;
18.10.2002 прийнятий вантажником складського комплексу ТОВ «Альфа медика» відповідно до наказу №120-к від 17.10.2002;
31.07.2003 звільнений за власним бажанням відповідно за ст. 38 КЗпП України відповідно до наказу №98 від 31.07.2003;
01.04.2008 прийнятий столяром відповідно до наказу №1-к від 01.04.2008;
04.01.2011 звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України відповідно до наказу №2-к від 04.01.2011;
27.02.2015 звільнений за згодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України.;
04.05.2016 прийнятий вахтером за трудовим договором №56 від 04.05.2016 відповідно до наказу №16-к від 04.05.2016 у ФОП ОСОБА_4 ;
20.05.2016 звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України відповідно до наказу №20-к від 20.05.2016;
23.08.2016-прийнятий експедитором у підрозділі Відділ транскордонної логістики Управління логістики ТОВ «М`ясна фабрика «Фаворит плюс» відповідно до наказу №158 ;
26.08.2016 звільнений за власним бажаням за ст. 38 КЗпП України відповідно до наказу від 26.08.2016;
20.07.2021 прийнятий столяром на виробництво шаф-купе ТОВ «Матролюкс» відповідно до наказу №579/к від 19.07.2021;
19.08.2022 звільнений за згодою сторін п. 1 ст. 36 КЗпП України відповідно до наказу №271к від 19.08.2022;
29.08.2022 розпочата виплата допомоги по безробіттю згідно ст. 22, 23 Закону України «Про загальнообовьязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття відповідно до наказу від 29.08.2022;
26.01.2023 припинена виплата допомоги по безробіттю від 27.01.2023.
При цьому п. 8.1. Інструкція №162 встановлено, що контроль за дотриманням порядку ведення трудових книжок здійснюється у порядку, передбаченому постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 6 вересня 1973 р. № 656 "Про трудові книжки робітників і службовців".
За п. 18.Постанови №656 відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, яка призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації.
За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Такіж положення наведені і у постанові Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників».
Виходячи з наведених правових норм на працівника не може бути покладена відповідальність за ведення трудової книжки.
Верховний Суд у постанові від 06.02.2018 у справі № 677/277/17 вказав, що власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, яка звернулася за пенсією а отже, й не може впливати на її особисті права, а відтак недотримання роботодавцем усіх вимог при заповненні трудової книжки, не може бути беззаперечною підставою для відмови в призначенні пенсії, особи, яка звернулася за такою.
Верховний Суду у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17 вказав, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах.
Окрім того, Верховний Суд у постанові від 11 листопада 2020 року у справі №677/831/17 зазначив, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Разом з тим, суд звертає увагу на те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-франківській області при розгляді заяви позивача про призначення пенсії за ч. 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не було позбавлено можливості витребувати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право: проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати (п. 2 ч. 1 ст. 64 Закону №1058).
Матеріали справи не містять доказів звернення Головного управління Пенсійного фону України в Івано-Франківській області до відповідних підприємств, установ та організацій з метою надання необхідних додаткових документів, а також здійснення відповідної перевірки достовірності поданих позивачем та відображених у його трудовій книжці відомостей щодо періодів роботи та страхового (трудового) стажу позивача.
Враховуючи вищенаведене суд вважає необхідним зарахувати спірні періоди до страхового стажу позивача.
Обов`язок щодо зарахування спірних періодів і обрахування стажу слід покласти на Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.
Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не здійснювало розгляд заяви позивача і не приймало за результатом такого розгляду рішення по суті, а тому не може бути належним відповідачем у цій справі.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області і Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити позивачу пенсію, суд зазначає наступне.
Згідно ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Засіб правового захисту, що передбачений зазначеною статтею повинен бути ефективним як узаконі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно із Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнято Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Дискреційні повноваження- це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визнавати повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акту.
У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.
Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.
Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", призначення, розрахунок, нарахування та виплата пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України, тобто, в даному випадку Пенсійний фонд має виключну компетенцію щодо призначення позивачу пенсії.
Призначення пенсії за законом віднесено до компетенції відповідних управлінь Пенсійного фонду України. Суд не має права перебирати на себе функції органів пенсійного фонду щодо призначення пенсії, тому відсутні підстави для зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком, отже, підстав для задоволення позовних вимог в цій частині немає.
Суд зазначає, що зобов`язавши відповідача-2 зарахувати періоди роботи позивача до страхового стажу, суд не може зобов`язати призначити пенсію, оскільки саме на пенсійний орган покладено обов`язок обрахування стажу роботи особи та встановлення всіх необхідних умов для призначення пенсії.
Вказані вимоги є передчасними, оскільки вказаним діям передує належний розгляд заяви про призначення пенсії.
На підставі викладеного суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні цієї частини позовних вимог.
Пунктом 10 ч. 2 ст. 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Враховуючи наведене, а також дискреції Пенсійного фонду в питаннях призначення та нарахування пенсії, відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд з метою ефективного захисту права позивача на пенсію за віком вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про призначення пенсії по інвалідності з 25.10.2024 року, з урахуванням висновків, викладених у рішенні суду.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким що підлягає частковому задоволенню.
Згідно ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору,суд не здійснює розподіл судових витрат.
Керуючись статтями 241, 243, 244-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
- 01.08.1986 -25.05.1987 робота столяром 2 розряду у вагонозбірковому цеху №2 у Дніпропетровському вагоноремонтному заводі ім. С.М. Кірова;
- 11.07.1989- 04.07.1994 робота столяром 2-4 розряду у вагонозбірковому цеху №2 у Дніпропетровському вагоноремонтному заводі ім. С.М. Кірова;
- 04.01.1996 -16.09.1996 робота столяром 4 розряду у вагонозбірковому цеху №2 у Дніпропетровському вагоноремонтному заводі ім. С.М. Кірова;
- 18.10.2002 -31.07.2003 робота вантажником складеного комплекту ТОВ «Альфа медика»;
- 01.04.2008 - 04.01.2011 робота столяром ПП «Рубіж»;
- 23.05.2012- 27.02.2015 робота комірником у ФОП ОСОБА_2 ;
- 04.05.2016- 20.05.2016 робота вахтером у ФОП ОСОБА_3 ;
- 23.08.2016- 26.08.2016 - робота експедитором у підрозділі Відділ транскордонної логістики Управління логістики ТОВ «М`ясна фабрика «Фаворит плюс»;
- 20.07.2021 -19.08.2022 робота столяром на виробництві шаф-купе ТОВ «Матролюкс»;
- 29.08.2022 - 26.01.2023 проведення виплати допомоги по безробіттю.
В решті позовних вимог відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона