Справа № 608/774/25
Суддя: Коломієць Н. З.
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2025 року Справа № 608/774/25

Номер провадження2-а/608/95/2025

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі :

головуючої судді Коломієць Н. З.

з участю секретаря Горяної О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорткові справу адміністративного судочинства за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №152 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 20.01.2025 та закриття провадження у справі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 скасування постанови №152 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 20.01.2025 та закриття провадження у справі. В позові вказав, що постановою №152 від 20.01.2025 про адміністративне правопорушення, винесеною ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 , його, ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210 КУпАП та накладено штраф у сумі 17 000 гривень.

Відповідно до даної постанови, 04 листопада 2024 року ОСОБА_1 за місцем реєстрації ( АДРЕСА_1 ) засобами поштового зв`язку направлена повістка № 978802 дляприбуття в ІНФОРМАЦІЯ_1 13 листопада 2024 року на 14 годину 00 хвилин для уточнення даних.

ОСОБА_1 на визначену та повідомлену належним чином дату, час та місце прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився. Будь-яких підтверджуючих документів, які б засвідчували поважність неприбуття у визначений строк (три дні від дати прибуття, визначеній у повістці) не надав.

ОСОБА_1 вважає оскаржувану постанову неправомірною через недотримання вимог чинного законодавства та недостатність доказів вчиненого правопорушення, оскільки, оскаржувана постанова не містить посилання на будь-які докази, на яких ґрунтується висновок уповноваженої особи про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Зазначив, що 18 січня 2025 року він здійснював перевезення гуманітарної допомоги для військових, які проходять військову службу на Харківському напрямку. У місті Харкові під час проїзду стаціонарного посту та перевірки документів працівниками поліції йому було повідомлено, що він перебуває у розшуку, як порушник військового обліку за результатами неявки за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зв`язку з чим 18.01.2025 об 11 год 30 хв був доставлений працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де за результатами перевірки інформації в ЄДРПВР було складено відповідальним виконавцем адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_4 молодшим сержантом ОСОБА_3 протокол №148-1 про адміністративне правопорушення за ст. 210-1 КУпАП та ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_4 20 січня 2025 року винесено постанову №152 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000, 00 грн за вчинення правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Окрім того у протоколі №148-1 про адміністративне правопорушення за ст. 210-1 КУпАП повідомлено, що розгляд справи відбудеться об 11 год 00 хв 27.01.2025 року в приміщені ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ). Проте, згідно постанови №152 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП розгляд справи проводився 20 січня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_3 ). Про перенесення розгляду справи позивача не повідомляли, та він був фактично позбавлений права давати пояснення по справі, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися правничою допомогою.

Також позивач вказує, що згідно протоколу №148-1 про адміністративне правопорушення вбачається, що відповідальним виконавцем адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_4 молодшим сержантом ОСОБА_3 кваліфіковано правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та ознайомлено позивача з протоколом, а згідно постанови №152 по справі про адміністративне правопорушення винесеної ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковник ОСОБА_5 його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП.

Позивач просить поновити строк оскарження, оскільки він його пропустив з поважних причин, так як з 18 січня 2025 року по теперішній час перебуває на військовій службі; визнати протиправною та скасувати постанову від 20.01.2025 № 152 про накладення адміністративного стягнення, винесену ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 , якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцяти тисяч) гривень, провадження по справі закрити. Також просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на його користь судові витрати зі сплати судового збору в сумі 605, 60 грн.

Відповідачем було подано відзив на позовну заяву, згідно з яким позов не визнає, просить відмовити у його задоволенні. Вважає постанову №152 від 20.01.2025 законною, а ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210 КУпАП, оскільки, останній, всупереч вимогам Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не з`явився у визначений у повістці строк в ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення військово-облікових даних. Відповідно до даних поштового оператора повістка повернулася з відміткою про відсутність особи за місцем реєстрації. З 14.11.2024 ОСОБА_1 перебуває у розшуку як порушник військового обліку, тому 18.01.2025 відносно нього було складено протокол №148-1, яким зафіксовано факт вчинення адміністративного правопорушення за ст. ст. 210, 210-1 КУпАП.

Представник позивача адвокат Рубаняк Т. Р. в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її та позивача відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить задоволити

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явився, у відзиві на позов просив розгляд справи проводити у його відсутності.

Розглянувши позовну заяву, відзив на позовну заяву та дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких мотивів.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно зі ст. 280 зазначеного Кодексу - орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення. Таким чином, аналіз ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення свідчить, що протокол про адміністративне правопорушення є належним доказом того, що особою вчинено певне діяння, яке може бути кваліфіковано як адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 245 зазначеного Кодексу, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

Згідно ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу ст. ст. 245, 280 КУпАП посадова особа, уповноважена розглядати адміністративну справу при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи з метою всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

З позовної заяви вбачається, що 18 січня 2025 року ОСОБА_1 здійснював перевезення гуманітарної допомоги для військових, які проходять військову службу на Харківському напрямку. У місті Харкові під час проїзду стаціонарного посту та перевірки документів працівниками поліції йому було повідомлено, що він перебуває у розшуку, як порушник військового обліку за результатами неявки за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зв`язку з чим 18.01.2025 об 11 год 30 хв був доставлений працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де за результатами перевірки інформації в ЄДРПВР було складено відповідальним виконавцем адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_4 молодшим сержантом ОСОБА_3 протокол №148-1 про адміністративне правопорушення за ст. 210-1 КУпАП. Також вказано, що розгляд справи відбудеться об 11 год 00 хв 27.01.2025 в приміщені ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ).

На підставі вищевказаного протоколу 20 січня 2025 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 була винесена постанова №152 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП та на ОСОБА_1 накладено стягнення в вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень.

Відповідно до даної постанови, 04 листопада 2024 року ОСОБА_1 за місцем реєстрації ( АДРЕСА_1 ) засобами поштового зв`язку направлена повістка № 978802 дляприбуття в ІНФОРМАЦІЯ_1 13 листопада 2024 року на 14 годину 00 хвилин для уточнення даних.

ОСОБА_1 на визначену та повідомлену належним чином дату, час та місце прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився. Будь-яких підтверджуючих документів, які б засвідчували поважність неприбуття у визначений строк (три дні від дати прибуття, визначеній у повістці) не надав.

Досліджуючи дані письмові докази, суд з`ясував, що протокол №148-1 складений за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та в ньому повідомлено ОСОБА_1 , що розгляд справи відбудеться об 11 год 00 хв 27.01.2025 в приміщені ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ). Проте розгляд справи проводився 20 січня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_3 ), тобто на 7 днів раніше назначеної дати та винесено постанову №152 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Таким чином позивач був фактично позбавлений права давати пояснення по справі, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися правничою допомогою.

Крім того, такі обставини як дата та місце розгляду справи, кваліфікація правопорушення, ставлять під сумнів законність та обґрунтованість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Суд зазначає, що у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 року , заява № 36673/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватись до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатись від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року) вбачається, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення.» Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ і на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (Справа Лучанінова проти України (рішення від 09.06.2011 року, заява № 16347/02)).

Згідно ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) забезпечує всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, зокрема, підлягають з`ясуванню чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Рішення про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблене на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно приписів ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За загальним правилом ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

У даному ж випадку спеціальною є інша правова норма - ч. 2 ст. 77 КАС України, а тому саме вона підлягає застосуванню. Нею визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Ця норма права по своїй юридичній природі повністю кореспондується та доповнює загальний принцип, визначений ст. 63 Конституції України, котрий декларує відсутність обов`язку в особи доводити свою невинуватість у правопорушенні та стверджує про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На думку суду, цілком логічно та ґрунтується на нормах права, те, що у випадку, якщо рішення суб`єкта владних повноважень буде оскаржено, то обов`язок довести його правомірність лежить саме на останньому, оскільки, в протилежному випадку на особу, котру визнано винним у вчиненні правопорушення фактично буде покладено обов`язок доводити свою невинуватість, що суперечить вказаній вище статті Конституції України.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Суд також враховує позицію, вказану у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Згідно ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 6 статті 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

В позовній заяві заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом, що відповідає нормам закону.

18 січня 2025 року ОСОБА_1 було призвано на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_4 .

12 березня 2025 року сестра позивача ОСОБА_6 у поштовій скриньці за адресою АДРЕСА_4 , знайшла конверт з реквізитами - відправник: ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ); отримувач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ). Того дня позивач дізнався про постанову №152 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210 КУпАП. На момент розгляду та направлення постанови №152 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210 КУпАП ОСОБА_1 перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 , що стверджується довідкою № 204 від 22.01.2025 т. в. о. начальника відділ кадрової роботи військової частини.

Отже, ОСОБА_1 не мав можливості у встановлений законом процесуальний строк звернутися до суду з метою захисту свого порушеного права, а тому суд задовольняє клопотання про поновлення строку оскарження постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач поніс витрати на сплату судового збору у сумі 605, 60 гривень, згідно квитанції АТ «Укрпошта», ІD транзакції: від 08.04.2025, а тому вказана сума підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З врахуванням досліджених в судовому засіданні доказів, відзиву відповідача на позов, який носить формальний характер, необґрунтований фактичними доказами та містить лише суть оскаржуваної постанови та перелік норм закону, суд не має підстав для висновку, що при притягненні позивача до адміністративної відповідальності відповідачем в повному обсязі були дотримані вищенаведені вимоги закону і під час цього були вжиті всі заходи щодо повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є не доведеним.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 210, 210-1, 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 5, 6, 8-10, 72 - 77, 90, 161, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови № 152 від 20 січня 2025 року.

Позов ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , жителя АДРЕСА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , АДРЕСА_5 ) про скасування постанови №152 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 20.01.2025 та закриття провадження у справі, задоволити.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 20 січня 2025 року № 152 про накладення адміністративного стягнення, винесену ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 , якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, а провадження по справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного судучерез Чортківський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано, а разі апеляційного оскарження рішення - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Згідно з оригіналом

Суддя: /підпис/

Рішення набрало законної сили «____» ______________________року.

Оригінал рішення зберігається в матеріалах справи № 608/774/25, яка зберігається в Чортківському районному суді Тернопільської області.

Суддя: Н. З. Коломієць

Копію рішення видано «_____»_______________року

Секретар: