Справа № 990/215/24
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2025-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 травня 2025 року

м. Київ

справа №990/215/24

адміністративне провадження № П/990/215/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Бучик А.Ю.,

суддів: Берназюка Я.О., Рибачука А.І., Стародуба О.П., Стрелець Т.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Сороки В.П.,

представників:

позивача - Лісіцького А.В.

відповідача - Байдаченко О.І.,

третьої особи СБУ Зарєчного Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Служби безпеки України про залишення позову без розгляду у справі № 990/215/24

за позовом ОСОБА_1 до Президента України, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, на стороні відповідача: Рада національної безпеки і оборони України та Служба безпеки України, про визнання протиправним та нечинним указу в частині,

УСТАНОВИВ:

У червні 2024 до Верховного Суду як суду першої інстанції надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ), подана адвокатом Зінчуком Вадимом Юрійовичем (далі - Зінчук В.Ю. ) до Президента України, в якій він просить визнати протиправним, нечинним та скасувати Указ Президента України від 30.12.2023 № 877/2023 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 30 грудня 2023 грудня «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)»» в частині введення в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 30.12.2023 про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) відносно ОСОБА_1 , які зазначені у пункті 6 додатку до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 30.12.2023 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», строком на п`ять років.

Верховний Суд ухвалою від 29.07.2024 відкрив провадження у цій справі; залучив до участі у справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Раду національної безпеки і оборони України та Службу безпеки України.

21.10.2024 від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Служби безпеки України Зарєчного Д.С. надійшла заява про залишення позову без розгляду.

Заява обґрунтована тим, що Державна міграційна служба України (далі - ДМС України) листом від 27.09.2024 № 6.1-9307/1-24 повідомила Службу безпеки України, що паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , оформлений 16.12.2015 Голосіївським РВ ГУ ДМС України у м. Києві на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважається недійсним з 29.09.2023 на підставі рішення ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області про скасування відповідно до статті 21 Закону України «Про громадянство України» рішення ГУ ДМС України в м. Києві від 14.09.2015 про оформлення набуття ОСОБА_3 громадянства України.

Вказує, що у громадянина України ОСОБА_1 відсутня адміністративна процесуальна дієздатність та позовна заява підписана адвокатом Зінчуком В.Ю. на підставі ордеру та договору про надання правової допомоги, укладеного з громадянином України ОСОБА_1 , який в дійсності не існує.

Вважає, що наявні підстави для залишення позову без розгляду на підставі пунктів 1, 2 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував, просив відмовити в її задоволенні.

Представники відповідача та третьої особи в судовому засіданні заяву підтримали, просили задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача , дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Вимоги до позовної заяви визначені статтею 160 КАС України.

Відповідно до частин першої, другої цієї статті у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з частиною п`ятою статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

3) зазначення ціни позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується, - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень;

4) зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача;

10) у справах щодо оскарження нормативно-правових актів - відомості про застосування оскаржуваного нормативно-правового акта до позивача або належність позивача до суб`єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт;

11) власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Якщо позовна заява подається представником, то у ній додатково зазначаються відомості, визначені у пункті 2 частини п`ятої цієї статті стосовно представника (частина шоста статті 160 КАС України).

Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 11.09.2024 у справі № 930/191/23 наголошує, що для процесуального закону є характерною певна послідовність викладення нормативно-правових приписів - правил поведінки, що впливає на послідовність вирішення усіх процесуальних питань, які в процесі постають перед судом та його учасниками.

Суд зазначає, що судовий процес є доволі формалізованим і детально визначеним законом, тому надання його учасникам під час реалізації їхніх процесуальних прав можливості вчиняти дії, які викликатимуть сумнів щодо їхніх правових наслідків, не відповідатиме завданню адміністративного судочинства.

Суд звертає увагу на конструкцію нормативного регулювання суспільних відносин, передбачену в КАС України, зокрема на статтю 160 КАС України, яка регламентує форму і зміст позовної заяви, передбачає певну послідовність викладу.

За наведеною логікою побудови зазначеної статті процесуального закону підпис особи, яка звертається з процесуальним документом до суду, підсумовує викладене вище за текстом, що тим самим унаочнює погодження з усім тим, що в ньому наведено. Хоча формально у процесуальному законі немає вимоги підпису заявника, проте це випливає із його змісту і духу закону.

Вказане вбачається з того, що згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо: позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано.

Отже, відсутність підпису або її підписання неуповноваженою на те особою несе наслідки для позивача: повернення позовної заяви до відкриття провадження або залишення її без розгляду, якщо такі обставини встановлені після відкриття провадження.

Позовна заява подана та підписана від імені ОСОБА_1 його представником - адвокатом Зінчуком В.Ю.

Матеріали справи містять копію ордера на надання правничої допомоги від 26.06.2024 серії АМ № 1091886 ОСОБА_1 адвокатом Зінчуком В.Ю. та копію паспорта громадянина України ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , виданого 16.12.2015 Голосіївським РВ ГУ ДМС України у м. Києві.

З матеріалів справи вбачається та в позовній заяві зазначається, що ОСОБА_1 з грудня 2015 року набув громадянство України. 16.12.2015 Голосіївським РВ ГУДМС України в м. Києві ОСОБА_1 видано паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 . Копія цього паспорта міститься і в матеріалах справи.

Суд встановив, що поданням ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України від 29.09.2023 на підставі статті 21 Закону України «Про громадянство України» скасовано рішення ГУ ДМС України в м. Києві від 14.09.2015 про оформлення набуття ОСОБА_4 громадянства України.

Листом від 27.09.2024 № 6.1-9307/1-24 ДМС України повідомила, що за інформацією, наданою ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 16.12.2015 Голосіївським РВ ГУ ДМС України у м. Києві на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважається недійсним з 29.09.2023.

Статтею 21 Закону України «Про громадянство України» встановлено, що рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України внаслідок подання неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування особою будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України, у тому числі невиконання зобов`язання, взятого особою у зобов`язанні припинити іноземне громадянство (підданство), в декларації про відмову від іноземного громадянства або в декларації про відсутність іноземного громадянства.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про громадянство України» документами, що підтверджують громадянство України, є: паспорт громадянина України; паспорт громадянина України для виїзду за кордон; тимчасове посвідчення громадянина України; дипломатичний паспорт; службовий паспорт; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Суд зазначає, що ані позивачем, ані його представником жодних інших документів, які можуть посвідчувати особу позивача не надано.

Також суд встановив, що згідно з Додатком до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 30.12.2023 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного в дію Указом Президента України від 30.12.2023 № 877/2023, санкції застосовані до ОСОБА_5 - громадянина Російської Федерації, який може використовувати документи на ім`я громадянина України ОСОБА_1 та ОСОБА_6 .

Суд звертає увагу, що позовна заява подана 27.06.2024, тобто на день подання позову громадянство України ОСОБА_1 припинене, а паспорт громадянина України, виданий на його ім`я, визнаний недійсним.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути:

1) договір про надання правової допомоги;

2) довіреність;

3) ордер;

4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Позовна заява в інтересах позивача підписана та подана адвокатом Зінчуком В.Ю., який діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги від 26.06.2024 серії АМ № 1091886, виданого на підставі договору про надання правничої допомоги від 21.06.2024 № 40.

Водночас матеріали справи копії договору про надання правової допомоги Зінчуком В.Ю. не містять.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі.

Договір про надання правової допомоги може вчинятися усно у випадках:

1) надання усних і письмових консультацій, роз`яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди);

2) якщо клієнт невідкладно потребує надання правової допомоги, а укладення письмового договору за конкретних обставин є неможливим - з подальшим укладенням договору в письмовій формі протягом трьох днів, а якщо для цього існують об`єктивні перешкоди - у найближчий можливий строк.

Виходячи з наведених норм, договір про надання правничої допомоги між ОСОБА_1 та Зінчуком В.Ю. має бути укладений в письмовій формі.

Згідно з пунктом 4 статті 1, частини третьої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Колегія суддів зазначає, що за своїм характером договір про надання правничої допомоги є цивільно-правовим.

Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до частини п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 28 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокату забороняється укладати договір про надання правової допомоги і він зобов`язаний відмовитися від виконання договору, укладеного адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням, у разі, якщо: результат, досягнення якого бажає клієнт, або засоби його досягнення, на яких він наполягає, є протиправними, суперечать моральним засадам суспільства, присязі адвоката України, правилам адвокатської етики.

Отже із наведених положень випливає, що при укладенні договору про надання правової допомоги, адвокат зобов`язаний встановити особу, представництво якої буде здійснювати. Зокрема перевірити паспорт громадянина України можна за допомогою онлайн сервісу «Перевірка недійсних документів» https://dmsu.gov.ua/services/nd.html.

Колегія суддів звертає увагу, що станом на день звернення до суду з позовом (27.06.2024) паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 16.12.2015 Голосіївським РВ ГУ ДМС України у м. Києві на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був недійсним понад рік - з 29.09.2023.

На підставі викладеного Суд дійшов висновку, що у адвоката Зінчука В.Ю. не було повноважень на підписання позовної зави та подання позову від імені та в інтересах ОСОБА_1 , оскільки особи з такими персональними даними не існує, дійсних документів, що посвідчують особу позивача адвокатом не надано та не доведено, що адвокат Зінчук В.Ю. належним чином пересвідчився в особі, з якою уклав договір про надання правової допомоги.

Згідно з пунктом 2 частиною першою статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її.

Отже, Суд дійшов висновку, що позовна заява подана адвокатом Зінчуком В.Ю. за відсутності на це повноважень, оскільки така особа як громадянин ОСОБА_1 не існує, доданий паспорт на таке ім`я недійсний.

Згідно пункту 8 частиною першої статті 4 КАС України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, або адміністратор за випуском облігацій, який подає позов до адміністративного суду на захист прав, свобод та інтересів власників облігацій відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки", а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Звісно, статус позивача та право на звернення до суду в адміністративному судочинстві не пов`язані з наявністю громадянства України. Судовому захисту підлягають права як громадян України, так і іноземців та осіб без громадянства.

Отже, позивач може реалізувати своє право на звернення до суду, використавши документи, які підтверджують його особу, та є дійсними.

Суд звертає увагу, що оскаржуваним Указом Президента України від 30.12.2023 № 877/2023, яким введено в дію санкції згідно з Додатком до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 30.12.2023 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», санкції застосовані до ОСОБА_5 - громадянина Російської Федерації, який може використовувати документи на ім`я громадянина України ОСОБА_1 та ОСОБА_6 .

Звертаючись до суду з цим позовом адвокат позивача не заперечував, а суд встановив, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 є однією і тією ж особою.

Отже, залишення без розгляду позову жодним чином не порушує право на звернення до суду на підставі дійсних документів, які підтверджують особу.

Керуючись статтями 205, 240, 255, 262, 266, 294 КАС України, Верховний Суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Служби безпеки України задовольнити.

Позов ОСОБА_1 до Президента України, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, на стороні відповідача: Рада національної безпеки і оборони України та Служба безпеки України, про визнання протиправним та нечинним указу залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її прийняття та набирає законної сили після її перегляду в апеляційному порядку або після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Головуючий А.Ю. Бучик

Судді: Я.О. Берназюк

А.І. Рибачук

О.П. Стародуб

Т.Г. Стрелець