Справа № 320/4233/25
Суддя: Колеснікова І.С.
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2025 року № 320/4233/25

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Колеснікової І.С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом комунального підприємства «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення в частині, -

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось комунальне підприємство «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради (КП Чернігівводоканал») із позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (Регулятор, Комісія, НКРЕКП), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг в частині обмеження дії тарифів та населення, встановлених для комунального підприємства «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення на 2025 рік згідно постанови НКРЕКП від 24.12.2024 №2322 «Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення Комунальному підприємству «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради».

- визнати протиправним та скасувати пункт 2 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24.12.2024 №2322 «Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення Комунальному підприємству «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради».

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.02.2025 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження.

Свої вимоги позивач мотивує відсутністю правових підстав для прийняття оскаржуваного рішення та вчинення оскаржуваних дій.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач, у наданому суду відзиві наголошує, що оскаржувані рішення та дії прийняті (вчинені) відповідно до вимог чинного законодавства, посилаючись на обставини, викладені у наданому суду відзиві.

Такі доводи заперечені позивачем у наданій суду відповіді на відзив.

Відповідачем надано суду заперечення на відповідь на відзив.

Заслухавши у судовому засіданні 28.04.2025 позиції присутніх представників учасників справи (позивача та відповідача), дослідивши наявні у справі докази, судом вирішено здійснювати подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив таке.

Як вбачається з матеріалів справи, КП Чернігівводоканал» листом від 26.07.2024 № 04-08/2411 подало на розгляд до НКРЕКП розрахунки тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення на плановий 2025 рік та надало всі необхідні підтверджуючі матеріали і документи, що використовувалися під час проведення таких розрахунків.

Після вивчення отриманих матеріалів, відповідач листом від 26.08.2024 № 9577/19.3.2/7-24 повідомив возивача, що НКРЕКП розглянула документи щодо встановлення тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення на 2025 рік КП «Чернігівводоканал», подані листом 26.07.2024 № 04-08/2411. При цьому відповідач зазначив, що відповідно до п. 3.5 розділу ІІІ Процедури встановленні тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, затвердженої постановою НКРЕКП від 24.03.2016 № 364 (далі - Процедура) позивачу необхідно для подальшого розгляду матеріалів надати копію технологічного регламенту з виробництва питної води, очищення стічних. Після надання зазначених документів розгляд матеріалів буде продовжено.

КП «Чернігівводоканал», згідно отриманого запиту, листом від 19.09.2024 №04-07/2992 повідомило НКРЕКП, що Технологічні регламенти знаходяться в процесі розробки та після їх затвердження в установленому законом порядку будуть надані до НКРЕКП.

Листом від 31.10.2024 № 04-08/3405 КП «Чернігівводоканал» надало до НКРЕКП скореговані розрахункові матеріали до тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення на 2025 рік.

Листом від 08.11.2024 № 04-08/3476 КП «Чернігівводоканал» направило до НКРЕКП уточнюючі додатки щодо врахування вакантних посад працівників мобілізованих у 2024 році у складі чисельності до тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення.

У подальшому постановою НКРЕКП від 24.12.2024 № 2322 «Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення КОМУНАЛЬНОМУ ПІДПРИЄМСТВУ «ЧЕРНІГІВВОДОКАНАЛ» ЧЕРНІГІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (далі - Постанова № 2322), позивачу установлено тарифи зі структурою, наведеною в додатку до цієї постанови:

- на централізоване водопостачання - 28,92 грн за 1 куб. м (без податку на додану вартість);

- на централізоване водовідведення - 26,44 грн за 1 куб. м (без податку на додану вартість).

Однак, пунктом 2 Постанови № 2322 установлено, що тарифи на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення застосовуються для населення на рівні тарифів, що застосовувалися станом на 24.02.2022, а саме:

- на централізоване водопостачання - 12,97 грн за 1 куб. м (без податку на додану вартість);

- на централізоване водовідведення - 12,79 грн за 1 куб. м (без податку на додану вартість).

КП Чернігівводоканал» не погоджується з пунктом 2 вищезазначеної Постанови №2322, оскільки внаслідок прийняття вказаного пункту 2 відповідачем обмежено дію встановлених тарифів з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення в частині категорії споживачів - населення. У зв`язку з вказаним позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з такого.

Положеннями статті 4 Закону України «Про природні монополії» (далі - Закон України № 1682-ІІІ) встановлено, що державне регулювання діяльності суб`єктів природних монополій у сферах, визначених у статті 5 цього Закону, здійснюється національними комісіями регулювання природних монополій, які утворюються і функціонують відповідно до цього Закону з особливостями, встановленими законом.

Відповідно до положень статті 8 Закону України № 1682-ІІІ предметом державного регулювання діяльності суб`єктів природних монополій, зокрема, є ціни (тарифи) на товари, що виробляються (реалізуються) суб`єктами природних монополій.

Правовий статус НКРЕКП, її завдання, функції, повноваження та порядок їх здійснення визначає Закон України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» (далі - Закон № 1540-VІІІ).

Статтею 2 Закону України № 1540-VІІІ передбачено, що Регулятор здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зокрема, у сфері комунальних послуг: діяльності у сфері централізованого водопостачання та водовідведення в обсягах понад рівень, що встановлюється умовами та правилами провадження господарської діяльності (ліцензійними умовами).

Згідно зі статтею 3 Закону № 1540-VІІІ Регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України.

Регулятор здійснює державне регулювання шляхом:

1)нормативно-правового регулювання у випадках, коли відповідні повноваження надані Регулятору законом;

2) ліцензування діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг;

3) формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані Регулятору законом;

4) державного контролю та застосування заходів впливу;

5) використання інших засобів, передбачених законом.

Основними завданнями Регулятора є:

1) забезпечення ефективного функціонування та розвитку ринків у сферах енергетики та комунальних послуг;

2) сприяння ефективному відкриттю ринків у сферах енергетики та комунальних послуг для всіх споживачів і постачальників та забезпечення недискримінаційного доступу користувачів до мереж/трубопроводів;

3) сприяння інтеграції ринків електричної енергії, природного газу України з відповідними ринками інших держав, зокрема в рамках Енергетичного Співтовариства, співпраці з Радою регуляторів Енергетичного Співтовариства, Секретаріатом Енергетичного Співтовариства та національними регуляторами енергетики інших держав;

4) забезпечення захисту прав споживачів товарів, послуг у сферах енергетики та комунальних послуг щодо отримання цих товарів і послуг належної якості в достатній кількості за обґрунтованими цінами;

5) сприяння транскордонній торгівлі електричною енергією та природним газом, забезпечення інвестиційної привабливості для розвитку інфраструктури;

6) реалізація цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг;

7) сприяння впровадженню заходів з енергоефективності, збільшенню частки виробництва енергії з відновлюваних джерел енергії та захисту навколишнього природного середовища;

8) створення сприятливих умов для залучення інвестицій у розвиток ринків у сферах енергетики та комунальних послуг;

9) сприяння розвитку конкуренції на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг;

10) інші завдання, передбачені законом.

При цьому, згідно з пунктами 1, 11, 13, 14, частини першої статті 17 Закону України № 1540-VІІІ, для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор, зокрема:

приймає обов`язкові до виконання рішення з питань, що належать до йог компетенції;

встановлює державні регульовані ціни і тарифи на товари (послуги) суб`єктів природних монополій та інших суб`єктів господарювання, що провадять діяльність на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг, якщо відповідні повноваження надані Регулятору законом, та змінює їх за результатами перевірки або моніторингу;

забезпечує захист прав та законних інтересів споживачів товарів (послуг), які виробляються (надаються) суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг.

Частиною 1 статті 6 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» (далі - Закон України № 2479-VІ) передбачено, що НКРЕКП:

бере участь у формуванні та реалізації державної політики у сфері теплопостачання і централізованого водопостачання та централізованого водовідведення;

здійснює, зокрема:

ліцензування господарської діяльності з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення в обсягах, що перевищують рівень, який встановлюється умовами та правилами провадження господарської діяльності (ліцензійними умовами); розроблення і затвердження ліцензійних умов і порядку контролю за їх дотриманням;

встановлення тарифів на комунальні послуги суб`єктам природних монополій та суб`єктам господарювання на суміжних ринках, ліцензування діяльності яких здійснюється національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Згідно з частиною 1 статті 10 Закону України № 2479-VІ тарифи на комунальні послуги формуються суб`єктами природних монополій та суб`єктами господарювання на суміжних ринках відповідно до порядків (методик), встановлених національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, відповідно до цього Закону.

Поряд з цим, при встановленні або перегляді тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення НКРЕКП застосовує Порядок формування тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, затверджений постановою НКРЕКП від 10.03.2016 № 302, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 19.04.2016 за № 593/28723 (далі - Порядок № 302), та Процедуру встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, затверджену постановою НКРЕКП від 24.03.2016 № 364, зареєстровану в Міністерстві юстиції України 27.04.2016 за № 643/28773 (далі - Процедура № 364).

Враховуючи вищевикладене, встановлення ліцензіатам НКРЕКП тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення та їх зміна належить до виключних повноважень Регулятора.

Як вже зазначалось, відповідачем прийнято постанову № 2322 «Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення КОМУНАЛЬНОМУ ПІДПРИЄМСТВУ «ЧЕРНІГІВВОДОКАНАЛ» ЧЕРНІГІВСЬОЇ МІСЬКОЇ РАДИ, пунктом 1 якої Підприємству встановлено тарифи:

на централізоване водопостачання - 28,92 грн за 1 куб. м (без ПДВ);

на централізоване водовідведення - 26,44 грн за 1 куб. м (без ПДВ).

Пунктом 2 Постанови № 2322 установлено, що тарифи на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення застосовуються для населення на рівні тарифів, що застосовувалися станом на 24 лютого 2022 року, а саме:

на централізоване водопостачання - 12,97 грн за 1 куб. м (без ПДВ);

на централізоване водовідведення - 12,79 грн за 1 куб. м (без ПДВ).

У позовній заяві КП «Чернігівводоканал» зазначає, що внаслідок прийняття пункту 2 Постанови № 2322 Регулятором обмежено дію встановлених тарифів.

Водночас, розмір тарифів, які зазначені в пункті 2 Постанови № 2322 був, встановлений для позивача на рівні Постанови від 22.12.2021 № 2857 «Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення КОМУНАЛЬНОМУ ПІДПРИЄМСТВУ «ЧЕРНІГІВВОДОКАНАЛ» ЧЕРНІГІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ», (далі - Постанова № 2857) яка набрала чинності 01.01.2022.

При цьому, у пункті 2 Постанови № 2322 ураховано положення постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2022 № 502 «Деякі питання регулювання діяльності у сфері комунальних послуг у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану» (далі - Постанова КМУ № 502), пунктом 1 якої рекомендовано органам, уповноваженим встановлювати тарифи, протягом дії воєнного стану в Україні не підвищувати тарифи, зокрема, на послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення для населення і застосовувати їх до споживача (населення) на рівні тарифів, що застосовувалися станом на 24.02.2022.

Отже, тарифи для населення позивачу були затверджені на рівні відповідної постанови НКРЕКП.

Щодо доводів КП «Чернігівводоканал» про те, що пункт 2 Постанови №2322 є протиправним, оскільки: «Постанова КМУ від 29.04.2022 № 502 носить лише рекомендований характер і тому не є обов`язковою до виконання», суд зазначає таке.

Відповідно до статті 117 Конституції України та статті 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Постанова Кабінету Міністрів України від 29.04.2022 № 502 «Деякі питання регулювання діяльності у сфері комунальних послуг у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану» на дату прийняття оскаржуваного пункту постанови НКРЕКП була чинною та обов`язковою до виконання.

Отже, доводи позивача про те, що «дана постанова носить суто рекомендаційний характер для органів, уповноважених на встановлення тарифів, тобто не є обов`язковою», суд визнає безпідставними.

Так, пункт 1 Постанови № 2322, яким встановлені тарифи позивачу, не передбачає поділу споживачів на групи чи категорії, оскільки тарифи сформовані за єдиним механізмом, визначеним Порядком № 302, з урахуванням вимог статті 10 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг», статті 32 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» (далі - Закон України № 2918-ІІІ) та статті 6 Закону України «Про водовідведення та очищення стічних вод» (далі - Закон України №2887-ІХ).

Водночас, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», пунктом 1 Постанови КМУ № 502 рекомендовано органам, уповноваженим встановлювати тарифи, не підвищувати тарифи на теплову енергію (її виробництво, транспортування та постачання), у тому числі тарифи на теплову енергію, вироблену з використанням альтернативних джерел енергії, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення для населення та застосовувати їх до споживача (населення) на рівні тарифів, що застосовувалися станом на 24.02,2022.

Ураховуючи зазначене, пунктом 2 Постанови № 2322 установлено, що тарифи на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення застосовуються для населення на рівні тарифів, що застосовувалися станом на 24.02.2022.

Таким чином, тарифи для населення визначені в пункті 2 Постанови № 2322 встановлені з врахуванням положень Постанови КМУ № 502, та відповідно до норм чинного законодавства.

Крім того, суд звертає увагу, що абзацом 2 частини 1 статті 42 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» (далі - Закон України № 3460- IX) встановлено, що у 2024 році як виняток з положень пункту 1 частини другої статті 29 та пункту 1 частини першої статті 64 Бюджетного кодексу України, податок па доходи фізичних осіб (крім податку, визначеного пунктом 11 частини другої статті 29 Бюджетного кодексу України, та податку від оподаткування доходів у вигляд' грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних- військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу), що сплачується (перераховується) згідно з Податковим кодексом України на відповідній території України (крім території міст Києва та Севастополя), зараховується до загального фонду державного бюджету у розмірі 21 відсоток, до загального фонду бюджетів сільських, селищних, міських територіальних громад - у розмірі 64 відсотки.

Частиною 2 статті 42 Закону України № 3460-ІХ встановлено, що з метою сталого проходження опалювального періоду 2023/2024 років та забезпечення своєчасних розрахунків за комунальні послуги та енергоносії у 2024 році додаткові надходження до загального фонду бюджетів сільських, селищних, міських територіальних громад, визначені абзацом другим частини першої цієї статті, у розмірі 4 відсотки спрямовуються на проведення розрахунків за електричну та теплову енергію, водопостачання, водовідведення, природний газ, інші енергоносії, які використовуються в процесі виробництва теплоенергії або іншого виду енергії, на підтримку підприємств з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії, централізованого постачання холодної води та водовідведення.

Ураховуючи вищевикладене, вбачається, що законом встановлений обов`язок органів місцевого самоврядування надавати суб`єктам господарювання у сфері централізованого водопостачання та централізованого водовідведення з місцевих бюджетів фінансову підтримку для здійснення їх операційної діяльності.

Відповідно до пункту 1.12 глави 1 Порядку № 302 за результатами здійснення заходів контролю НКРЕКП може прийняти рішення щодо включення до структури тарифів на централізоване водопостачання та/або централізоване водовідведення компенсації витрат або зменшення складових тарифів у разі використання коштів не за цільовим призначенням, економії або перевитрат коштів за статтями витрат, що призводить до невідповідності фактичних складових затвердженій структурі тарифів.

Згідно з пунктом 1.15 глави 1 Порядку № 302 при формуванні тарифів планованого періоду враховується компенсація або зменшення складових, у тому числі, що передбачалися для здійснення заходів інвестиційної програми (інвестиційного проекту) та були враховані в тарифах, які діяли до планованого періоду, з урахуванням фактичного строку їх дії.

Пунктами 10 та 12 Методики перевірки дотримання ліцензіатами з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення структур відповідних тарифів та виконання інвестиційних програм (далі - Методика), що є додатком ЗО до Порядку контролю за дотриманням ліцензіатами, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.06.2018 № 428 (далі - Порядок № 428), передбачено, що підсумкова сума надлишково отриманого або недоотриманого доходу від здійснення ліцензованої діяльності у звітному році визначається як різниця між сумою, розрахованою відповідно до пункту 8 цієї Методики, та розміром об`єктивних чинників недофінансування ліцензованої діяльності, зазначених у пункті 9 цієї Методики.

Від`ємна сума, визначена згідно з пунктом 10 цієї Методики, підлягає компенсації при встановленні тарифів на наступний планований рік.

Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства України у випадку недофінансування економічно обґрунтованих витрат ліцензованої діяльності з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення у плановому році за рахунок тарифів, НКРЕКП за результатами здійснення заходів контролю враховує (компенсує) ці суми недофінансування при встановленні тарифів на наступний планований період.

Враховуючи викладене вище, на думку суду, позовні вимоги КП «Чернігівводоканал» до НКРЕКП, є безпідставними, оскільки при прийнятті оскаржуваного позивачем пункту 2 Постанови № 2322 відповідач діяв у межах компетенції та на виконання повноважень, визначених йому законом, у зв`язку з чим суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог.

Беручи до уваги зазначене суд вважає, що відповідачем, за час розгляду справи, на виконання вимог частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також КАС України) було доведено правомірність прийнятого ним оскаржуваного рішення та вчинення оскаржуваних дій.

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

З огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд зазначає, що решта доводів та тверджень учасників справи, у контексті наведених правових вимог, не впливають на висновки суду за наслідком розгляду даної справи.

Відповідно до статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наслідком здійснення аналізу оскаржуваних дій та рішення на відповідність наведеним вище критеріям, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 263 КАС України суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову комунального підприємства «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради (14017, місто Чернігів, вулиця Жабинського, будинок 15; ) до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (03057, місто Київ, вулиця Сім`ї Бродських, будинок 19; ) про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення в частині відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Колеснікова І.С.