Справа № 240/11515/25
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року м. Житомир справа № 240/11515/25

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Лавренчук О.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області звернулось (далі - позивач) до суду з позовом до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області (далі - відповідач, Відділ), у якому просить:

1. Визнати протиправною постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Понамарьової К. В. від 07.04.2025 ВП№77149394 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з виконанням Управлінням рішення суду у суровій відповідності до наведеного законодавства.

2. Скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Понамарьової К. В. від 07.04.2025 ВП№77149394 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн. є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з виконанням Управлінням рішення суду у суровій відповідності до наведеного законодавства.

В обґрунтування позову вказує, що рішення суду, з урахуванням постанови про відкриття виконавчого провадження, виконано чітко відповідно до його мотивувальної та резолютивної частин в межах і спосіб визначений чинним законодавством. Позивач у позові зазначає, що на виконання рішення суду у справі № 240/32967/23 Головним управління повторно розглянуто заяви ОСОБА_1 від 12.03.2023 та проведено розрахунок пенсії станом на 01.03.2023 із виключенням періодів роботи з 03.09.1980 по 14.11.1983, з 01.12.1983 по 21.01.1985, з 01.07.1986 по 13.01.1989, з 13.06.1989 по 04.06.1990, з 04.09.1990 по 31.12.1990, з 01.01.1991 по 09.06.1992, 17.06.1992 по 31.12.1995, з 01.12.1996 по 31.12.1996 та заяви від 07.04.2023 із виключенням заробітної плати до 01.07.2000 за період з 01.07.1985 по 31.12.1990, за результатами обрахунку розмір пенсії буде менший. 1. Із виключенням періодів роботи страховий стаж становить 30 років 11 місяців 7 днів, включно із Латвійським стажем, яким не виключено Рішенням суду (з 01.01.1996 по 30.11.1996, з 01.01.1997 по 04.05.1998). Для обрахунку пенсії взято 28 років 8 місяців 3 дні (коефіцієнт стажу 0,28667) за виключенням періоду стажу роботи на території Латвії після 01 січня 1991 (2 роки 3 місяці 4 дні). Розрахунок пенсії проведений з урахуванням заробітної плати за 60 місяців з 01.07.1985 по 31.12.1990 та з 01.07.2000 по 30.06.2011 за даними персоніфікованого обліку (коефіцієнт заробітної плати 1,26123). Розмір пенсії становитиме 2763,26 грн: - основний розмір - 2677,34 грн. (0,28667х1,26123х7405,03 грн.) - доплата за понаднормативний стаж(8 років) 85,92 грн. 2. Із виключенням заробітної плати з 01.07.1985 по 31.12.1990, розрахунок пенсії проведений з урахуванням заробітної плати з 01.07.2000 по 30.06.2011 за даними персоніфікованого обліку (коефіцієнт заробітної плати 1,38939). Розмір пенсії становитиме 2949,40 грн. (0,28667х1,38939х7405,03 грн). На переконання позивача, ним забезпечено вжиття всіх належних заходів, спрямованих на виконання зазначеного рішення суду повно та неухильно, до винесення державним виконавцем постанови про накладення штрафу від 07.04.2025. Відповідно, вжиті дії державного виконавця не свідчать про належну перевірку виконання судового рішення та не встановлюють беззаперечного факту його невиконання, тому постанова державного виконавця про накладення штрафу є незаконною, винесеною передчасно та підлягає скасуванню. Просить позов задовольнити.

Суддя своєю ухвалою від 25.04.2025 прийняла позовну заяву до розгляду, відкрила спрощене позовне провадження, призначила судове засідання на 20.05.2025 та зобов`язала відповідача надати до суду копії матеріалів виконавчого провадження ВП №77149394.

Відзив на позовну заяву надійшов до суду 14.05.2025. Заперечуючи позовні вимоги відповідач вказує, що 25.03.2025 до Відділу надійшла заява ОСОБА_1 щодо невиконання рішення суду та не виключення стажу ОСОБА_1 з розрахунку пенсії на підставі заяв від 12.03.2023 та від 07.04.2023. Згідно матеріалів виконавчого провадження та документів наданих Боржником та Стягувачем встановлено, що станом на 07.04.2025 рішення суду не виконано без поважних причин та проігноровані доводи, наведені судом. Представник відповідача звертає увагу, що у виконавчому листі, виданому на виконання рішення суду у справі №240/32967/23 чітко вказано порядок його виконання та спосіб, а саме; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.03.2023 щодо виключення з обрахунку розміру пенсії стажу, набутого нею на території Латвійської Республіки та заяву від 07.04.2023 щодо перерахунку пенсії, з урахуванням висновків суду. Тому обов`язок виконати рішення суду у спосіб та порядок передбачений рішенням суду виникає у Боржника не з моменту набуття рішенням законної сили, а процедура передбачена Закон України «Про виконавче провадження» закріплює примусове виконання такого рішення та не покладає на боржника нових обов`язків, а тому Боржник зобов`язаний виконати рішення суду у спосіб та порядок передбачений рішенням, а не симулювати його виконання у будь - який інший спосіб. Враховуючи викладене постанова про накладення штрафу від 07.04.2025 відповідач вважає законною та такою, що винесена з дотриманням статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження».

До відзиву надано копії матеріалів виконавчого провадження.

У судове засідання, призначене на 20.05.2025 представники сторін не прибули.

Представник позивача до суду не прибув, причини неявки у судове засідання не повідомив.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву просить суд розгляд адміністративної справи здійснювати без його участі.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд протокольною ухвалою постановив подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Встановлено, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 12 липня 2024 року у справі №240/32967/23 ухвалено: "Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 12.03.2023 стосовно виключення з обрахунку розміру пенсії стажу, набутого нею на території Латвійської Республіки та заяви від 07.04.2023 щодо перерахунку пенсії. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.03.2023 щодо виключення з обрахунку розміру пенсії стажу, набутого нею на території Латвійської Республіки та заяву від 07.04.2023 щодо перерахунку пенсії, з урахуванням висновків суду."

Рішення суду набрало законної сили 23.09.2024.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що ОСОБА_1 звернулась до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою від 31.01.2025 про примусове виконання виконавчого листа, виданого у справі №240/32967/23.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 10.02.2025 відкрито виконавче провадження №77149394 з примусового виконання виконавчого листа, виданого у справі №240/32967/23. Боржник: Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області. Постановлено боржнику виконати рішення протягом 10 робочих днів.

Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Належними доказами підтверджується, що Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надіслало до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) лист від 26.02.2025 у якому повідомляє про виконання рішення суду у справі №240/32967/23, додатком до якого є лист - відповідь Головного управління від 02.12.2024 №29129-27483/Т- 02/8-0600/24, адресований ОСОБА_1 .

Судом досліджено лист Головного управління від 02.12.2024 №29129-27483/Т- 02/8-0600/24 та встановлено наявність у ньому інформації наступного змісту: "На виконання рішення суду Головним управлінням повторно розглянуто Вашу заяву від 12.03.2023 та проведено розрахунок пенсії станом на 01.03.2023 із виключенням періодів роботи з 03.09.1980 по 14.11.1983, з 01.12.1983 по 21.01.1985, з 01.07.1986 по 13.01.1989, з 13.06.1989 по 04.06.1990, з 04.09.1990 по 31.12.1990, з 01.01.1991 по 09.06.1992, 17.06.1992 по 31.12.1995, з 01.12.1996 по 31.12.1996 (розрахунок 1), а також Вашу заяву від 07.04.2023 щодо виключення заробітної плати до 01.07.2000, а саме за період з 01.07.1985 по 31.12.1990 (розрахунок 2). Однак, за результатами таких розрахунків розмір Вашої пенсії зменшується та за розрахунком 1 становитиме 2763,26грн, а за розрахунком 2 - 2949,40 грн. Враховуючи вищевикладене, оскільки розмір пенсії на виконання рішення суду зменшується, тому Головним управлінням винесено рішення про відмову у перерахунку пенсії та продовження виплати Вашої пенсії у попередньому розмірі. На даний час розмір Вашої пенсії обчислено при страховому стажі 39 років 9 днів, підтвердженому документально та врахованому по 29.02.2024. Коефіцієнт страхового стажу становить 0,39000. При обчисленні пенсії враховано показник середньомісячної заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014, 2015 та 2016 роки - 3764,40 грн, із застосуванням коефіцієнтів збільшення (на виконання постанов Кабінету Міністрів України), що становить 7994,47 грн (3764,40 грн х 1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14 х 1,197 х 1,0796). Отже, розмір Вашої пенсійної виплати становить 4136,38 грн, де: 3932,32 грн - основний розмір пенсії (7994,47 грн х 1,26123 х 0,39000); 204,06 грн - доплата за 19 років страхового стажу понад необхідних 20 років для жінок у розмірі 19 % від прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які працюють (1074,00 грн х 19%).

З матеріалів виконавчого провадження вбачається наявність заяви ОСОБА_1 від 24.03.2025, що адресована Відділу. У заяві стягувач зазначає, що у стаж: з 03.09.1980 по 14.11.1983, з 01.12.1983 по 21.01.1985, з 01.07.1986 по 13.01.1989, з 13.06.1989 по 04.06.1990, з 04.09.1990 по 31.12.1990, з 01.01.1991 по 09.06.1992, 17.06.1992 по 31.12.1995, з 01.12.1996 по 31.12.1996 було включено при призначенні їй пенсії в Латвії та Латвійській республіці. При призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком в Україні, боржником, в порушення п. 3 ст. 16 Договору між Україною і Латвійською республікою, також було враховано зазначений стаж. У своїй заяві стягувач також зазначає: "Я з 2022 року зверталась до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, виключити цей стаж з мого розрахунку, мої заяви від 12.03.2023 від 07.04.2023 були проігноровані, а також і Рішення суду". (а.с. 37-39)

Встановлено, що 07 квітня 2025 року головним державним виконавцем Відділу винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн у виконавчому провадженні №77149394. У постанові вказано: "В зв`язку з тим, що Україна в липні 2011 року включила цей стаж при призначені пенсії за віком ОСОБА_1 порушила Договір і ст. 24-1 Закону України "Про державне пенсійне забезпечення" відповідно до якої Періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 року за межами України у республіках колишнього Союзу РСР зараховуються до страхового стажу, у тому числі на пільгових умовах, особам, які проживають в Україні, за умови нездійснення іншою державою пенсійних виплат таким особам за зазначені періоди Порядок підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат визначається Кабінетом Міністрів України. У разі відсутності обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та органами пенсійного забезпечення іншої держави і неможливості документального підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат за зазначені періоди особа повідомляє про це органи Пенсійного фонду в заяві про призначення, поновлення та продовження виплати пенсії.

В свою чергу Боржник у відповіді на постанову про викриття виконавчого провадження від 10.02.2025 повідомив, що заяви ОСОБА_1 повторно розглянуто та стаж роботи заявниці на території Латвії за період з 01.01.1991 по 09.06.1992 та з 17.06.1992 по 04.05.1998, що становить 7 років 3 місяці 27 днів, було зараховано для визначення права на пенсію в Україні. Враховуючи, що розмір пенсії на виконання Рішення №240/32967/23 зменшується. то виплата проводиться в попередньому розмірі, про що надано роз`яснення заявнику в листі Головною управління від 02.12.2024 №29129-27483/Г-02/8-0600/24. На підставі вищевикладеного, з урахуванням висновків суду, рішення суду не виконано без поважних причин."

Звертаючись до суду з позовом, позивач вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню постанову про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) визначено, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закону №1404)

В свою чергу, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України від 02 червня 2016 року № 1403-VIII "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Вказаним Законом визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (стаття 3).

Статтею 1 Закону №1404 передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 статті 3 Закону №1404 визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Частиною першою статті 5 Закону №1404 врегульовано, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

За приписами статті 26 Закону №1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до статті 63 Закону № 1404 за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Статтею 64-1 Закону №1404 встановлено, що виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням. Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно зі статтею 75 Закону № 1404 у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Отже, відповідальність за невиконання судового рішення настає виключно за умови, що судове рішення не виконане без наявності поважних причин і у строк, встановлений державним виконавцем. Даючи оцінку тому, чи правомірно на боржника накладений штраф за невиконання/повторне невиконання судового рішення, необхідно з`ясувати у чому полягає причина невиконання рішення у відведений на це строк. Це означає, що сам факт невиконання рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин такого невиконання, не може вважатись достатньою підставою для відповідальності боржника відповідно до норми Закону України "Про виконавче провадження". Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.01.2020 у справі № 640/9234/19.

Спірною постановою накладено штраф за невиконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від у справі №240/32967/23 відповідно до його резолютивної частини про: "Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.03.2023 щодо виключення з обрахунку розміру пенсії стажу, набутого нею на території Латвійської Республіки та заяву від 07.04.2023 щодо перерахунку пенсії, з урахуванням висновків суду."

З мотивувальної частини рішення суду №240/32967/23 вбачається, що судом зроблено наступні висновки: " Дослідивши матеріали справи та наявні докази, суд дійшов висновку, що відповідач, розглядаючи вказані заяви позивача, не дотримався свого законного обов`язку щодо інформування позивача щодо виключення з обрахунку розміру пенсії її стажу, набутого на території Латвійської Республіки, відповідно до положень ч.3 ст.16 Договору між Україною і Латвійською Республікою про співробітництво в галузі соціального забезпечення №428_010 від 11.06.1999 року, а також щодо виключення заробітної плати за період з 01.07.1985 по 31.12.1990 під час обрахунку її пенсії. Відповідачем не роз`яснено наслідки впливу на розмір пенсії позивача у випадку виключення з обрахунку розміру її стажу, набутого на території Латвійської Республіки, відповідно до положень ч.3 ст.16 Договору між Україною і Латвійською Республікою про співробітництво в галузі соціального забезпечення №428_010 від 11.06.1999 року, а також виключення заробітної плати за період з 01.07.1985 по 31.12.1990, в тому числі, наявності/відсутності права на пенсію, зміни її матеріального становища у разі такого виключення. Таким чином, відповідач своїми діями не забезпечив виконання покладених на нього завдань, встановлених нормами чинного законодавства".

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, копію якого надано на вимогу суду, боржником повідомлено державного виконавця про виконання рішення суду у справі №240/32967/23 шляхом направлення листа від 26.02.2025, додатком до якого є лист №29129-27483/Т- 02/8-0600/24 від 02.12.2024, адресований ОСОБА_1 .

Судом досліджено лист Головного управління від 02.12.2024 №29129-27483/Т- 02/8-0600/24 та встановлено наявність у ньому інформації наступного змісту: " Відповідно до записів трудової книжки у період з 03.09.1980 по 14.11.1983, з 01.12.1983 по 21.01.1985, з 01.07.1986 по 13.01.1989, з 13.06.1989 по 04.06.1990, з 04.09.1990 по 31.12.1990, з 01.01.1991 по 09.06.1992 та з 17.06.1992 по 04.05.1998 Ви працювали на території Латвійської Республіки. Згідно з Договором між Україною і Латвійською Республікою про співробітництво в галузі соціального забезпечення, при призначенні пенсії Ваш страховий стаж, відпрацьований на території Латвії до 1 січня 1991 року враховано для визначення права на пенсійне забезпечення та для розрахунку розміру пенсії, а за періоди з 01.01.1991 по 09.06.1992 та з 17.06.1992 по 04.05.1998, що становить 7 років 3 місяці 27 днів, було зараховано лише для визначення права на пенсію в Україні. Ваш страховий стаж, в тому числі з урахуванням стахового стажу, набутого на території Латвії, станом на 01.03.2023 становив 44 роки 2 місяці 6 днів. Однак, згідно з вимогами чинного законодавства, для обчислення розміру пенсії було взято 36 років 10 місяців 9 днів, тобто за виключенням стажу роботи на території Латвії після 01 січня 1991 року (7 років 3 місяці 27 днів). Коефіцієнт страхового стажу становить 0,36833. Згідно зі ст. 40 Закону для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв. Отже, розмір Вашої пенсії обчислено з урахуванням заробітної плати за 60 місяців з 01.07.1985 по 31.12.1990 - за даними довідки про заробітну плату та з 01.07.2000 по 30.06.2011 - за даними системи персоніфікованого обліку. Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати становить 1,26123.При обчисленні Вашої пенсії станом на 01.03.2023 було враховано показник середньомісячної заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014, 2015 та 2016 роки - 3764,40 грн, із застосуванням коефіцієнтів збільшення (на виконання постанов Кабінету Міністрів України), що становить 7405,03 грн (3764,40 грн х 1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14 х 1,197). Розмір пенсії станом на 01.03.2023 становив 3611,84 грн, де: 3440,00 грн - основний розмір пенсії (7405,03 грн х 1,26123 х 0,36833);171,84 грн - доплата за 16 років страхового стажу понад необхідних 20 років для жінок у розмірі 16 % від прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які працюють (1074,00 грн х 16%)."

У листі також вказано: "На виконання рішення суду Головним управлінням повторно розглянуто Вашу заяву від 12.03.2023 та проведено розрахунок пенсії станом на 01.03.2023 із виключенням періодів роботи з 03.09.1980 по 14.11.1983, з 01.12.1983 по 21.01.1985, з 01.07.1986 по 13.01.1989, з 13.06.1989 по 04.06.1990, з 04.09.1990 по 31.12.1990, з 01.01.1991 по 09.06.1992, 17.06.1992 по 31.12.1995, з 01.12.1996 по 31.12.1996 (розрахунок 1), а також Вашу заяву від 07.04.2023 щодо виключення заробітної плати до 01.07.2000, а саме за період з 01.07.1985 по 31.12.1990 (розрахунок 2). Однак, за результатами таких розрахунків розмір Вашої пенсії зменшується та за розрахунком 1 становитиме 2763,26 грн, а за розрахунком 2 - 2949,40 грн. Враховуючи вищевикладене, оскільки розмір пенсії на виконання рішення суду зменшується, тому Головним управлінням винесено рішення про відмову у перерахунку пенсії та продовження виплати Вашої пенсії у попередньому розмірі. На даний час розмір Вашої пенсії обчислено при страховому стажі 39 років 9 днів, підтвердженому документально та врахованому по 29.02.2024. Коефіцієнт страхового стажу становить 0,39000. При обчисленні пенсії враховано показник середньомісячної заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014, 2015 та 2016 роки -3764,40 грн, із застосуванням коефіцієнтів збільшення (на виконання постанов Кабінету Міністрів України), що становить 7994,47 грн (3764,40 грн х 1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14 х 1,197 х 1,0796). Отже, розмір Вашої пенсійної виплати становить 4136,38 грн, де: 3932,32 грн - основний розмір пенсії (7994,47 грн х 1,26123 х 0,39000); 204,06 грн - доплата за 19 років страхового стажу понад необхідних 20 років для жінок у розмірі 19 % від прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які працюють (1074,00 грн х 19%)."

На переконання суду, у листі від 02.12.2024 містяться докази виконання боржником обов`язку "інформування позивача щодо виключення з обрахунку розміру пенсії її стажу, набутого на території Латвійської Республіки", а також "щодо виключення заробітної плати за період з 01.07.1985 по 31.12.1990 під час обрахунку її пенсії".

Окрім того, у листі від 02.12.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області "роз`яснено наслідки впливу на розмір пенсії позивача у випадку виключення з обрахунку розміру її стажу, набутого на території Латвійської Республіки", а також "виключення заробітної плати за період з 01.07.1985 по 31.12.1990, в тому числі, наявності/відсутності права на пенсію, зміни її матеріального становища у разі такого виключення".

У оскаржуваній постанові державний виконавець висновує: "В свою чергу Боржник у відповіді на постанову про викриття виконавчого провадження від 10.02.2025 повідомив, що заяви ОСОБА_2 повторно розглянуто та стаж роботи заявниці на території Латвії за період з 01.01.1991 по 09.06.1992 та з 17.06.1992 по 04.05.1998, що становить 7 років 3 місяці 27 днів, було зараховано для визначення права на пенсію в Україні. Враховуючи, що розмір пенсії на виконання рішення №240/32967/23 зменшується, то виплата проводиться в попередньому розмірі, про що надано роз`яснення заявнику в листі Головною управління від 02.12.2024 №29129-27483/Г-02/8-0600/24. На підставі вищевикладеного, з урахуванням висновків суду, рішення суду не виконано без поважних причин.""

Разом з тим, суд зауважує, що рішенням суду у справі №240/32967/23 не встановлювалось для боржника зобов`язання здійснювати інші дії, ніж повторний розгляд заяви ОСОБА_1 від 12.03.2023 та від 07.04.2023.

При цьому у своєму рішенні у справі №240/32967/23 суд не висновував щодо обов`язку для Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вчиняти конкретні дії щодо зарахування / незарахування періоду та розміру заробітної плати ОСОБА_1 , отриманих/набутих нею на території Латвійської Республіки.

З огляду на встановлені під час розгляду справи обставини, що підтверджуються належними доказами, суд вважає таким, що виходить за межі виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення у справі №240/32967/23, висновок відповідач при винесенні оскаржуваної постанови, який ґрунтується на повідомленні боржника щодо зарахування стягувачу стажу (набутого на території Латвійської Республіки) для визначення права стягувача на пенсію та виплату стягувачу пенсії у попередньому розмірі.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова є такою, що підлягає скасуванню як протиправна.

За змістом частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оскаржувана постанова відповідача про накладення штрафу не відповідає критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, які встановлені частиною другою статті 2 КАС України, а тому наявні підстави для визнання її протиправною та скасування постанови.

Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Звернення ГУ ПФУ в Житомирській області з цим позовом до адміністративного суду зумовлене незгодою із рішенням Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) за захистом своїх порушених прав та інтересів як сторона виконавчого провадження, а не як суб`єкт владних повноважень при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства.

Тобто у цьому спорі ГУ ПФУ в Житомирській області діє не як суб`єкт владних повноважень, а як орган Пенсійного фонду України до суб`єкта владних повноважень Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) щодо оскарження постанови старшого державного виконавця цього відділу, винесеної в рамках виконавчого провадження, будучи його стороною, в межах наданих пунктом 1 частиною 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на викладене суд проходить до висновку про застосування положень частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України та стягнення з відповідача на користь ГУ ПФУ в Житомирській області судового збору.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 815/4246/17.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Задовольнити позов Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7,м. Житомир, 10003, ) до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області (площа Соборна, буд.1, м. Житомир, 10014, ) про визнання протиправною та скасування постанови.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пономарьової К.В. від 10.02.2025 у ВП № 77149394 про накладення штрафу.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) на користь Головного управлінню Пенсійного фонду України в Житомирській області судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 287, 296-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Лавренчук

21.05.25