Справа № 640/29349/21
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2025-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Віас Плюс» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Віас Плюс» до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому позивач просить суд:
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час документальної перевірки декларації з ПДВ позивача за травень 2021 року, відповідачем не встановлено порушень пункту 200.4 статті 200 ПК України, а відтак у відповідача були відсутні підстави для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення за формою "В1". Спірне рішення контролюючим органом винесено неправомірно, при цьому допущено порушення чинного законодавства, а особою, яка проводила перевірку, були зроблені помилкові висновки. Чинним законодавством передбачено, що якщо за результатами перевірки контролюючим органом виявлено відсутність права на отримання бюджетного відшкодування податку на додану вартість і відповідно вручено ППР за формою "В1", платник податку не відображає суму, на яку відмовлено у бюджетному відшкодування в рядку 16.3 податкової декларації, оскільки після проведення перевірки контролюючими органами платник податку, якому відмовлено в наданні бюджетного відшкодування не має права включати зазначену суму до суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду. Відтак після винесення ППР форми "В1" відповідач неправомірно застосував до позивача штрафні санкції та позбавив можливості у подальшому використати підтверджену невідшкодовану суму податкового кредиту.
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 жовтня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення визначених в ній недоліків.
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 жовтня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи та проведення судового засідання.
Законом України від 13.12.2022 №2825-IX "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.
Листом від 23.01.2023 року №03-19/4992/23 дана адміністративна справа скерована до Київського окружного адміністративного суду.
Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних Закону №2825-IX, з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.
Згідно з абзацом четвертим п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2825-ІХ, інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ", але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України.
На виконання вимог Закону № 3863-ІХ наказом ДСА України від 16.09.2024 № 399 затверджено Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва (далі Порядок № 399).
Пунктом 22 Порядку № 399 встановлено, що на підставі отриманих примірників протоколу та переліку судових справ відповідальною особою протягом семи робочих днів після завершення автоматизованого розподілу судових справ передаються судові справи до судів, визначених за результатами автоматизованого розподілу.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Турлаковій Н.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.02.2025 року прийнято адміністративну справу до провадження, позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Віас Плюс» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення залишено без руху.
Від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що фактично відповідачем не заперечується, що під час проведення перевірки ним не було встановлено неправильності розрахунку суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість та не зазначено зауважень стосовно реальності господарських операцій платника податків, за результатами якої виникла сума від`ємного значення ПДВ, а лише встановлено допущення Позивачем технічної помилки щодо заповнення даних декларації з податку на додану вартість, які в подальшому були виправлені Позивачем шляхом подання уточнюючих розрахунків, тобто фактично дані розрахунку сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість є правильним та коректним. Вказані обставини підтверджуються зокрема уточнюючими розрахунками та податковими деклараціями які подані разом з позовною заявою. З огляду на вищенаведене, Відповідачем не встановлено порушень пункту 200.4 статті 200 ПК України, а відтак у Відповідача були відсутні підстави для винесення оскаржуваного ППР за формою «В1». У спірних правовідносинах Відповідач не заперечує права Позивача на включення суми 1 006 988 грн. до складу податкового кредиту, ним не встановлено відсутність документального підтвердження вказаних сум. Позивачем не було отримано бюджетного відшкодування ні у травні, ні у червні 2021 року, та відповідно, не завдано шкоди державному бюджету. Отже, відсутні підстави для застосування штрафних санкцій, визначених п. 123.1 ст.123 ПК України.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд встановив наступне.
Інші види діяльності: Організування конгресів і торговельних виставок, Роздрібна торгівля медичними й ортопедичними товарами в спеціалізованих магазинах, Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту, Консультування з питань комерційної діяльності й керування, Ремонт і технічне обслуговування електронного й оптичного устатковання.
З направленнями на проведення перевірки ознайомлено платника податків під підпис 22.07.2021 з наданням копії наказу про проведення перевірки директору ТОВ «ВІАС ПЛЮС» Мухіну Сергію Анатолійовичу.
У рядок 16.1 переноситься значення рядка 21 декларації за попередній звітний (податковий) період.
У рядку 16.2 вказуються суми збільшення/зменшення залишку від`ємного значення за результатами уточнюючих розрахунків, поданих протягом звітного (податкового) періоду.
У разі заповнення рядків 16.2 та/або 16.3 обов`язковим є заповнення таблиці "Збільшено/зменшено залишок від`ємного значення за результатами перевірки контролюючого органу на підставі податкового повідомлення-рішення та/або уточнюючого розрахунку".
Звітним (податковим) періодом, в якому ТОВ «ВІАС ПЛЮС» включило до рядка 16.2 податкової декларації з податку на додану вартість суму 697 028 грн. є квітень 2021 року.
Перевіркою достовірності і правильності визначення суми від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду (показник рядка 19 Декларації), встановлено завищено суму від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду за квітень 2021 на 1 006 988 грн. та за травень 2021 на 1 006 988 гривень.
Перевіркою достовірності і правильності визначення суми від`ємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню (показник рядка 20.2 Декларації за наявності): встановлено завищення заявленої суми бюджетного відшкодування за травень 2021 на 1006988 гривень.
Не погоджуючись з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Податковим кодексом України, Порядком заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21 (далі - Порядок №21), Порядком надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 №1204 (далі - Порядок № 1204).
Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (положення ПК України наводяться в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до підпункту 14.1.18. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.
Порядок визначення суми податку, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначено статтею 200 Податкового кодексу України.
Згідно пункту 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Відповідно до пункту 200.4 статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
За змістом пункту 200.7 зазначеної статті платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.
Відповідно до пункту 200.14. статті 200 ПК України якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган: б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;
в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.
Підпунктом 2 пункту 1 розділу II Порядку встановлено, що контролюючий орган визначає суму нарахування (зменшення) грошових, податкових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми податкових зобов`язань та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, що передбачені Кодексом або іншим законодавством, і складає податкове повідомлення-рішення у випадках, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми бюджетного відшкодування платника податків, що заявлена у податковій (митній) декларації, уточнюючих розрахунках.
За змістом пункту 2 розділу II Порядку податкові повідомлення-рішення складаються зокрема за формами: "В1" - у разі завищення заявленої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, у тому числі якщо заявлені до відшкодування суми податку на додану вартість на момент перевірки відшкодовані платнику податку (додаток 6); "В3" - у разі відмови у наданні бюджетного відшкодування (додаток 7).
Відповідно до підпункту 54.3.2. пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.
Пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт: завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу.
З аналізу положень пункту 58.1 статті 58 та пунктів 200.4, 200.14 статті 200 ПК України вбачається, що підставою для винесення податкового повідомлення-рішення із зазначенням суми перевищення бюджетного відшкодування є встановлення факту завищення розміру задекларованого від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу.
Винесенням податкового повідомлення-рішення форми «В1» відповідач фактично позбавляє позивача права на бюджетне відшкодування у розмірі 1006988грн.
У той же час, чинним законодавством України передбачено, що якщо за результатами перевірки контролюючого органу виявлено відсутність права на отримання бюджетного відшкодування податку на додану вартість і відповідно вручено податкове повідомлення-рішення за Формою «В1», платник податку не відображає суму, на яку відмовлено у бюджетному відшкодуванні, в рядку 16.3 податкової декларації, оскільки після проведення перевірки контролюючими органами платник податку якому відмовлено в наданні бюджетного відшкодування не має права включати зазначену суму до суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
У разі відмови в отриманні бюджетного відшкодування та відповідно вручення ППР за формою «ВЗ», платник податку відображає суму зменшеного бюджетного відшкодування в рядку 16.3 «збільшено/зменшено залишок від`ємного значення за результатами перевірки контролюючого органу» у податковій декларації з податку на додану вартість у звітному (податковому) періоді, в якому ППР за формами «В3» узгоджено (підпункт 5 пункту 4 розділу V наказу № 21).
При цьому у разі заповнення рядка 16.3 обов`язковим є заповненням таблиці «Збільшено/зменшено залишок від`ємного значення за результатами перевірки контролюючого органу на підставі податкового повідомлення - рішення та/або уточнюючого розрахунку».
Відтак, після винесення податкового повідомлення-рішення форми «В1» відповідач не тільки неправомірно застосував до позивача штрафні санкції, а й позбавив останнього можливості у подальшому використати підтверджену невідшкодовану суму податкового кредиту.
Отже, суд приходить до висновку, що відповідачем помилково винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення, оскільки фактично відповідач, встановивши відсутність у позивача права на бюджетне відшкодування у травня 2021 року, мав скласти податкове повідомлення-рішення за формою «В3».
Відповідно до п. 123.1 ст. 123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, це тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.
Суд зазначає, що відповідач в цілому не заперечує права позивача на включення суми 1006988 грн. до складу податкового кредиту. Позивачем не було отримано бюджетного відшкодування ні у травні, ні у червні 2021 року, і, відповідно, не завдано шкоди державному бюджету. Отже, на думку суду, відсутні підстави для застосування штрафних санкцій, визначених п. 123.1 ст. 123 ПК України.
Підставою для юридичної відповідальності є лише вчинення правопорушення, тобто сукупність його елементів: об`єкта, суб`єкта, об`єктивної та суб`єктивної сторони.
Ст. 109 ПК України визначає, що податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Враховуючи встановлені вище судом обставини, суд приходить до висновку, що в діях позивача відсутній склад правопорушення, зокрема суб`єктивна сторона через відсутність вини, і, відповідно, відповідачем безпідставно застосовано до позивача штрафні санкції за оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями.
За змістом п. 200.14 ст. 200 Податкового кодексу якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган: в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування, Отже, відповідач, якщо дійшов висновку, що позивачем завищено заявлено суму бюджетного відшкодування, був зобов`язаний скласти податкове повідомлення-рішення за формою «В3» для відмови у наданні бюджетного відшкодування.
Статтею 123 ПК України визначено штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у разі визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, зменшення бюджетного відшкодування або виявлення фактів використання податкових пільг не за цільовим призначенням чи всупереч умовам чи цілям їх надання.
Згідно п.123.1 ст.123 ПК України, вчинення платником податків діянь, що зумовили визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2 (крім випадків зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларованої до повернення з бюджету у зв`язку із використанням права на податкову знижку), 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, -
тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 10 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.
Так, відповідачем нараховано позивачу штрафні санкції у спірному податковому повідомленні-рішенні на підставі п. 123.1 ст. 123 ПКУ, враховуючи приписи п.п. 54.3.2 п.54.3 ст. 54 ПКУ.
Також відповідач не надав жодних пояснень стосовно незастосування форми податкового повідомлення-рішення «В3».
Крім того, відповідачем не було спростовано доводи позивача, викладені у відповіді на відзив, стосовно того, що позивач мав право на включення до податкового кредиту суми 1006988 грн. і, як наслідок, помилкове відображення вказаної суми у декларації за інший податковий період не змінює загального стану взаєморозрахунків між платником і державним бюджетом.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) (пункт 3); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи й цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) (пункт 8).
Вказані вимоги законодавства зобов`язують суд при вирішенні справи в кожному конкретному випадку встановити та надати вичерпну оцінку фактичним обставинам у межах спірних правовідносин, з метою з`ясування об`єктивних причин та факторів, що зумовили настання для платника податків негативних наслідків у вигляді порушеного права, що підлягає захисту. При цьому, з урахуванням вимог чинного процесуального законодавства суд вважає за необхідне ретельно дослідити відповідність рішення контролюючого органу вимогам, зокрема, принципу обґрунтованості, справедливості та співрозмірності заподіяної платником шкоди державним інтересам та настання відповідальності останнього за такі дії та, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 2, ч. 1,2 ст. 77 КАС України.
Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Такий підхід узгоджується також з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у п. 110 рішення у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління. При цьому, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися й позиції, висловленої у рішенні Європейського суду з прав людини у п. 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».
Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення та не довів правомірності винесення ним оскаржуваних рішень.
Враховуючи викладені вище обставини, суд зазначає, що відповідачем не доведено, яким чином некоректне заповнення графи у декларації призводить до неможливості здійснення податкового контролю, метою якого є контроль правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Аналізуючи чинне законодавство та обставини справи, суд вважає, що суб`єкт владних повноважень, прийнявши оскаржувані податкові повідомлення-рішення не дотримався принципу верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, вимог чинного податкового законодавства України та передбачених ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України принципів.
Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення їх у повному обсязі.
Відповідно ст. 139 КАС України судові витрати в тому числі і судовий збір підлягають відшкодуванню в разі задоволення позову, або пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи задоволення позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму судового збору в розмірі 6046,20 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Турлакова