Справа № 460/10174/24
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 рокуСправа № 460/10174/24 пров. № А/857/3929/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Гудима Л.Я., Кузьмича С.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання частково протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року (суддя Нор У.М., м.Рівне), -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП) звернувся до суду з позовом Головного управління ДПС у Рівненській області (далі Головне управлння), в якому просив визнати частково протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 06.05.2024 №6310/ (далі ППР) про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 317561 грн за порушення пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі Закон №265/95-ВР).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року позов задоволено повністю.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В доводах апеляційної скарги вказує, що субєкт господарювання зобов`язаний надати контролюючому органу на початок перевірки документи, що підтверджують облік та походження товарних запасів, які на момент первірки знаходяться у місці продажу. Вказані документи подані позивачем після проведення фактичної перевірки.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає судове рішення законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на судове рішення, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що після закінчення перевірки 13.04.2024 та до прийняття оспорюваного рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки 06.05.2024 суб`єкт господарювання надав документи що стосуються предмету перевірки. При цьому, доказів реалізації позивачем не облікованих в установленому порядку товарів суду не надано та матеріали справи не містять.

Такі висновки суду першої інстанції, є помилковими, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що Головним управлінням на підставі інформації, зазначеної у листі ДПС України від 16.01.2024 №1410/7/99-00-07-04-02-07, щодо можливих порушень вимог податкового та іншого законодавства України суб`єктами господарювання, які здійснюють розрахункові операції при продажу товарів у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг на територіях торгових центрів та на ринках, та відповідно до підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80, керуючись статті 20, підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75, пункту 80.8 статті 80, пункту 82.3 статті 82 Податкового кодексу України (далі ПК), відповідно до наказу Головного управління від 12.04.2024 №922-п та за наявності направлень від 12.04.2024 №1618/Ж3/17-00-07-05-15, №1619/Ж3/17-00-07-05-15 проведено фактичну перевірку ФОП за місцем фактичного здійснення діяльності в магазині «Patifon», розташованому за адресою: м. Рівне, вул. Володимира Стельмаха, буд.9 (гіпермаркет «Fozzy»), за результатами якої складено акт (довідка) фактичної перевірк від 13.04.2024 5815/Ж5/17-00-07-05-17/ (далі Акт).

В пункті 2.2.20. Акта зазначено наступне: не забезпечено ведення, у встановленому порядку, обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, а саме: на момент перевірки в продажу знаходяться технічно-складні побутові товари, які вказані в акті зняття залишків, на загальну суму 317561,00 грн., без будь-яких документів, які б підтверджували їх облік та походження.

16.04.2024 позивач направив на адресу Головного управління заяву про долучення документів до матеріалів перевірки та копії первинних документів з формою ведення обліку товарних запасів на 54 аркушах. Також вказав, що оригінали документів на товар в магазині не зберігаються, оскільки ФОП здійснює діяльність не за місцем реєстрації, яким є Рівненська область, Сарненський район, село Кузьминка, вулиця Центральна, 76. Та на вимогу податкового органу оригінали таких документів будуть надані ревізорам.

18.04.2024 позивач направив на адресу Головного управління заяву про долучення документів до матеріалів перевірки, видаткову накладну з рахунком-фактурою від 12.04.2024 з формою обліку товарних запасів.

За результатами проведеної перевірки відповідачем прийнято ППР, яким за порушення пунктів 1, 2, 12 статті 3 Закону №265/95-ВР, на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК, пункту 1 статті 17, статті 20 Закону №265/95-ВР, застосовано штрафні санкції у розмірі 317961,00 грн.

Позивачем оскаржується ППР в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 317561 грн за порушення пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює ПК, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки врегульований статтею 80 ПК.

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (пункт 80.1 статті 80 ПК).

Відповідно до пункту 80.2 статті 80 ПК фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема:

- 80.2.2 у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

Відповідно до статей 62, 75, 80 та 81 ПК контрольні органи мають право проводити фактичні перевірки в разі наявності встановлених законодавством підстав з метою контролю за дотриманням норм податкового законодавства, зокрема, у сфері розрахункових операцій, обігу підакцизних товарів та наявності дозвільних документів. Податковий орган має право призначати фактичну перевірку лише в разі наявності достатніх підстав, що підтверджують можливі порушення податкового законодавства й отримані в установленому порядку.

Стосовно порушення, покладеного в основу оспорюваного ППР, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначені Законом №265/95-ВР.

Розділ ІІ Закону №265/95-ВР врегульовує питання порядку проведення розрахунків суб`єктами господарювання.

Статтею 3 Закону № 265/95-ВР визначені обов`язки суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу.

Слід зазначити, що до 01.01.2022 пункт 12 статті 3 Закону №265/95-ВР передбачав, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам під час проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Законом №1914-IX, який набрав чинності 01.01.2022, пункт 12 статті 3 Закону №265/95-ВР викладено в наступній редакції (чинній на момент виникнення спірних правовідносин): «Суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані: вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).»

Отже, пункт 12 статті 3 Закону №265/95-ВР зобов`язує суб`єктів господарювання (як юридичних осіб, так і фізичних осіб-підприємців (за виключенням перелічених в третьому абзаці цієї норми осіб)) вести облік товарних запасів і у разі проведення перевірки надати документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження тих товарних запасів, які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

При цьому, до 01.01.2022 суб`єкт господарювання зобов`язаний був надати такі документи під час проведення перевірки, а після цієї дати такий обов`язок має бути виконаним саме на початок її проведення.

Згідно з абзацом 60 статті 2 Закону №265/95 термін «технічно складні побутові товари, що підлягають гарантійному ремонту» для цілей цього Закону вживається у значенні, наведеному в Законі України «Про захист прав споживачів». Перелік груп технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, в цілях застосування реєстраторів розрахункових операцій встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 16.03.2017 №231 «Про затвердження переліку груп технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, в цілях застосування реєстраторів розрахункових операцій», за кодом УКТЗЕД до даного переліку, в цілях застосування реєстраторів розрахункових операцій відносяться смартфони та мобільні телефони.

Таким чином, оскільки позивач провадить господарську діяльність із технічно складних побутових товарів, на нього поширюється вказана норма щодо ведення обліку товарних запасів.

Як передбачено статтею 20 Закону №265/95-ВР (в редакції, чинній з 01.01.2022), до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Виходячи з аналізу наведеної правової норми, суб`єкт господарювання несе відповідальність за (окремо або в сукупності): 1) здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку; 2) ненадання на початок проведення перевірки документів, які підтверджують саме облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Відтак ненадання на початок проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться в місці продажу (господарському об`єкті), є самостійною підставою для застосування штрафної санкції на підставі статті 20 Закону №265/95-ВР.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11 січня 2024 року у справі №420/12275/22 та від 15 травня 2025 року у справі №380/9233/24.

Порядок ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2021 №496 (далі Порядок №496).

Згідно із пунктом 1 Порядку №496 облік товарних запасів здійснюється ФОП шляхом постійного внесення до Форми обліку інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку.

ФОП, яка здійснює діяльність у декількох місцях продажу (господарських об`єктах), веде облік товарних запасів також за кожним окремим місцем продажу (господарським об`єктом) на підставі первинних документів, які підтверджують отримання товарів такою ФОП або окремим місцем продажу (господарським об`єктом), та/або первинних документів на внутрішнє переміщення товарів між ФОП та його окремими місцями продажу (господарськими об`єктами). Первинні документи на внутрішнє переміщення товарів є невід`ємною частиною такого обліку.

Первинні документи, на підставі яких внесено записи до форми обліку, є обов`язковими додатками до такої форми. Внесення даних до форми обліку щодо надходження товарів на підставі первинних документів здійснюється до початку їх реалізації.

Згідно з пунктом 2 Порядку №496, форма обліку ведеться за вибором ФОП у паперовій або в електронній формі.

Приписами пункту 11 Порядку №496 встановлено, що форма обліку, первинні документи, які підтверджують облік та походження товарів, надаються посадовій особі контролюючого органу на її вимогу під час проведення перевірки. У разі якщо оригінали первинних документів відсутні у місці продажу, посадовій особі контролюючого органу можуть бути надані копії таких первинних документів з подальшим пред`явленням їх оригіналів до закінчення перевірки (за потреби).

Такі документи надаються особисто ФОП або особою, яка фактично здійснює продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такої ФОП.

Форма обліку в електронній формі на вимогу посадових осіб контролюючого органу має бути візуалізована у форматі, який дозволяє такій особі здійснити його перегляд та/або копіювання.

Враховуючи наведене вище, у зв`язку із здійсненням діяльності з реалізації технічно складних побутових товарів, ФОП був зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки первинні документи, що підтверджують облік та походження товарних запасів, які на момент перевірки знаходились у місці продажу.

Відповідно до підпункту 2.2.20 пункту 2.2 розділу 2 Акта встановлено порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, а саме: ненадання будь-яких документів на технічно-складні побутові товари, які вказані в акті зняття залишків.

Згідно з даними, відображеними у додатку до Акта - відомість про результати перевірки щодо повноти оприбуткування реалізації та фактичних залишків запасів, проведено зняття фактичних залишків на 13.04.2024 та встановлено необлікований товар на суму 317561 грн.

Позивачем не заперечується те, що станом на 13.04.2024 (день проведення перевірки) первинні документи, які підтверджують ведення обліку товарних запасів на суму 317561 грн працівникам контролюючого органу надані не були.

Свою позицію обґрунтовує тим, що перевірка проводилась у суботу, яка є вихідним днем.

Однак такий аргумент не заслуговує на увагу, оскільки в цей день продаж товарів у магазині фактично здійснювався, що підтверджується фактом проведення контрольної розрахункової операції контролюючим органом, що зафіксовано в Акті, а, отже, субота була робочим днем.

Як слідує з матеріалів, 16.04.2024 та 18.04.2024 позивач надіслав контролюючому органу засобами поштового зв`язку копії документів, що підтверджують походження та облік товару, зазначеного в акті зняття залишків.

Доводи позивача, що оригінали документів на товар в магазині не зберігаються, оскільки ФОП здійснює діяльність не за місцем реєстрації, є необгрунтованими, оскільки позивач не був позбавлений можливості надати копії первинних документів під час проведення фактичної перевірки, а оригінали у подальшому. Вказана можливість передбачена пунктом 11 Порядку №496.

Водночас, надання позивачем первинних документів щодо товарів, які безпосередньо на момент перевірки знаходяться у місці продажу, контролюючому органу після закінчення перевірки не спростовують відсутності таких саме на початок проведення перевірки, що свідчить про порушення пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР.

Вказуючи на факт подання відповідних документів та пояснень позивачем контролюючому органу до прийняття оскаржуваного ППР, що свідчить про виконання позивачем обов`язку надання документів, що підтверджують облік та походження товарних запасів, передбаченого пунктом 12 статті 3 Закону №265/95-ВР, суд першої інстанції покликався на постанови Верховного Суду від 14 серпня 2024 року у справі №560/12984/23, від 29 травня 2020 року у справі №826/27811/15, від 6 серпня 2019 року у справі №160/8441/18, від 31 січня 2020 року у справі №826/15328/18, від 3 жовтня 2023 року у справі №420/534/20, від 6 серпня 2019 року у справі №160/8441/18 та від 29 травня 2020 року у справі №826/27811/15.

Разом з тим, правовідносини у цих справах виникли до 2022 року під час дії статті 20 Закону №265/95-ВР в попередній редакції (яка не передбачала відповідальності за не надання до перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу). Водночас, з 01.01.2022 суб`єкт господарювання зобов`язаний надати такі документи на початок проведення перевірки. Відповідно, предмет доказування у таких справах не охоплював питання виконання/не виконання суб`єктом господарювання обов`язку з надання до перевірки документів, підтверджуючих облік товарів, які перебували у місці продажу (господарському об`єкті).

Таким чином, висновки Верховного Суду, на які покликається суд першої інстанції, були сформовані за іншого правового регулювання та не враховують внесені до Закону №265/95-ВР зміни, які передбачають розширене коло обов`язків суб`єкта господарювання та збільшену кількість підстав, за яких може бути накладено відповідальність, а тому відносини у вказаних справах не є подібними, і такі висновки не підлягають врахуванню у спірних правовідносинах.

Зважаючи на викладене, висновок суду першої інстанції стосовно протиправності ППР з підстав недоведення реалізації позивачем товарів, необлікованих у встановленому порядку, є помилковим, оскільки відповідальність на позивача була накладена не за реалізацію необлікованого товару, а за ненадання під час перевірки документів, які підтверджують облік товарів. У свою чергу, Закон №265/95-ВР встановлює обов`язок платника надати документи щодо наявного на момент податкової перевірки товару, що підтверджують його облік та походження, та встановлює відповідальність за невиконання такого обов`язку.

За таких обставин, враховуючи, що виявлене контролюючим органом у цій справі порушення позивачем пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР не стосувалося встановленого під час перевірки факту реалізації позивачем товарів, які не було обліковано у встановленому порядку, застосування судами раніше сформульованого Верховним Судом підходу щодо способу виявлення необлікованих товарів є помилковим. Предметом доказування, з огляду на виявлене контролюючим органом порушення, було те, чи надав суб`єкт господарювання до перевірки документи на підтвердження того, що товари, які знаходяться у місці продажу, належним чином обліковані.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16 травня 2024 року у справі №280/176/23, де суд касаційної інстанції дійшов висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, а саме пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР і статті 20 Закону №265/95-ВР в редакціях, чинних на час виникнення спірних правовідносин.

Аналізуючи наведені правові норми у контексті встановлених обставин справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач під час проведення перевірки не надав контролюючому органу на початку перевірки первинні документи, що підтверджують походження товару та обліку у встановленому порядку товарних запасів, у зв`язку з чим ним порушено положення пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР. Відтак наявна підстава для застосування штрафної санкції відповідно до статті 20 Закону №265/95-ВР.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що у Головного управління були достатні фактичні та правові підстави для винесення оскаржуваного ППР, а тому відсутні підстави для його скасування.

Відповідно до частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на зазначене, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного рішення суду, суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права (неправильне тлумачення), що призвело до безпідставного задоволення позову. Вказане є підставою для скасування рішення суду та ухвалення постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області задовольнити.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді Л. Я. Гудим
С. М. Кузьмич