Справа № 300/8554/24
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" травня 2025 р. справа № 300/8554/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Главача І.А., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 (надалі, також позивач, ОСОБА_1 ), звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі, також відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якому просить:
визнати протиправним і скасувати рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене протоколом Комісії для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період № 14 від 06.09.2024 про відмову у надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період;
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 у порядку, межах, спосіб і строки, визначені законом, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо оформлення довідки про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації та за наслідками розгляду прийняти рішення про задоволення заяви та оформлення у встановленому законодавством порядку відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" № 3543-ХІІ.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачем було надіслано на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації від 26.08.2024 року на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" № 3543-ХІІ від 21.10.1993 року (надалі, також Закон № 3543-ХІІ), у зв`язку з наявністю матері з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується довідкою медико-соціальної експертної комісії серії МСЕ № 115356. Дана заява була отримана відповідачем і протоколом № 14 від 06.09.2024 було прийнято рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Рішення було мотивоване тим, що позивач не перебуває на військовому обліку у відповідача, заяву не було подано особисто, відповідно до п. 58 Постанови КМУ № 560, у позивача відсутній військово-обліковий документ та встановлено наявність іншої не військовозобов`язаної особи, яка зобов`язана утримувати матір позивача. Позивач вважає, що відповідачем не було надано належної оцінки доданим до заяви документам, а саме акту обстеження матеріально-побутових умов від 15.03.2023, акту встановлення факту здійснення догляду від 23.08.2023, витягу з рішення Рогатинської міської ради Івано-Франківської області № 68, у зв`язку з чим відповідач прийняв необґрунтоване рішення. З огляду на це він звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.11.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано десятиденний строк на усунення недоліків.
У встановлений законом строк позивачем недоліки було усунено.
Головуючий суддя Главач І.А. по даній адміністративній справі перебував у відпустці 22.11.2024 згідно наказу від 13.11.2024 № 268-В.
27.11.2024 на адресу суду від позивача надійшло клопотання про витребування копії протоколу № 14 від 06.09.2024 у відповідача, оскільки самостійно отримати зазначене рішення він не має можливості.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.12.2024 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Клопотання позивача задоволено і витребувано у відповідача вказане рішення та інші докази, що стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення.
Головуючий суддя Главач І.А. по даній адміністративній справі перебував у щорічній відпустці з 16.12.2024 по 07.01.2025 згідно наказу від 02.12.2024 № 284-В.
Головуючий суддя Главач І.А. по даній адміністративній справі відкликався з відпустки 17.12.2024 згідно наказу від 17.12.2024 № 310-В.
17.12.2024 року судом зареєстровано відзив відповідача, який надійшов через підсистему "Електронний суд". У відзиві відповідач вказує, що комісією з питань надання відстрочки було розглянуто заяву ОСОБА_1 від 26.08.2024 року, яка надійшла до ІНФОРМАЦІЯ_3 04.09.2024 року, і, протоколом № 14 від 06.09.2024 було прийнято рішення про відмову, оскільки відповідачем було встановлено, що позивач не перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідачем не додано військово-обліковий документ, заява не була подана ним особисто, а також встановлено факт наявності невійськовозобов`язаної сестри, яка відповідно до закону зобов`язана утримувати матір позивача, що не відповідає статті 23 Закону № 3543-ХІІ. Про відмову було повідомлено позивача у формі, визначеній Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період" № 560 від 16.05.2024 року (надалі, також Постанова № 560), шляхом надсилання повідомлення № 4-4172 від 22.10.2024 на адресу позивача, вказану ним у заяві. Стосовно аргументів позивача щодо не здійснення оцінки наданих ним документів, що підтверджують факт здійснення ним догляду, а саме акту обстеження матеріально-побутових умов від 15.03.2023, акту встановлення факту здійснення догляду від 23.08.2023 та витягу з рішення Рогатинської міської ради Івано-Франківської області № 68 від 23.08.2023, то відповідач зазначив, що їм була надана оцінка, однак їх подання не передбачено нормами Порядку № 560, і, крім того, дані документи не підтверджують неможливість сестри здійснювати догляд за матір`ю позивача. З огляду на вищезазначене, відповідач вважає, що діяв відповідно до вимог законодавства, а тому просив у задоволенні позову відмовити.
Головуючий суддя Главач І.А. по даній адміністративній справі перебував у відпустці 31.01.2025 згідно наказу від 27.01.2025 № 22-В.
Головуючий суддя Главач І.А. по даній адміністративній справі перебував у відпустці 14.02.2025 згідно наказу від 07.02.2025 № 41-В.
Головуючий суддя Главач І.А. по даній адміністративній справі перебував у відпустці 17.03.2025 згідно наказу від 10.03.2025 № 69-В.
Головуючий суддя Главач І.А. по даній адміністративній справі перебував у щорічній відпустці з 21.04.2025 по 16.05.2025 згідно наказу від 04.04.2025 № 80-В.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , 26.08.2024 звернувся із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації до ІНФОРМАЦІЯ_3 на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону № 3543-ХІІ, у зв`язку з наявністю матері з інвалідністю ІІ групи (а.с. 26).
До заяви додано пакет документів, а саме посвідчені копії: паспорта, картки платника податків, свідоцтва про народження ОСОБА_1 , паспорта і картки платника податків, довідки до акта огляду МСЕК серії МСЕ № 115356 від 28.08.2003 ОСОБА_2 (матері позивача), паспорта громадянина України для виїзду за кордон, свідоцтва про народження та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища ОСОБА_3 (сестри позивача), акту обстеження матеріально-побутових умов від 15.03.2023, акту встановлення факту здійснення догляду від 23.08.2023, витягу з рішення Рогатинської міської ради Івано-Франківської області про призначення помічника фізичній особі, яка за станом здоров`я не може самостійно здійснювати свої права та виконувати обов`язки № 68 від 28.03.2023, висновок районної ЛКК № 96/6 від 03.03.2023, заява ОСОБА_2 про вибір особи з числа військовозобов`язаних, яка буде здійснювати догляд від 26.08.2024, пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 (а.с. 4-6, 8-25).
Заява позивача надійшла відповідачу 04.09.2024.
06.09.2024 року комісією з питань надання відстрочки при ІНФОРМАЦІЯ_4 було розглянуто заяву позивача і прийнято рішення, оформлене протоколом № 14 від 06.09.2024 року, яким було відмовлено у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Відмова була вмотивована тим, позивач не перебуває на військовому обліку у відповідача, заяву не було подано особисто, відповідно до п. 58 Постанови КМУ № 560, у позивача відсутній військово-обліковий документ, оскільки такий не було додано до заяви та встановлено наявність іншої не військовозобов`язаної особи (рідної сестри), яка зобов`язана утримувати матір позивача.
Про вказане рішення позивач був повідомлений шляхом надсилання йому повідомлення № 4/4172 від 22.10.2024 (7).
Вважаючи прийняте відповідачем рішення протиправним, з метою зобов`язання розглянути заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та надати її, відповідно до вимог закону, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд встановив таке.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частин 1, 2 статті 65 Конституції України, Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (надалі, також Закон № 2232-ХІІ).
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ) введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. Також Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 оголошено загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.
У подальшому Указами Президента України воєнний стан продовжувався. Станом на дату розгляду справи воєнний стан в Україні триває.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Статтею 1 Закону № 3543-XII встановлено, що мобілізація комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Відповідно до частини 5 статті 22 Закону № 3543-XII призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Підстави звільнення від призову на військову службу під час мобілізації передбачені статтею 23 Закону № 3543-XII.
Згідно з пунктом 13 частини 1 статті 23 Закону № 3543-XII, в редакції чинній на момент звернення до відповідача із заявою, передбачає, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані:
які мають одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати (крім випадків, якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі). У разі відсутності невійськовозобов`язаних осіб здійснювати догляд за особою з інвалідністю I чи II групи може лише одна особа з числа військовозобов`язаних за вибором такої особи з інвалідністю.
Перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки (частина 7 статті 23 Закону № 3543-XII).
Відповідно до абзацу 1 пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 (надалі, також Положення № 154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Пунктом 8 Положення № 154 визначено, що завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, здійснення контролю за його станом, зокрема в місцевих держадміністраціях, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та розвідувальних органів України), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів з приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.
Згідно із пунктом 11 вищевказаного Положення районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, зокрема, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних.
Одночасно суд враховує, що з 18.05.2024 набрав чинності Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, який визначає алгоритм отримання військовозобов`язаними особами відстрочки.
Відповідно до пунктів 56, 57 Порядку № 560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:
голова комісії керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);
члени комісії представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).
Згідно з пунктом 58 Порядку № 560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.
Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлятися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (пункт 59 Порядку № 560).
Відповідно до пункту 60 Порядку № 560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.
Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.
На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.
Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.
У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6. У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.
До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
У разі неможливості провести перевірку у військовозобов`язаного підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів територіальний центр комплектування та соціальної підтримки повідомляє про необхідність надання відповідних підтвердних документів.
Судом встановлено, що позивач направив засобами поштового зв`язку до відповідача заяву від 26.08.2024 року, в якій повідомив, що є особою, яка на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" не підлягає призову на військову службу під час мобілізації та просив розглянути та оформити йому у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, довідку про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.
Подана ОСОБА_1 заява від 26.08.2025 надійшла відповідачу 04.09.2024. Заяву позивача було розглянуто 06.09.2024 комісією з питань надання відстрочки при ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що було прийняте рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, оформлене протоколом № 14 від 06.09.2024 (а.с. 55-56). Про прийняте рішення позивача було повідомлено шляхом надсилання йому повідомлення № 4/4172 від 22.10.2024, що підтверджується квитанцією про надсилання рекомендованого листа ОСОБА_1 від 23.10.2024 (а.с. 57). Позивач не заперечує надсилання йому вказаного повідомлення. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність порушення процедури прийняття рішення про відстрочку.
Щодо обґрунтованості мотивів прийняття вищевказаного рішення відповідачем, суд зазначає наступне.
У повідомленні № 4/4172 від 22.10.2024 вказано як підстави для відмови у наданні відстрочки те, що позивач не перебуває на військовому обліку у відповідача, заяву не було подано особисто, відповідно до п. 58 Постанови КМУ № 560, у позивача відсутній військово-обліковий документ, оскільки такий не було додано до заяви та встановлено наявність іншої не військовозобов`язаної особи (рідної сестри), яка зобов`язана утримувати матір позивача.
Суд вбачає за необхідне проаналізувати кожен мотив прийняття оспорюваного рішення.
Щодо мотиву відмови з підстави не перебування заявника ОСОБА_1 на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 14 Закону № 2232-ХІІ, в редакції, чинній на момент правовідносин, що виникли між сторонами, взяття громадян України на військовий облік призовників проводиться з метою визначення наявних людських ресурсів, ступеня їх придатності до військової служби, встановлення освітнього рівня, здобутої спеціальності або професії, рівня фізичної підготовки, вивчення особистих якостей.
Частиною 2 цієї статті встановлено, що взяття громадян України на військовий облік призовників здійснюється у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання.
Відповідно до частини 6 цієї статті, для взяття на військовий облік призовників громадяни України зобов`язані особисто прибути до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк, визначений у повістці, та подати необхідні документи, перелік яких установлюється Міністерством оборони України.
Частина 7 цієї статті вказує, що для взяття на військовий облік у відповідних районних (міських) центрах комплектування та соціальної підтримки утворюються комісії з питань взяття на військовий облік у такому складі:
голова комісії керівник відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки;
представник районної державної адміністрації, виконавчого органу міської ради (структурного органу освіти);
представник уповноваженого підрозділу територіального органу Національної поліції України, який проводить роботу з неповнолітніми;
лікар, який організовує роботу медичних працівників з медичного огляду громадян України, які підлягають взяттю на військовий облік;
психолог відповідного державного (комунального) закладу, розташованого на території району (міста);
Відповідно до абзацу 10 пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України які старші 25 років і раніше не перебували на військовому обліку.
Оскільки позивач не перебуває на військовому обліку у жодному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, а не тільки на військовому обліку відповідача, суд приходить до висновку що відмова у цій частині є правомірною.
Стосовно відмови з мотиву не особистого подання заяви суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 11 статті 38 Закону № 2232-ХІІ, призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.
Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487 (надалі, також Порядок № 1487).
Відповідно до пункту 2 Порядку № 1487 військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Згідно з підпунктом 8 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 2 до Порядку № 1487) призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів", а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Аналіз наведених правових норм свідчить, що військовозобов`язані повинні особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних та надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.
Також Порядком № 1487 не було передбачено обов`язку особистого прибуття військовозобов`язаних до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для повідомлення про зміни їх сімейного стану, стану здоров`я тощо, а також обов`язку особистого прибуття до ТЦК для подання заяви та документів на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.
Суд звертає увагу, що обов`язок "особисто повідомити" та "особисто прибути" не є тотожним у спірних правовідносинах.
При цьому, відповідачем не ставиться під сумнів, що заява позивача була направлена ним особисто, а не будь-якою іншою особою, як представником позивача.
Тобто, в даній ситуації позивачем дотримано процедуру особистого подання до відповідача заяви та документів що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.
Таким чином, відмова відповідача у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та на особливий період в цій частині є протиправною і такою, що суперечить вимогам законодавства.
З приводу відмови з мотиву відсутності у позивача військово-облікового документа суд звертає увагу на таке.
Відповідно до абзацу 8 частини 9 статті 1 Закону № 2232-ХІІ призовникам, військовозобов`язаним, резервістам та військовослужбовцям оформлюється та видається військово-обліковий документ, який є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку.
Відповідно до абзацу 4 пункту 4 Порядку № 1487, завданням військового обліку є своєчасне оформлення військово-облікових документів призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до абзацу 1 пункту 20 Порядку № 1487, військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів.
Абзацом 2 пункту 23 Порядку № 1487 визначено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти, які не актуалізували інформацію про себе в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, особисто у семиденний строк з дня внесення змін до персональних даних прибувають із паспортом громадянина України та військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу, який організовує та веде військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці, для взяття їх на військовий облік, зняття з військового обліку або внесення змін до їх облікових даних.
Відповідно до абзацу 2 пункту 58 Порядку № 560, під час подання заяви військовозобов`язаний пред`являє військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі).
Як встановлено судом, до заяви додано пакет документів, а саме посвідчені копії: паспорта, картки платника податків, свідоцтва про народження ОСОБА_1 , паспорта і картки платника податків, довідки до акта огляду МСЕК серії МСЕ № 115356 від 28.08.2003 ОСОБА_2 , паспорта громадянина України для виїзду за кордон, свідоцтва про народження та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища ОСОБА_3 , акту обстеження матеріально-побутових умов від 15.03.2023, акту встановлення факту здійснення догляду від 23.08.2023, витягу з рішення Рогатинської міської ради Івано-Франківської області про призначення помічника фізичній особі, яка за станом здоров`я не може самостійно здійснювати свої права та виконувати обов`язки № 68 від 28.03.2023, висновок районної ЛКК № 96/6 від 03.03.2023, заява ОСОБА_2 про вибір особи з числа військовозобов`язаних, яка буде здійснювати догляд від 26.08.2024, пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 . Оскільки позивачем не долучено до заяви про надання відстрочки копії військово-облікового документа, що підтверджується відомостями про додатки до заяви від 26.08.2024 та не заперечується позивачем у позові, суд прийшов до висновку, що відмова у наданні відстрочки з цієї підстави є правомірною.
Стосовно відмови на підставі наявності у позивача іншого невійськовозобов`язаного члена сім`ї, а саме рідної сестри, яка зобов`язана згідно закону утримувати матір, що не дає позивачу право на відстрочку суд звертає увагу на наступне.
Згідно з пунктом 13 частини 1 статті 23 Закону України № 3543-ХІІ не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які мають одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати (крім випадків, якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі). У разі відсутності невійськовозобов`язаних осіб здійснювати догляд за особою з інвалідністю I чи II групи може лише одна особа з числа військовозобов`язаних за вибором такої особи з інвалідністю.
На реалізацію положень частини 5 статті 22 Закону України № 3543-ХІІ Урядом 16 травня 2024 року прийнято Постанову № 560, якою затверджений Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації.
Згідно пункту 58 Порядку № 560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.
На підставі пункту 60 Порядку № 560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.
Відповідно до пункту 61 Порядку № 560 військовозобов`язані, які здійснюють догляд (постійний догляд) за особами, зазначеними у пунктах 9, 13, 14 частини першої статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, та які не мають права на призначення компенсації (допомоги, надбавки) на догляд за ними, для розгляду питання надання їм відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації звертаються до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу за місцем свого перебування на військовому обліку із заявою у паперовій або електронній формі, зокрема, у разі технічної реалізації засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста, до якої додається письмова заява особи, яка потребує догляду чи постійного догляду, довільної форми із зазначенням реєстраційного номера облікової картки платника податків, про підтвердження відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані її утримувати (чоловік/дружина, працездатні діти), чи інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати постійний догляд.
Районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки або його відокремлений відділ перевіряє перебування такого військовозобов`язаного на військовому обліку, родинні зв`язки військовозобов`язаної особи та особи, яка потребує догляду (постійного догляду), наявність інших зареєстрованих/задекларованих осіб за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання особи, яка потребує догляду, з використанням відомостей Державного електронного реєстру військовозобов`язаних України, Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру, інших інформаційних систем, реєстрів та баз даних, у тому числі шляхом інформаційного обміну. Матеріали за результатами перевірки надсилаються керівнику виконавчого органу місцевого самоврядування за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання військовозобов`язаного, який здійснює догляд.
Так, постановою Кабміну від 16.08.2024 року № 930, Порядок № 560 доповнили новим пунктом 58-1 такого змісту:
військовозобов`язані, які відповідно до закону зобов`язані утримувати осіб, зазначених у пункті 13 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», зазначають у заяві (додаток 4) про відсутність інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані утримувати осіб, зазначених у пункті 13 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а за умови наявності кількох військовозобов`язаних додають заяву особи з інвалідністю I або II групи за формою згідно з додатком 15, в якій зазначається прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) особи, яку особа з інвалідністю обирає для здійснення свого утримання.
Районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки або його відділ за місцем перебування на військовому обліку військовозобов`язаного, який відповідно до закону зобов`язаний утримувати осіб, зазначених у пункті 13 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», або здійснює постійний догляд за особами, зазначеними у пунктах 9 і 14 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час прийняття рішення про надання відстрочки від призову на військову службу за призовом під час мобілізації перевіряє перебування такого військовозобов`язаного на військовому обліку, родинні зв`язки військовозобов`язаного та особи, яку відповідно до законодавства зобов`язаний утримувати військовозобов`язаний або за якою здійснює постійний догляд, наявність інших осіб, місце проживання яких задекларовано/зареєстровано за адресою задекларованого/ зареєстрованого місця проживання військовозобов`язаного або особи, яка перебуває на утриманні або потребує постійного догляду, з використанням відомостей Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, Державного реєстру актів цивільного стану громадян, інших інформаційних систем, реєстрів та баз даних, у тому числі шляхом інформаційного обміну.
У Додатку 5 до Порядку № 560 "Перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію зазначено, що відповідно до пункту 13 частини 1 статті 23 Закону № 3543-ХІІ: документи, що підтверджують право на відстрочку:
для особи, яка зайнята доглядом, документи, що підтверджують родинні зв`язки, та один із документів що підтверджує неможливість інших осіб, які не є військовозобов`язаними та які зобов`язані за законом утримувати одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, здійснювати догляд за ними: інвалідність такої особи, її потребу у постійному догляді, перебування під арештом (крім домашнього арешту), відбування покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі, документи про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд або акт про встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду) (додаток 8), у якому зазначаються відомості про відсутність інших осіб, які могли б здійснювати такий догляд;
для особи, яка потребує догляду, один із документів, що підтверджує інвалідність особи, яка потребує догляду: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або пенсійне посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою, затвердженою Мінсоцполітики.
Тобто, Порядком чітко визначено перелік документів, які необхідно подати, серед яких, зокрема, один із таких документів, що підтверджує неможливість інших осіб, які не є військовозобов`язаними та зобов`язані за законом утримувати одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу в постійному догляді за формою, затвердженою МОЗ, або документ, що підтверджує перебування під арештом (крім домашнього арешту), або відбування покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі.
Судом встановлено, що у поданій позивачем заяви про надання відстрочки не міститься відмітки щодо наявності чи відсутності інших невійськовозобов`язаних осіб, які за законом повинні здійснювати догляд за ОСОБА_4 . Таким чином, позивач не повідомив уповноваженого суб`єкта про наявність у нього рідної сестри ОСОБА_3 . Крім того, серед зазначених додатків до заяви про надання відстрочки не вказані жодні документи, які стосуються сестри позивача.
Обов`язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків закріплено в статті 51 Конституції України.
Відповідно до статті 172 Сімейного кодексу України, дитина, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу.
Згідно з частиною першою статті 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.
Оцінюючи надані матеріали, суд дійшов висновку, що позивач не надав до заяви жодного документа який міг би підтвердити неможливість здійснення ОСОБА_3 утримання своєї матері ОСОБА_2 .
Водночас суд зазначає, що дискреційні повноваження це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення.
Тобто дискреційні повноваження це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.
Суд зауважує, що у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин, оскільки адміністративний суд не вправі перебирати на себе повноваження суб`єкта публічної адміністрації, реалізуючи за нього процедурні дії, ухвалювати рішення чи проводити адміністративну процедуру.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, також КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
При цьому, згідно з частиною четвертою статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
За приписами вказаної норми у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.
Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.
Отже, зобов`язання судовим рішенням суб`єкта владних повноважень до вчинення конкретних дій (прийняття конкретних рішень) можливе, за загальним правилом, лише за умови почергового встановлення судом двох обставин: позивач на момент звернення до відповідного суб`єкта владних повноважень забезпечив виконання всіх без винятку вимог закону для отримання конкретного рішення; зобов`язання суб`єкта владних повноважень розглянути повторно звернення позивача з урахуванням висновків суду є недоцільним (об`єктивно встановлено безальтернативність рішення суб`єкта владних повноважень, яке може бути прийняте за встановлених судом обставин у конкретній справі).
Відтак, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.
Тобто, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.
В даній ситуації відповідачем не досліджувалися документи, що підтверджують неможливість здійснення ОСОБА_3 утримання своєї матері ОСОБА_2 , тому докази щодо цього питання повинні бути в першу чергу досліджені уповноваженим суб`єктом з прийняттям ним відповідного рішення.
Оскільки факт неможливості здійснення утримання рідною сестрою позивача своєї матері не було досліджено відповідачем в силу неподання позивачем всіх необхідних і достатніх на його думку документів, суд робить висновок про обґрунтованість відмови відповідачем у наданні відстрочки у цій частині.
Стосовно доводів позивача про неналежне дослідження відповідачем документів доданих до заяви, зокрема, акту обстеження матеріально-побутових умов від 15.03.2023, акту встановлення факту здійснення догляду від 23.08.2023, витягу з рішення Рогатинської міської ради Івано-Франківської області № 68 від 28.03.2023, то суд звертає увагу позивача, що перераховані документи підтверджують факт здійснення ним догляду за матір`ю ОСОБА_4 . Однак, дані документи не підтверджують факт неможливості здійснення утримання і догляду ОСОБА_3 за ОСОБА_4 , яка є матір`ю і позивача ОСОБА_1 і його рідної сестри ОСОБА_3 . Даний факт має бути підтверджено іншими документами, про що зазначалося вище. Подання суду документів (закордонного паспорта та копії візи ОСОБА_3 ) не дає суду можливості вирішувати дане питання, оскільки в даній ситуації це буде втручанням в дискреційні повноваження відповідача.
Отже, з огляду на встановлені вище обставини, суд вважає, що вчинені відповідачем дії щодо розгляду заяви ОСОБА_1 є такими, що відповідають чинному законодавству. Щодо мотивів відмови, суд підтверджує неправомірність відмови в частині визначення обов`язку особисто прибути до відповідача для подання заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Натомість, відмова у наданні відстрочки з інших підстав визнається судом правомірною.
Суд звертає увагу, що неправомірність відмови у частині обґрунтування щодо неособистого подання заяви, відповідно до правил п. 58 Порядку № 560 не призводить не протиправності прийнятого рішення загалом, оскільки даний мотив не є єдиним чи вирішальним при прийнятті відповідачем оскаржуваного рішення.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок про необґрунтованість позовних вимог, з огляду на що у задоволенні позову необхідно відмовити.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В задоволенні позову відмовити.
Копію рішення надіслати учасникам справи.
Відповідачу копію рішення надіслати через підсистему "Електронний суд".
Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ "Мої справи".
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 );

відповідач ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ).

Суддя Главач І.А.