Справа № 420/4061/25
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4061/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Радчука А.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор» (пр. Незалежності, буд.70, м. Ізмаїл, Одеська область, 68600, ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор», у якій позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор» (ЄДРПОУ - 08564179) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 30000,00 грн щомісячно за період з 24.02.2022 до 31.05.2022;

зобов`язати Державну установу «Ізмаїльський слідчий ізолятор» () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) додаткову винагороду у розмірі 30000,00 грн щомісячно, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 24.02.2022 до 31.05.2022, з урахуванням раніше виплачених сум.

Адміністративний позов поданий за допомогою підсистеми «Електронний суд».

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що вона з 16.07.2019 по 21.11.2023 проходила службу у державній кримінальній виконавчій службі України остання посада молодший інспектор (технік з обслуговування засобів інженерно технічних засобів охорони) сектору інженерно технічних засобів охорони зв`язку та інформації Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор». 06.02.2025 на адвокатський запит представника Позивача від Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор» поступила відповідь, що Позивачу була нарахована та виплачена додаткова винагорода за період з 26.04.2022 по 30.04.2022 за фактично відпрацьовані години з розрахунку 41,67 грн. за 24 відпрацьованих годин, та за період несення служби з 01.05.2022 по 31.05.2022 з розрахунку 40,32 грн. за годину за 24 відпрацьованих годин та відповідно до доданої бухгалтерської довідки Позивачу нараховано та виплачено додаткову грошову винагороду: за період з 26.04.2022 по 30.04.2022 нараховано 1180,09 грн та виплачено 985,08 грн; за період з 01.05.2022 по 31.05.2022 нараховано 1141,86 грн та виплачено 953,16 грн.

На переконання позивача, вона, як особа, що проходила службу в Державній кримінально-виконавчій службі та несла службу на території Одеської області (включена до переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка»), в період з 24.02.2022 по 31.05.2022 включно мала право на отримання додаткової грошової винагороди в розмірі 30 000 грн., передбаченої п.1 Постанови №168, щомісячно.

Таким чином, вважаючи, що відповідач не у повному обсязі нараховував та виплатив їй додаткову винагороду, яка є складовою частиною грошового забезпечення, позивачка звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 17.02.2025 року позовну заяву залишено без руху та роз`яснено позивачу, що виявлені недоліки мають бути усунені шляхом надання, відповідно до вимог ч. 1 ст. 123, ч. 6 ст. 161 КАС України заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, в якій вказати причини поважності (у разі їх наявності) пропуску строку звернення до суду та надати належні докази цьому.

На виконання вищезазначеної ухвали суду від представника позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до суду з даним позовом, у якій заявник зазначає про дотримання позивачем строку звернення до суду з огляду на те, що позовні вимоги за цим позовом стосуються періоду до 19.07.2022 коли частина друга статті 233 КЗпП України діяла (в редакції, чинній до 19 липня 2022 року), якою строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому при звільненні заробітної плати та всіх сум, що належать працівникові при звільненні у разі порушення законодавства про оплату праці не обмежувався будь-яким строком.

Ухвалою суду від 21.03.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

07.04.2025 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов, відповідно до якого відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог, вважає їх необґрунтованими та безпідставними.

Позиція відповідача обґрунтована тим, що ОСОБА_1 не брала участі у бойових діях та заходах у період проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України.

Крім того, листом Міністерства юстиції України від 30.06.2022 №52058/16.3.2/11-22 щодо виплати додаткової винагороди за несення служби в органах і установах Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 (зі змінами), установі були виділені додаткові кошти для виплати додаткової грошової винагороди в розмірі 30000,00 грн. щомісячно за період з 26 квітня 2022 року по 31 травня 2022 року пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць. Згідно до наказу установи від 12.08.2022 №33/ОС/ПР-22 «Про виплату додаткової винагороди особам з числа рядового та начальницького складу установи», ОСОБА_1 виплачено додаткову винагороду за період з 26.04.2022 по 30.04.2022 за фактично відпрацьовані години з розрахунку 41,67 грн. за 24 відпрацьованих годин, та за період несення служби з 01.05.2022 по 31.05.2022 з розрахунку 40,32 грн. за годину виплачено за 24 відпрацьованих годин.

Додатково відповідачем повідомлено, що у період з 03.05.2022 по 26.05.2022 ОСОБА_1 перебувала у щорічній черговій оплачуваній відпустці за 2022 рік.

З підстав викладеного відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Інші заяви по суті справи, клопотання та додаткові докази до суду не надходили.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.

Відповідно до матеріалів справи позивач, ОСОБА_1 , проходила службу в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» з 16.07.2019 року (наказ установи від 15.07.2019 № 63/ОС -19) та в посаді молодшого інспектора техніка (з обслуговування інженерно технічних засобів охорони) сектору інженерно технічних засобів охорони, зв`язку та інформації державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор» по 21.11.2023 (наказ установи від 03.11.2023 № 80 /ОС-23).

Звернення позивача до суду обумовлено тим, що у період з 24.02.2022 року по 31.05.2022 року відповідачем не у повному обсязі виплачувалась додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану, зокрема, особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно.

Відповідно до копії Бухгалтерської довідки щодо фактично нарахованих сум додаткової винагороди ОСОБА_1 від 04.04.2025 року №6/9-25, позивачу, згідно з постановою КМУ від 28.02.2022р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», нараховано та виплачено додаткову грошову винагороду:

за період з 26.04.2022 по 30.04.2022 у сумі 1180,09 грн.;

за період з 01.05.2022 по 31.05.2022 у сумі 1141,46 грн.

Вважаючи, що має право на отримання додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн щомісячно у період з 24.02.2022 року по 31.05.2022 року, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові основи організації та діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України, її завдання та повноваження визначає Закон України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» від 23.06.2005р. №2713-IV (далі Закон №2713-IV).

Відповідно до частини 4 статті 21 Закону №2713-IV, особи рядового і начальницького складу та працівники кримінально-виконавчої служби, а також члени їхніх сімей знаходяться під захистом держави, їх безпека, честь і гідність охороняються законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 23 Закону №2713-IV держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України. Умови грошового і матеріального забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплата праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються законодавством і мають забезпечувати належні матеріальні умови для комплектування Державної кримінально-виконавчої служби України висококваліфікованим персоналом, диференційовано враховувати характер і умови служби чи роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій та професійній діяльності і компенсувати персоналу фізичні та інтелектуальні затрати.

Частиною першою статті 24 Закону №2713-IV передбачено, що фінансування діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України та інших джерел, передбачених законом. Пільги, компенсації та гарантії, передбачені цим Законом, надаються за рахунок і в межах бюджетних асигнувань на утримання відповідних бюджетних установ.

З метою визначення порядку та умов виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України Міністерством юстиції України 28.03.2018 наказом №925/5 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України (далі - Порядок №925/5).

Згідно з пунктом 3 вказаного порядку, грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 8 Порядку №925/5 при виплаті грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення, належного за повний місяць, на кількість календарних днів цього місяця.

Таким чином, грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, а саме щомісячні його види, виплачуються пропорційно відпрацьованому часу на підставі законодавства, яке є спеціальним у спірних правовідносинах.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, дія якого в подальшому продовжувалась, у тому числі воєнний стан діяв у період спірних правовідносин.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова №168).

У пункті 1 цієї постанови установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 3 вказаної постанови Міністерству фінансів України доручено опрацювати питання щодо збільшення видатків відповідним розпорядникам бюджетних коштів для забезпечення реалізації цієї постанови.

У пункті 5 цієї постанови зазначено, що вона набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Постановою Кабінету Міністрів України №350 від 22.03.2022 до пункту 1 Постанови №168 були внесені зміни, згідно з якими абзац 1 пункту 1 після слів «та поліцейським» доповнено словами «а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка».

При цьому, пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №350 від 22.03.2022 передбачено, що ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №204-р від 06.03.2022 «Про затвердження переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога застрахованим особам в рамках Програми «єПідтримка» затверджено перелік адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка» згідно з додатком.

Згідно вказаного Переліку програма єПідтримка поширюється на Одеську область, де розташовується Державна установа «Ізмаїльський слідчий ізолятор», в якому працювала позивачка на момент виникнення спірних правовідносин.

Таким чином, з 24.02.2022 р. на період дії воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах Одеської області, повинна була виплачуватись додаткова винагорода в розмірі 30 000 грн. щомісячно.

У подальшому постановою КМУ №754 від 01.07.2022р. (яка набрала чинності 08.07.2022 р. та застосовується з 01.06.2022р.) внесено такі зміни до пункту 1 Постанови №168, а саме: в абзаці першому слова які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка замінено словами «які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)»; після слова щомісячно доповнено словами «(крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць)».

Тобто, з 01.06.2022 право на отримання щомісячної додаткової винагороди у розмірі 30000,00 грн. залишилось лише у тих співробітників, які несуть службу в межах територіальних громад, що розташовані в районах проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

Спірним у даній справі є питання щодо нарахування додаткової винагороди у період 24.02.2022 до 31.05.2022 року, тобто до внесення змін постановою КМУ №754 від 01.07.2022 р.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка у період з 16.07.2019 року проходить службу в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор», яка розташована в Одеській області.

Суд зазначає, що згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України №204-р від 06.03.2022 «Про затвердження переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога застрахованим особам в рамках Програми «єПідтримка», Одеська область (без визначення окремих територіальних громад та населених пунктів) була включена до Переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка».

Постановою №168 у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, було передбачено виплату додаткової винагороди в розмірі 30 000,00 грн. щомісячно особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка.

Відповідні зміни внесено до Постанови №168 постановою КМУ №754 від 01.07.2022р., які застосовуються з 01.06.2022 р., тобто не поширюються на період спірних правовідносин.

Відтак, у період з 24.02.2022 до 31.05.2022 року позивач мав право на отримання додаткової винагороди в розмірі 30 000,00 грн. щомісячно, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168.

Разом з цим, нарахування та виплата позивачці у спірний період додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №168, було здійснено у значно меншому розмірі,а саме: за період з 26.04.2022 по 30.04.2022 у сумі 1180,09 грн.; за період з 01.05.2022 по 31.05.2022 у сумі 1141,46 грн. Зазначене підтверджено сторонами справи.

Обґрунтовуючи розмір вказаних виплат, відповідач посилається на лист Міністерства юстиції України від 30.06.2022 №52058/16.3.2/11-22 щодо виплати додаткової винагороди за несення служби в органах і установах Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 (зі змінами), яким установі були виділені додаткові кошти для виплати додаткової грошової винагороди в розмірі 30000,00 грн. щомісячно за період з 26 квітня 2022 року по 31 травня 2022 року пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць, та наказ установи від 12.08.2022 №33/ОС/ПР-22 «Про виплату додаткової винагороди особам з числа рядового та начальницького складу установи».

Суд не приймає такі доводи відповідача, адже вказаний лист та наказ, виданий на його підставі не відповідають положенням Постанови №168, та складені вже поза межами спірного періоду.

Щодо відсутності цільових бюджетних асигнувань для здійснення виплат додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168 суд зазначає, що відсутність бюджетних асигнувань не може бути підставою для не виплати додаткової винагороди, передбаченої чинним на час вирішення спору підзаконним нормативно-правовим актом, яким у цьому випадку є Постанова № 168.

Щодо доводів відповідача про те, що позивачка у спірний період не брала участі у бойових діях та заходах суд зазначає, що положення пункту 1 Постанови № 168 не містять застережень щодо призначення додаткової допомоги виключно особам, які беруть участь в оперативних заходах, несуть варту, несуть службу у наряді, беруть участь у бойових діях тощо. Тобто, Постанова № 168 в редакції від 22.03.2022 не ставить в залежність отримання додаткової винагороди від залучення осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби від виконання завдань та заходів, спрямованих на забезпечення безпеки в умовах воєнного стану, як про це вказує відповідач.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 02.11.2023 року у справі №160/11851/22.

У свою чергу суд приймає до уваги доводи відповідача щодо перебування позивачки у відпустці у спірний період.

Так, відповідно до копії наказу ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор» від 29.04.2022 року №15/ОС/ВП-22 сержанту внутрішньої служби ОСОБА_1 на підставі її рапорту та графіку відпусток надано частину щорічної чергової основної оплачуваної відпустки за 2022 рік тривалістю 24 доби з 03 травня 2022 року по 26 травня 2022 року.

Позивачка не заперечує щодо зазначеного.

Відповідно до п. 14 Порядку №925/5 особам рядового і начальницького складу, які відповідно до законодавства України мають право на відпустку зі збереженням грошового забезпечення, виплата грошового забезпечення здійснюється в розмірі, що вони одержували на день вибуття у відпустку, з розрахунку посадового окладу, установленого за основною штатною посадою, окладу за спеціальним званням, щомісячних видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер) та премії, встановленої відповідно до глави 13 розділу II цього Порядку.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 1 Постанови №168 додаткова винагорода виплачується лише у період дії воєнного стану, тобто виплата винагороди залежить від певних умов та виплачується лише в означений період, а її розмір не є сталим.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом:

визнання протиправною бездіяльність Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор» щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 за період з 24.02.2022 року по 02.05.2022 року та з 27.05.2022 року по 31.05.2022 року додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» додаткову винагороду з розрахунку 30000,00 грн щомісячно;

зобов`язання Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду з розрахунку 30000,00 грн щомісячно, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 24.02.2022 року по 02.05.2022 року та з 27.05.2022 року по 31.05.2022 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

З огляду на перебування позивачки у період з 03 травня 2022 року по 26 травня 2022 року у відпустці, у задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов слід задовольнити частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Підстави для розподілу судових витрат зі сплати судового збору відсутні, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.1 ч. 1 статті 5 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 7, 9, 77, 139, 241-246, 250, 255, 263, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор» (пр. Незалежності, буд.70, м. Ізмаїл, Одеська область, 68600, ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор» щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 за період з 24.02.2022 року по 02.05.2022 року та з 27.05.2022 року по 31.05.2022 року додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розрахунку 30000,00 грн щомісячно.

Зобов`язати Державну установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду з розрахунку 30000,00 грн щомісячно, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 24.02.2022 року по 02.05.2022 року та з 27.05.2022 року по 31.05.2022 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя А.А. Радчук