Справа № 646/2038/25
Суддя: Латка І. П.
Дата ухвалення: 2025-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 646/2038/25
Провадження № 2-адр/638/8/25
22 травня 2025 року м. Харків
Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді Латки І.П.,
за участю секретаря судового засідання Мяснянкіної Г.П.,
учасники справи:
відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву ОСОБА_1 , від імені якого діє представник Вайленко Ганна Олександрівна, про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у адміністративній справі № 646/2038/25 за позовом ОСОБА_1 , від імені якого діє представник Вайленко Ганна Олександрівна, до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,
Заява мотивована тим, що у провадженні суду перебувала адміністративна справа № 646/2038/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_3 , про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. 05 травня 2025 року ухвалено рішення, яким було задоволено вимоги позивача - ОСОБА_1 в повному обсязі, однак питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу вирішено не було.
В позові, поданому до суду, позивачем ОСОБА_1 було заявлено, зокрема, вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу. Так, позивач ОСОБА_1 , уклав із адвокатом Вайленко Г.О. Договір про надання юридичних (адвокатських) послуг № 48 від 07.03.2025 р, предметом якого є написання позову до суду з метою оскарження постанови про притягнення Клієнта до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, участь в суді першої інстанції. Відповідно до Акту виконаних робіт, вартість юридичних (адвокатських) послуг склала 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.
Позивач просив суд стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 (Код ЄРДПОУ НОМЕР_1 , юридична адреса: АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять) тисяч гривень 00 копійок.
ІНФОРМАЦІЯ_1 подав заперечення проти заяви, в яких зазначив, що детальний опис робіт (наданих послуг) не надано, а лише обмежено загальними фразами (консультація, пошук, аналіз). Ведення справи в суді взагалі незрозуміла послуга, оскільки не має жодного змістовного вираження. Відомості про те, що консультування та аналіз судової практики пов`язані саме з даною судовою справою, відсутні. Відсутні будь-які дані про час та місце наданих послуг, а також їх конкретний результат у вигляді напрацьованих матеріалів (документів). Чотири години роботи адвоката (згідно з наданим актом) в нескладній справі оцінені в 10 тисяч гривень, що не може вважатись співрозмірними витратами. Відповідно до ухваленого судом рішення ні позивач, ні його адвокат участі в судовому засіданні не приймали. Матеріали судової справи містять відомості, що позов було подано з порушенням територіальної підсудності визначеної процесуальним законом. Вказане свідчить про неналежне виконання адвокатом умов договору з позивачем. Наданий позивачем акт виконаних робіт складено ще 07.03.2025 року, одразу зі складанням договору від 07.03.2025 року. Таким актом засвідчено вже начебто надані роботи. Але станом на 07.03.2025 року не було ні звернення до суду, ні «ведення справи в суді». З наданих документів про сплату вбачається, що сплата здійснена ОСОБА_2 , а позивачем по судовій справі є ОСОБА_1 . При цьому сплата здійснена 07.03.2025 року об 11 год 47 хвилин. Наданий позивачем акт виконаних робіт не містить жодної інформації, що вказані в акті роботи виконувались у зв`язку з притягненням до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ТЦК та СП. З цих підстав відповідач просив відмовити у задоволенні заяви про стягнення судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу).
В судове засідання сторони не з`явилися, представник позивача просила заяву розглянути за відсутністю сторони позивача. Відповідач був належним чином повідомлений про судове засідання, причини неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення судового засідання не звертався, у зв`язку з чим суд вважає, що його неявка не перешкоджає розгляду справи.
Дослідивши заяву з додатками та матеріали адміністративної справи № 646/2038/25, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви з наступних підстав.
Рішенням Шевченківського районного суду міста Харкова від 05 травня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 , від імені якого діє представник Вайленко Ганна Олександрівна; постанову виконувача обов`язків начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 № 559 від 03 березня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн скасовано; справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, - закрито.

08 травня 2025 року ОСОБА_1 , від імені якого діє представник Вайленко Ганна Олександрівна, засобами поштового зв`язку звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у розмірі 10000 грн.

До заяви долучено наступні докази понесення судових витрат на професійну правничу допомогу:

1. Копію Договору про надання юридичних (адвокатських) послуг № 48 від 07.03.2025 року;

2. Копію Додаткової угоди до Договору про надання юридичних (адвокатських) послуг № 48 від 07.03.2025 року;

3. Копію Акту виконаних робіт № 48 від 07.03.2025 року;

4. Копію платіжної квитанції № 66 від 07.03.2025 року.

З Акту виконаних робіт № 48 від 07.03.2025 року вбачається, що позивачу надано наступні послуги професійної правничої допомоги:

1. Усна консультація з вивченням документів та надання роз`яснень з правових питань - 2 год. 00 хв. - 1000, 00 грн;

2. Пошук та аналіз актуальної судової практики з питань застосування законодавства у спірних правовідносинах - 2 год. 00 хв. - 1000, 00 грн;

3. Написання адміністративного позову та подання його до суду 5000 грн;

4. Ведення справи в суді першої інстанції - 3000 грн.

В матеріалах справи міститься копія Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Вайленко Ганною Олександрівною, серія ДН № 6173 від 23.02.2022, ордер на надання правничої (правової) допомоги АН № 1641496 від 10.03.2025.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За приписами ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч.7 ст.139 КАС України).

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно ч.ч. 3, 4 ст.143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Частинами 3, 4 статті 134 КАС України визначено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що розмір суми витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу та вартості виконаних робіт, витрати на проведення яких понесені в межах розгляду конкретної судової справи. При цьому розмір витрат має бути співмірним із складністю виконаних адвокатом конкретних робіт та часом, витраченим на виконання цих робіт.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5 ст.134 КАС України).

Згідно з ч.6 ст.135 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.7 ст.135 КАС України).

З аналізу положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, пов`язаних безпосередньо з розглядом певної судової справи, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України» зазначено, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, а також постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року у справах №810/3806/18, №810/2816/18, №810/3806/18), від 22 листопада 2019 року у справі №810/1502/18.

З системного аналізу вищевказаних правових норм можна дійти висновку, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Відповідно до ч.9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Суд зазначає, що аналіз наведених законодавчих положень дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Такі висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 26.01.2023 №280/3242/19.

Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).

Вирішуючи питання про розмір витрат на правову допомогу суд виходить з того, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Отже, відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір.

З наданих позивачем доказів вбачається, що надані послуги «1. Усна консультація з вивченням документів та надання роз`яснень з правових питань», «2. Пошук та аналіз актуальної судової практики з питань застосування законодавства у спірних правовідносинах» не відповідають критеріям дійсності та необхідності, оскільки не є самостійними послугами професійної правничої допомоги, а є складовими послуги «3. Написання адміністративного позову та подання його до суду».

Крім того, не відповідає цим критеріям послуга «4. Ведення справи в суді першої інстанції», оскільки справа розглядалася у спрощеному порядку згідно зі ст. 286 КАС України без участі сторін в судовому засіданні. Справа перебувала у провадженні суду менше 3 тижнів. Окрім того, адвокатом не розкрито в чому полягало надання цієї послуги, враховуючи викладені вище обставини.

При цьому, послуга під номером 3 відповідає критеріям дійсності та необхідності. Проте враховуючи критерій розумності розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних робіт та наданих послуг, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, суд дійшов до висновку, що зазначені адвокатом вартість та обсяг виконаних послуг у розмірі 5000,00 грн. є завищеними, належним чином не обґрунтованими, та такими, що суперечать принципу розумності, необхідності та пропорційності судових витрат.

Дослідивши на підставі наданих до суду доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, розмір гонорару, співмірність та пропорційність наданих послуг складності справи, витраченому адвокатом часу, обсягу наданих послуг, значенню справи для сторін, суд вважає обґрунтованими та таким, що підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн.

Керуючись ст. 132, 134, 139, 243, 246-247, 252, 293 КАС України, суд ,є

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , від імені якого діє представник Вайленко Ганна Олександрівна, про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у адміністративній справі № 646/2038/25 за позовом ОСОБА_1 , від імені якого діє представник Вайленко Ганна Олександрівна, до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 , судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) грн 00 коп.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.П. Латка