Справа № 320/24751/25
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про забезпечення позову

21 травня 2025 року № 320/24751/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Щавінський В.Р., розглянувши в місті Києві у порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАЙДЕКС УА» про забезпечення позову до подання позовної заяви,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗАЙДЕКС УА» звернулось до Київського окружного адміністративного суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, у якій просить суд забезпечити позов шляхом зупинення дії Розпорядження Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками (Держлікслужба) № 303-001.1/002.0/17-25 від 12.05.2025 до вирішення спору по суті та набрання рішенням суду законної сили.

Дану заява обґрунтована тим, що незастосування заходів забезпечення позову та незупинення дії протиправного Розпорядження Держлікслужби № 303-001.1/002.0/17-25 від 12.05.2025 щодо заборони реалізації, зберігання та застосування всіх серій лікарського засобу АМФОЛІП будуть мати також незворотні наслідки й для кінцевих споживачів лікарського засобу АМФОЛІП громадян України з огляду на відсутність в Україні аналогу такого лікарського засобу. Крім того, на сьогодні існує реальна загроза завдання шкоди правам ТОВ «ЗАЙДЕКС УА», Державного підприємства «Медичні закупівлі України», інших медичних установ.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та доданні до неї матеріали суддя приходить до висновку, що дану заяву слід задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З урахуванням вищенаведеного положення КАС України, розгляд заяви про забезпечення позову здійснюється без повідомлення сторін.

Вирішуючи питання про наявність обставин, що дають підстави для забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до частини другої цієї статті, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Аналіз наведених положень процесуального закону є підставою для висновку про те, що ними визначено дві самостійні підстави для вжиття судом заходів забезпечення позову.

За приписами статті 151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до абзацу 2 пункту 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» від 06.03.2008 №2 в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, статтею 151 КАС України визначено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних обставин, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Значення інституту забезпечення позову в КАС України полягає в тому, що цим інститутом захищаються законні права/інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

При цьому, забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику.

Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно якоїсь із сторін у спорі; їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ`я сторін.

Зокрема, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, які б свідчили про наявність зазначених вище підстав для забезпечення позову.

Тобто, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

При цьому, подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову (ч. 4 ст. 150 КАС України).

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо тимчасової охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача та забезпечення реального та ефективного виконання судового рішення (в разі прийняття рішення на користь позивача). В тому числі метою забезпечення позову є запобігання потенційним труднощам у подальшому при виконанні такого рішення.

Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі №1-12/2003 наголосив на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При цьому, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Зокрема, в пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004 зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Отже, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співрозмірними заявленим позовним вимогам, мають бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 № ETS №005 (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини!).

Згідно приписів статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При цьому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини, у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Як вбачається із заяви про забезпечення позову та доданих до неї додатків, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗАЙДЕКС УА» (далі Позивач) зареєстроване в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань за номером 41335022 (дата запису: 15.05.2017, номер запису: 0026338.

Основним видом економічної діяльності є: 46.46 Оптова торгівля фармацевтичними товарами.

Позивач здійснює діяльність з оптової торгівлі лікарськими засобами та з імпорту лікарських засобів на території України на підставі ліцензій, виданих в порядку, встановленому законодавством.

Як вбачається із додатків до заяви про забезпечення позову, 12.05.2025 Державною службою України з лікарських засобів та контролю за наркотиками прийнято Розпорядження № 303-001.1/002.0/17-25 від 12.05.2025, згідно якого останнім заборонено реалізацію, зберігання та застосування всіх серій лікарського засобу АМФОЛІП, суспензія для розчину для інфузій, 5 мг/мл, по 2 мл, або по 10 мл, або по 20 мл у скляному флаконі; по 1 флакону в блістері; по 1 блістеру разом з голкою-фільтром у блістері в картонній коробці, виробництва Бхарат Сіранс енд Вакцинс Лімітед, Індія (реєстраційне посвідчення № UA/5704/01/01).

В якості підстави прийняття оскаржуваного Розпорядження № 303-001.1/002.0/17-25 від 12.05.2025, Відповідачем зазначено надходження інформації від уповноваженої лабораторії (лист від 06.05.2025 № 6/39) щодо встановлення факту незабезпечення гарантії якості лікарського засобу методами контролю якості за показником «Кількісне визначення Амфотериціну В» серії А01625033 лікарського засобу АМФОЛІП, суспензія для розчину для інфузій, 5 мг/мл, по 10 мл у скляному флакону; по 1 флакону в блістері; по 1 блістеру разом з голкою-фільтром у блістері в картонній упаковці, виробництва Бхарат Сірамс енд Вакцинс Лімітед, Індія (реєстраційне посвідчення № UA/5704/01/01).

Центральною лабораторією повідомлено, що при проведенні аналізу якості лікарського засобу АМФОЛІП, суспензія для розчину для інфузій, 5 мг/мл, по 10 мл у скляному флакону; по 1 флакону в блістері; по 1 блістеру разом з голкою фільтром у блістері в картонній упаковці, виробництва Бхарат Сірамс енд Вакцинс Лімітед, Індія, серії А01625033, яка надійшла до ДП «Центральна лабораторія з аналізу якості лікарських засобів і медичної продукції» згідно листа Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками № 2744- 002.0.1/002.3/2-25 від 11.04.2025 виникли зауваження до методик МКЯ до р.п. №UA/5704/01/01; зміни від 26.02.2018 наказ № 343, зміни.

Крім того, судом встановлено, що лікарський засіб АМФОЛІП (суспензія для розчину для інфузій, 5 мг/мл, по 10 мл у скляному флаконі; по 1 флакону в блістері; по 1 блістеру разом з голкою-фільтром у блістері в картонній коробці) зареєстрований в Державному реєстрі лікарських засобів України за реєстрованим номером UA/5704/01/01 (Наказ МОЗ №632 від 11.04.2025).

На ввезені раніше серії лікарського засобу АМФОЛІП (суспензія для розчину для інфузій, 5 мг/мл, по 10 мл у скляному флаконі; по 1 флакону в блістері; по 1 блістеру разом з голкою-фільтром у блістері в картонній коробці) Державною службою з лікарських засобів та контролю за наркотиками у м. Києві надавались Висновки №54366/24/26П від 17.10.2024, №54364/24/26 від 17.10.2024, № 47950/24/26 від 18.09.2024 та інш. про якість ввезеного в Україну лікарського засобу.

Отже, прийняте відповідачем оскаржуване розпорядження забороняє реалізацію, зберігання та застосування всіх серій лікарського засобу АМФОЛІП (реєстраційне посвідчення № UA/5704/01/01), навіть тих, які після їх ввезення на територію України отримали позитивні висновки щодо належної якості та реалізовані Позивачем протягом 2023-2025 років.

Суддя акцентує увагу на тому, що заборона реалізації, зберігання та застосування всіх серій лікарського засобу, встановлена Відповідачем, має наслідком повернення вже відвантажених лікарських засобів та їх утилізацію, що неприпустимо з огляду на належну якість лікарського засобу, яка поставлялась на підставі раніше виданих Відповідачем Висновків про якість АМФОЛІПУ №54364/24/26П від 17.10.2024, №54365/24/26П від 17.10.2024, №47957/24/26П від 18.09.2024, №47958/24/26П від 18.09.2024 та ін.

Крім того, встановлена Відповідачем заборона лікарського засобу АМФОЛІП призведе до однозначної утилізації всіх серій ввезеного лікарського засобу, термін дії яких ще не сплив. При цьому, в зв`язку з утилізацією лікарського засобу на постачальника покладається обов`язок щодо повернення оплаченої вартості таких поставлених лікарських засобів з додатковою сплатою штрафних санкцій, що в свою чергу призведе до значних фінансових витрат з боку ТОВ «ЗАЙДЕКС УА».

Суд враховує те, що протягом 2023 2025 років переважну більшість лікарського засобу АМФОЛІП було поставлено ТОВ «ЗАЙДЕКС УА» на користь ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «МЕДИЧНІ ЗАКУПІВЛІ».

Зважаючи на викладене, суддя вважає, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії вказаного вище Розпорядження № 303- 001.1/002.0/17-25 від 12.05.2025 можуть мати незворотні наслідки й для кінцевих споживачів лікарського засобу АМФОЛІП громадян України з огляду на відсутність в Україні аналогу такого лікарського засобу.

З урахування викладених обставин та вимог законодавства, суд вважає, що без зупинення дії оскаржуваного Розпорядження № 303- 001.1/002.0/17-25 від 12.05.2025 щодо заборони реалізації, зберігання та застосування всіх серій лікарського засобу АМФОЛІП на сьогодні існує реальна загроза завдання шкоди правам ТОВ «ЗАЙДЕКС УА», Державного підприємства «Медичні закупівлі України», інших медичних установ та громадян України, які є покупцями та кінцевими споживачами такого лікарського засобу внаслідок невжиття заходів забезпечення адміністративного позову до ухвалення рішення у даній справі, що може істотно ускладнити поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Обираючи захід забезпечення позову суд керується критерієм співмірності щодо співвідношення негативних наслідків від вжиття такого заходу з тими негативними наслідками, які можуть настати в результати невжиття цих заходів.

Згідно ч.1 ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

При цьому суддя наголошує на тому, що за результатами державного контролю вже було встановлено, що лікарський засіб АМФОЛІП ввезено в Україну з дотриманням вимог законодавства щодо забезпечення якості лікарських засобів (Висновки Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками про якість ввезеного у Україну лікарського засобу №54364/24/26П від 17.10.2024, №54365/24/26П від 17.10.2024, №47957/24/26П від 18.09.2024, №47958/24/26П від 18.09.2024 та ін.).

Також, позивач у заяві про забезпечення позову зазначає, що дії відповідача містять ознаки протиправності, з даного приводу суддя зазначає, що очевидна протиправність дій та рішення суб`єкта владних повноважень це вчинення ним таких дій (прийняття рішення), які взагалі не передбачені законодавством України, або вчинення дій суб`єктами, які не наділені компетенцією у відповідній сфері.

Тому, суддя не може надати ї обґрунтовану та всебічну оцінку на стадії розгляду заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Таким чином, враховуючи співмірність вимог заяви про забезпечення позову, суддя приходить до висновку, що невжиття заходів забезпечення адміністративного позову в даному випадку може мати наслідком заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника та громадянам України.

У свою чергу, вжиття судом заходів забезпечення позову не порушить прав та законних інтересів будь-яких інших осіб.

Крім того, у разі невжиття заходів забезпечення позову можливе настання негативних наслідків, для виправлення яких позивачу буде необхідно докласти значних зусиль та витрат.

При цьому, обраний заявником спосіб забезпечення адміністративного позову відповідає його предмету та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища суб`єкта господарювання до винесення остаточного рішення у справі.

Аналогічні висновки щодо подібних правовідносинах зроблено Верховним Судом у постанові від 14.12.2021 у справі №240/16920/21 та постанові від 15.04.2022 у справі №440/6755/21.

Суддя також наголошує, що будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Керуючись статтями 150-154, 243, 248 КАС України, суд

у х в а л и в:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАЙДЕКС УА» () про забезпечення позову до подання позовної заяви задовольнити.

2. Зупинити дії Розпорядження Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками () № 303-001.1/002.0/17-25 від 12.05.2025 до вирішення спору по суті та набрання рішенням суду законної сили.

4. Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

5. Роз`яснити учасникам справи, що оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

6. Копію ухвали надіслати (надати) учасникам справи (їх представникам).

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Щавінський В.Р.