Справа № 300/2245/25
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2025-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" травня 2025 р. справа № 300/2245/25
ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, заявник, пенсіонер, ОСОБА_1 ), в інтересах якого діє адвокат Кайдан Дмитро-Святослав Тарасович (надалі по тесту також представник позивача, адвокат Кайдан Д.-С. Т.), 03.04.2025 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі по тексту також - відповідач 1, орган пенсійного забезпечення, Управління, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (надалі по тексту також - відповідач 2, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області), в якому просив:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" період роботи з 15.08.1987 по 01.09.1992 та нарахувати і виплатити грошову допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, передбачену пунктом 71 "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у розмірі десяти місячних пенсій станом та день призначення пенсії за віком.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.05.2025 позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кайдан Дмитро-Святослав Тарасович, до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, задоволено частково:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №66 від 04.03.2025 про відмову у здійсненні ОСОБА_1 перерахунку пенсії відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій згідно з пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV період роботи вчителем фізичного виховання з 15.08.1987 по 01.09.1992 в Белеївській восьмирічній школі згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.11.1987;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.02.2025 про призначення і виплату грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій згідно з пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Крім вказаного, відповідно до частини 3 статті 139, частини 1 статті 143, пункту 2 частини 5 статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також КАС України), судом вирішено питання щодо розподілу судових витрат, зокрема, стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (ідентифікаційний код юридичної особи 21910427) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір в розмірі 605,60 гривень (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Водночас, при ухваленні рішення по справі №300/2245/25, судом не вирішено питання про відшкодування на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, оскільки станом на день ухвалення судового рішення по суті спору, 06.05.2025, представник позивача не подав розрахунку та доказів, які засвідчують зміст і обсяг наданої позивачу професійної правової допомоги.

Представник позивача адвокат Кайдан Дмитро-Святослав Тарасович скерував до суду через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему заяву про компенсацію судових витрат (про стягнення витрат на професійну правничу допомогу) із приміткою "Документ сформований в системі "Електронний суд" 12.05.2025", реєстрацію якої здійснено судом 13.05.2025 за вх.№12995/25.

У коментованій заяві ОСОБА_2 -Т. просив суд стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (ідентифікаційний код юридичної особи 21910427) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) судові витрати що складаються з вартості витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 гривень (десять тисяч гривень).

Також адвокат Кайдан Дмитро-Святослав Тарасович через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення (про стягнення витрат на професійну правничу допомогу) із приміткою "Документ сформований в системі "Електронний суд" 12.05.2025", яке зареєстровано судом 13.05.2025 за вх.№4267/25.

Представник позивача у вказаній заяві окреслив наступні вимоги:

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (ідентифікаційний код юридичної особи 21910427) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) судові витрати що складаються з вартості витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 гривень (десять тисяч гривень);

- після набрання додатковим рішенням законної сили - видати виконавчий документ;

- розгляд даної заяви здійснювати без моєї участі та без участі позивача;

- раніше подану через ЄСІТС заяву про компенсацію судових витрат від 12.05.2025 року прошу залишити без розгляду.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, заяву про ухвалення додаткового рішення 13.05.2025 передано на розгляд судді Чуприні О.В.

Розглянувши заяву представника позивача про стягнення судових витрат, вивчивши наведені доводи та обґрунтування, з урахуванням вимог такої заяви, дослідивши долучені до заяви докази, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин 1, 3 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед інших, і витрати на професійну правничу допомогу.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина 1 статті 139 КАС України).

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 КАС України).

Представник позивача адвокат Кайдан Дмитро-Святослав Тарасович скерував до суду через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему заяву про компенсацію судових витрат (про стягнення витрат на професійну правничу допомогу) із приміткою "Документ сформований в системі "Електронний суд" 12.05.2025", реєстрацію якої здійснено судом 13.05.2025 за вх.№12995/25.

Також адвокат Кайдан Дмитро-Святослав Тарасович через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення (про стягнення витрат на професійну правничу допомогу) із приміткою "Документ сформований в системі "Електронний суд" 12.05.2025", яке зареєстровано судом 13.05.2025 за вх.№4267/25. У коментованій заяві адвокат Кайдан Д.-С. Т., серед іншого, просив суд залишити без розгляду раніше подану через ЄСІТС заяву про компенсацію судових витрат від 12.05.2025.

Частиною 6 статті 7 КАС України унормовано, що у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

З огляду на те, що Кодекс адміністративного судочинства України не визначає можливості залишення без розгляду заяви про компенсацію судових витрат (про стягнення витрат на професійну правничу допомогу) у зв`язку із її відкликанням, то суд вважає за необхідне застосувати до цих правовідносин аналогію закону, а саме приписи частини 1 статті 240 КАС України, якими визначені підстави залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо надійшла заява позивача про залишення позову без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 9 КАС України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Зважаючи на наявність заяви представника позивача Кайдана Д.-С. Т. про ухвалення додаткового рішення (про стягнення витрат на професійну правничу допомогу) із приміткою "Документ сформований в системі "Електронний суд" 12.05.2025", яке зареєстровано судом 13.05.2025 за вх.№4267/25, де останній ставив вимогу про залишення без розгляду заяви про компенсацію судових витрат (про стягнення витрат на професійну правничу допомогу) із приміткою "Документ сформований в системі "Електронний суд" 12.05.2025", реєстрацію якої здійснено судом 13.05.2025 за вх.№12995/25, суд дійшов висновку задовольнити заяву представника позивача від 12.05.2025 в частині залишення без розгляду заяви про компенсацію судових витрат (про стягнення витрат на професійну правничу допомогу) від 12.05.2025.

Розглядаючи по суті заяву адвоката Кайдана Дмитра-Святослава Тарасовича, подану через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, заяву про ухвалення додаткового рішення (про стягнення витрат на професійну правничу допомогу) із приміткою "Документ сформований в системі "Електронний суд" 12.05.2025", суд вказує на таке.

Абзацами 1 і 2 частини 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За правилами статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Зокрема, частинами 3 і 5 статті 143 КАС України визначено, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Аналіз такого правового врегулювання дає підстави для висновку, що обов`язковою умовою для врахування судом таких доказів є їх подання до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Представник позивача в адміністративному позові просив вирішити питання розподілу судових витрат.

Отже позивач, у даному випадку дотримався вимог частини 3 статті 143 КАС України, зазначивши в адміністративному позові про вирішення питання розподілу судових витрат, після чого подавши суду 12.05.2025 докази на підтвердження понесення судових витрат на професійну правничу допомогу.

Так, компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 КАС України.

За змістом пунктами 1 та 2 частини 3 статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Окрім зазначеного, частиною 4 статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження обставини залучення адвоката і понесення позивачем витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 гривень, представником позивача долучено:

- квитанцію №0586309 від 08.05.2025;

- договір про надання правової допомоги від 14.03.2025;

- детальний опис наданих послуг від 08.05.2025;

- акт від 08.05.2025 за №1 приймання-передачі послуг з правової допомоги згідно Договору про надання правової допомоги від 14.03.2025.

Досліджуючи надані документи, суд зазначає, що факт виконання вказаних робіт, відсутність будь яких заперечень щодо змісту і обсягу послуг та їхньої вартості підтверджено актом від 08.05.2025 за №1 приймання-передачі послуг з правової допомоги згідно Договору про надання правової допомоги від 14.03.2025 (надалі по тексту Акт, акт наданих послуг), згідно якого, надано наступну правову допомогу:

- подання адвокатського запиту до Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області;

- складення та подання до Івано-Франківського окружного адміністративного суду позовної заяви про визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №66 від 04.03.2025 року щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги та зарахуванню періоду роботи з 15.08.1987 по 01.09.1992, до стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" період роботи з 15.08.1987 по 01.09.1992, та нарахувати і виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, передбачену пунктом 7-1 Розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у розмірі десяти місячних пенсій станом та день призначення пенсії за віком.

Загальна вартість послуг, вказаних в Акті становить 10 000,00 гривень.

Разом з тим, оцінюючи надані представником позивача до суду документи про понесення ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 гривень, суд окремо звертає увагу представника позивача на квитанцію №0586309 від 08.05.2025.

Так, представником позивача адвокатом Кайданом Д.-С. Т. представлено суду квитанцію №0586309 видану 08.05.2025 за формою №ПО-Д2 затверджену наказом Укрсоюзсервіс від 29.09.1995 за №8.

На виконання протокольного рішення Президії Кабінету Міністрів України від 22.05.1995 за №12 та доручення Кабінету Міністрів України від 28.09.1995 до 175-13/69, Український союз об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення видав наказ №8 від 29.09.1995, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 1995 року за №389/925, яким затвердив форми документів суворої звітності (форми №№ ПОВ1, ПО-Д1, ПО-Д2, ПО-О1, ПО-П1, ПО-П2, ПО-Р1, ПО-Ю1) та Інструкцію по використанню форм документів суворої звітності, що застосовуються для оформлення замовлень та розрахунків із споживачами за побутові послуги, що додаються (надалі по тексту також Наказ №8).

Саме на підставі такої форми №ПО-Д2, затвердженої Наказом №8 представник позивача сформував 08.05.2025 квитанцію №0586309.

Кабінет Міністрів України 08.05.2025 прийняв розпорядження "Про скасування деяких наказів міністерств та інших центральних органів виконавчої влади", яким скасував накази міністерств та інших центральних органів виконавчої влади з метою дерегуляції господарської діяльності за переліком згідно з додатком.

У вказаному переліку, серед іншого, міститься Наказ Українського союзу об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення видав №8 від 29.09.1995, яким затверджено форми документів суворої звітності (форми №№ПОВ1, ПО-Д1, ПО-Д2, ПО-О1, ПО-П1, ПО-П2, ПО-Р1, ПО-Ю1) та Інструкцію по використанню форм документів суворої звітності, що застосовуються для оформлення замовлень та розрахунків із споживачами за побутові послуги, що додаються.

На дату формування представником позивача 08.05.2025 квитанції №0586309 форма квитанції форми №ПО-Д2, затверджена Наказом №8 була не чинною.

Суд критично оцінює обставину формування 08.05.2025 адвокатом Кайданом Д.-С. Т. квитанції №0586309 за формою №ПО-Д2, затвердженою Наказом №8, який станом на момент формування втратив чинність.

Водночас, за змістом пункту 1 частини 3 статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 4 статті 134 КАС України).

З огляду на надання представником позивача договору про надання правової допомоги від 14.03.2025, детального опису наданих послуг від 08.05.2025, акту від 08.05.2025 за №1 приймання-передачі послуг з правової допомоги згідно Договору про надання правової допомоги від 14.03.2025, з урахуванням вимог пункту 1 частини 3 статті 134 КАС України, суд висновує, що позивачем надані належні документи про понесення останнім витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 гривень, як наслідок у суду наявні підстави для розгляду питання відшкодування останніх.

При оцінці характеру наданої адвокатом Кайданом Д.-С. Т. правничої допомоги відповідно до договору про надання правової допомоги від 14.03.2025, укладеного між адвокатом Кайданом Д.-С. Т. і ОСОБА_1 , акту від 08.05.2025 за №1 приймання-передачі послуг з правової допомоги згідно Договору про надання правової допомоги від 14.03.2025, та детального опису наданих послуг від 08.05.2025 слід виходити із наступного.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката як визначено частиною 5 статті 134 КАС України має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України", від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", від 30.03.2004 у справі "Меріт проти України", від 28.11.2002 у справі "Лавентс проти Латвії" заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, їх розмір є розумним та обґрунтованим.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Отже, при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм їхньої дійсності та необхідності, а також критерієм розумності їхнього розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи (пункт 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

В даному випадку, суд враховує висновки викладені Верховним Судом у постанові від 23.12.2021 у справі №520/11348/2020, за змістом яких суд касаційної інстанції дійшов наступних висновків:

"74. Водночас колегія суддів Верховного Суду вважає за необхідне зазначити, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

75. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

76. При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо - є неспівмірним."

З огляду на вищевказане, суд переконаний, що розмір витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 гривень, заявлений до відшкодування за рахунок відповідача, є дещо завищеним та неспівмірним із складністю і характером даної справи.

Такий висновок суд зробив з огляду на зміст та незначну кількість та складність в опрацюванні документів, долучених до позовної заяви. Окрім цього, позовна заява в цій справі є типовою для цієї категорії спорів в частині оцінки норм права та об`єктивно містить незначний обсяг викладу обставин справи. Підготовка такої позовної заяви не потребувала значного часу і не мала завдати значних клопотів для спеціаліста в сфері юриспруденції - адвоката.

Також суд зважає на обставину надання представником позивача квитанції №0586309 від 08.05.2025 за формою №ПО-Д2, затвердженою Наказом №8, який станом на момент формування втратив чинність, а також на часткове задоволення позовних вимог за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кайдан Дмитро-Святослав Тарасович, до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним і скасування рішення за №66 від 04.03.2025 щодо відмови у виплаті грошової допомоги, зарахуванні стажу та зобов`язання зарахувати стаж роботи з 15.08.1987 по 01.09.1992 до стажу, який дає право на пенсію за вислугу років на підставі пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та призначити і виплатити грошову допомогу у розмір десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком.

Підсумовуючи свої аргументи і мотиви, суд вважає справедливим можливе відшкодування позивачу судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2 500,00 гривень.

Також у заяві про ухвалення додаткового рішення (про стягнення витрат на професійну правничу допомогу) із приміткою "Документ сформований в системі "Електронний суд" 12.05.2025", представник позивача ставив вимогу видачу виконавчого документу, надаючи оцінку вказаній вимозі, суд керується наступним.

Приписами частини 4 статті 373 КАС України визначено, що протягом п`яти днів після набрання судовим рішенням законної сили виконавчий документ, зазначений у частині третій цієї статті, вноситься до Єдиного державного реєстру виконавчих документів, а його копія (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого документа у Єдиному державному реєстрі виконавчих документів, надсилається стягувачу до його електронного кабінету, а в разі його відсутності - рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом.

Між тим, частиною 1 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України визначено, що Частини четверта, сьома та восьма статті 373 (в частині внесення документів до Єдиного державного реєстру виконавчих документів), абзац другий частини третьої статті 374 цього Кодексу вводяться в дію через 30 днів із дня опублікування Державною судовою адміністрацією України повідомлення про початок функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у газеті "Голос України".

Судом з`ясовано, що повідомлення про початок функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів в газеті "Голос України" та на веб-порталі судової влади України опубліковано не було.

Пунктами 18, 18.1, 18.2 розділу VIІ "Перехідні положення" КАС України установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей:

до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: оформлення і видача виконавчих документів здійснюється в паперовій формі судом, який ухвалив відповідне рішення, за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу;

оформлення і видача виконавчих документів здійснюються судом, який ухвалив відповідне рішення, в паперовій або електронній формі за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами.

Одночасна видача судом виконавчого документа одній і тій самій особі в паперовій та електронній формах не допускається;

оформлення і видача судових рішень, якими вносяться зміни до виконавчих документів (у тому числі про виправлення помилки у виконавчому документі; визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; стягнення на користь боржника безпідставно одержаного стягувачем за виконавчим документом; поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання; відстрочку чи розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання; зупинення виконання судового рішення; заміну сторони виконавчого провадження), здійснюються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, в паперовій або електронній формі за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами;

Аналіз зазначених норм дає підстави стверджувати, що до початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у суду, який ухвалив відповідне рішення, в силу дії частини 4 статті 373 КАС України (в частині, що не стосується внесення документів до Єдиного державного реєстру виконавчих документів) наявний обов`язок протягом п`яти днів після набрання судовим рішенням законної сили надіслати копію виконавчого листа (його текст) стягувачу до його електронного кабінету або у разі його відсутності - рекомендованим чи цінним листом.

З урахуванням того, що на момент звернення представника позивача з вимогою про видачу виконавчого документа додаткове судове рішення ще не набрало законної сили, суд вважає таку вимогу передчасною та такою, яка не підлягає задоволенню.

За відсутності інших доказів на підтвердження судові витрати на оплату послуг перекладача, суд вважає, що позивачем не доведено обґрунтованість таких витрат та їх пов`язаність з цією справою, а тому відсутні підстави для розподілу судових витрат на оплату послуг перекладача.

За змістом частини 2 статті 252 КАС України заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина 3 статті 252 КАС України).

Відтак, суд дійшов переконання про наявність достатніх підстав для ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті наданої правничої допомоги в розмірі 2 500,00 гривень.

На підставі статті 1291 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 і 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Заяву представника позивача адвоката Кайдана Дмитра-Святослава Тарасовича про ухвалення додаткового рішення (про стягнення витрат на професійну правничу допомогу) із приміткою "Документ сформований в системі "Електронний суд" 12.05.2025",- задовольнити частково.

2. Заяву представника позивача адвоката Кайдана Дмитра-Святослава Тарасовича про компенсацію судових витрат (про стягнення витрат на професійну правничу допомогу) із приміткою "Документ сформований в системі "Електронний суд" 12.05.2025", - залишити без розгляду.

3. Відмовити у задоволенні заяви представника позивача адвоката Кайдана Дмитра-Святослава Тарасовича про ухвалення додаткового рішення (про стягнення витрат на професійну правничу допомогу) із приміткою "Документ сформований в системі "Електронний суд" 12.05.2025" в частині видачі виконавчого листа.

4. Ухвалити додаткове судове рішення в адміністративній справі №300/2245/25 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кайдан Дмитро-Святослав Тарасович, до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним і скасування рішення за №66 від 04.03.2025 щодо відмови у виплаті грошової допомоги, зарахуванні стажу та зобов`язання зарахувати стаж роботи з 15.08.1987 по 01.09.1992 до стажу, який дає право на пенсію за вислугу років на підставі пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та призначити і виплатити грошову допомогу у розмір десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (ідентифікаційний код юридичної особи 21910427) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2 500,00 гривень (дві тисячі п`ятсот гривень нуль копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) АДРЕСА_1 ;

представник позивача Кайдан Дмитро-Святослав Тарасович (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , ордер на надання правничої допомоги серії АТ за №1097599 від 03.04.2025), АДРЕСА_2 ;

відповідач 1 - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088), вул. Січових Стрільців, 15, м.Івано-Франківськ, 76018;

відповідач 2 - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (ідентифікаційний код юридичної особи 21910427), вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094.

Суддя Чуприна О.В.