Справа № 140/4963/25
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2025-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

19 травня 2025 року ЛуцькСправа № 140/4963/25
Суддя Волинського окружного адміністративного суду Каленюк Ж.В., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій щодо нарахування та виплати з 25 березня 2019 року по 08 листопада 2024 року основних видів грошового забезпечення без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2019 року, 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року, 01 січня 2023 року, 01 січня 2024 року та зобов`язання здійснити з 25 березня 2019 року по 08 листопада 2024 року перерахунок та виплату грошового забезпечення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2019 року, 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року, 01 січня 2023 року, 01 січня 2024 року для обчислення посадового окладу та окладу за військовим званням (із урахуванням раніше виплачених сум); визнання протиправними дії щодо нарахування та виплати за 2019-2024 роки грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації невикористаної щорічної відпустки, одноразової грошової допомоги при звільненні, надбавок та доплат, нарахованих та виплачених у зв`язку з проходженням військової служби та звільненням з неї, без застосування розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2019 року, 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року, 01 січня 2023 року, 01 січня 2024 року та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату грошової допомоги на оздоровлення за 2019-2024 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації невикористаної щорічної відпустки, одноразової грошової допомоги при звільненні, надбавок та доплат, нарахованих та виплачених у зв`язку з проходженням військової служби та звільненням з неї відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 01 січня 2019 року, 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року, 01 січня 2023 року та 01 січня 2024 року для обчислення посадового окладу та окладу за військовим званням (із урахуванням раніше виплачених сум).

Відповідно до пунктів 3, 5 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Як слідує із змісту позовної заяви, спір стосується виплати грошового забезпечення під час проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 за період з 25 березня 2019 року по 08 листопада 2024 року.

Згідно з частинами першою, другою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною третьою статті 122 КАС України обумовлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Втім положення статті 122 КАС України не містять норми, які б врегульовували строк звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати (грошового забезпечення) у разі порушення законодавства про оплату праці.

Такі правовідносини регулюються положеннями статті 233 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України).

Частиною другою статті 233 КЗпП України (в редакції до 19 липня 2022 року) було передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Тобто, з вимогою про стягнення належних працівникові сум останній міг звернутись до суду в будь-який час, який не обмежувався строком звернення до суду.

Разом з тим Законом України від 01 липня 2022 року №2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», який набрав чинності 19 липня 2022 року (далі - Закон №2352-ІХ), назву та частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено у новій редакції.

Так частиною першою статті 233 КЗпП України (у редакції Закону №2352-ІХ) встановлено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Частиною другою статті 233 КЗпП України передбачено, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116 КЗпП України).

Отже, починаючи з 19 липня 2022 року у КЗпП України відсутня норма, яка передбачає право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці без обмеження будь-яким строком.

Дія статті 233 КЗпП України в редакції Закону №2352-IX поширюється на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності.

Тобто, з 19 липня 2022 року для звернення з таким позовом, як цей, до адміністративного суду передбачено тримісячний строк.

Верховний Суд у складі cудової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду в постанові від 21 березня 2025 року у справі №460/21394/23, вирішуючи питання щодо застосування статті 233 КЗпП України, в частині строку звернення до суду з вимогами про стягнення заробітної плати, дійшов таких висновків:

«Якщо мають місце тривалі правові відносини, які виникли під час дії статті 233 КЗпП України, у редакції, що була чинною до 19 липня 2022 року, та були припинені на момент чинності дії статті 233 КЗпП України, в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», то у такому випадку правове регулювання здійснюється таким чином: правовідносини, які мають місце у період до 19 липня 2022 року, підлягають правовому регулюванню згідно з положенням статті 233 КЗпП України (у попередній редакції); у період з 19 липня 2022 року підлягають застосуванню норми статті 233 КЗпП України (у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин»)» (підпункти 65.1-65.2 пункту 65 постанови).

В названій постанові Верховний Суд зазначив, що початок перебігу тримісячного строку для подання адміністративного позову [у частині вимог за період з 19 липня 2022 року] слід обчислювати з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум.

Характерною особливістю спірних правовідносин у розглядуваній справі є те, що позивач порушує питання про зобов`язання відповідача перерахувати і виплатити грошове забезпечення за період проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 з 25 березня 2019 року по 08 листопада 2024 року та при звільненні зі служби, тобто період який охоплює часові проміжки як до, так і після внесення змін до статті 233 КЗпП України [19 липня 2022 року].

Із матеріалів справи слідує, що наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 08 листопада 2024 року №320 солдата ОСОБА_1 , звільнену з військової служби, виключено із списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та знято з усіх видів забезпечення з 08 листопада 2024 року.

Тому на спірні правовідносини за період з 25 березня 2019 року по 18 липня 2022 року строки не застосовуються, а за період з 19 липня 2022 року по 08 листопада 2024 року застосовується тримісячний строк звернення.

Із цим позовом позивач звернулася до суду 12 травня 2025 року, тобто із значним пропуском тримісячного строку звернення до суду в частині позовних вимог з 19 липня 2022 року по 08 листопада 2024 року.

Згідно із частиною шостою статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Представник позивача у заяві про поновлення строку звернення до суду просила поновити ОСОБА_1 цей строк, обґрунтовуючи тим, що після звільнення з військової служби позивач зверталася до Військової частини НОМЕР_1 із заявами про видачу грошового атестату та довідок про грошове забезпечення за спірний період. Після отримання вказаних документів ОСОБА_1 28 січня 2025 року звернулася до бюро правничої допомоги, працівниками якого було надано усну консультацію та за кілька тижнів підготовлено позовну заяву про визнання бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з березня 2019 року по листопад 2024 року; з приводу підготовки позовної заяви про перерахунок грошового забезпечення за період з 2019 року по 2024 року запропоновано звернутися за правовою допомогою до іншого адвоката. 27 березня 2025 року позивач уклала договір про надання правничої допомоги із адвокатом Проявою І.В. Вказані обставини перешкодили позивачу своєчасно подати цей позов до суду.

Слід зазначити, що поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Між тим у заяві про поновлення строку звернення до суду не доведено обставин, які об`єктивно не дали позивачу змогу своєчасно звернутись до суду із цим позовом у частині позовних вимог за період з 19 липня 2022 року по 08 листопада 2024 року. Довідки про розмір грошового забезпечення, грошовий атестат (від 12 листопада 2024 року) містять відомості про складові грошового забезпечення, їх суми.

З наказу начальника Північно-Західного управління надання безоплатної правничої допомоги від 26 лютого 2025 року №Н-БВПД/017/02.3-4/59 видно, що позивач зверталася із заявою від 24 лютого 2025 року про надання безоплатної правничої допомоги лише в частині складення документів процесуального характеру у справі щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за березень 2019 року - листопад 2024 року.

З матеріалів позовної заяви та доданих до неї документів слідує, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в частині позовних вимог щодо нарахування та виплати грошового забезпечення за березень 2019 року - листопад 2024 року (місячного та одноразових виплат) в рамках строку звернення до суду залежала виключно від неї самої, а не від об`єктивних причин.

Наявність об`єктивних причин пропуску цього строку позивачем в означеній частині позовних вимог до Військової частини НОМЕР_1 за період з 19 липня 2022 року по 08 листопада 2024 року не доведено, тому для поновлення пропущеного строку звернення до суду підстави відсутні.

За правилами частин першої, другої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Частиною першою статті 169 КАС України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки позивач звернулася до суду з позовом після закінчення тримісячного строку, визначеного частиною другою статті 233 КЗпП України (в частині позовних вимог), а наведені обставини, якими обґрунтовано поважність причин пропуску строку звернення до суду з позовом, не дають підстав для визнання їх поважними, то відповідно до частини першої статті 123 КАС України позовну заяву необхідно залишити без руху, надавши позивачу десятиденний строк для подання (надіслання) до суду заяви про поновлення строку звернення до суду, у якій вказати інші підстави для поновлення строку, надати докази поважності причин його пропуску.

Керуючись статтями 122, 123, 169, 171, 248 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду в частині позовних вимог відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення цієї ухвали.

Якщо вказані позивачем інші підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (в частині позовних вимог).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена окремо від рішення суду.

Суддя Ж.В. Каленюк