Справа № 320/15684/25
Суддя: Вісьтак М.Я.
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2025 року № 320/15684/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Вісьтак М.Я., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні ді

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не складання акту обстеження сімейного стану старшого сержанта ОСОБА_1 із зазначенням інформації про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати постійний нагляд за ОСОБА_2 , затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки;

- зобов?язати ІНФОРМАЦІЯ_1 скласти акт обстеження сімейного стану старшого сержанта ОСОБА_1 із зазначенням інформації про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати постійний нагляд за ОСОБА_2 , затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки та направити його на адресу військової частини НОМЕР_1 з метою забезпечення реалізації права військовослужбовця військовослужбовця на звільнення, а також для підтвердження наявності всіх необхідних умов для звільнення з військової служби, зазначених у абз. 14 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що проходить військову службу з 15.04.2022 та є онуком особи з інвалідністю І групи, яка є його бабою. Баба позивача потребує постійного стороннього догляду. У зв`язку із цим позивач звернувся до відповідача із заявою про складання акту перевірки сімейного стану військовослужбовця та подав рапорт про звільнення військовослужбовця із військової служби. Однак, листом 31.01.2025 ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив позивача про відсутність підстав для складання акту обстеження сімейного стану військовослужбовця, з огляду на те, що складання актів обстеження сімейного стану родичів військовослужбовця, який має намір звільнитися з військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, відповідно до частини 4 статті 26 ЗУ "Про військовий обов`язок та військову службу", не передбачено, натомість складання такого акту передбачено Положенням № 1153, яке стосується виключно військовослужбовців строкової служби, яким позивач не є.

Ухвалою судді від 07 квітня 2025 року відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач позовних вимог не визнав та у відзиві на позовну заяву вказав, що Пунктами б, в, г, частини другої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" передбачено підстави для звільнення військовослужбовців, які проходять базову військову службу. Згідно пункту 1.1 розділу I Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 року №170 (далі-Інструкція до Положення), Інструкція до Положення визначає механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту виконання вимог Положення. Враховуючи викладене, станом на поточну дату пунктом 213 Положення, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008, яке має вищу юридичну силу, ніж Інструкція до Положення, затверджена наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 року № 170, передбачено складання керівником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки акту обстеження сімейного стану для подальшого звільнення з військової служби лише щодо військовослужбовців строкової служби, які можуть бути звільнені зі строкової військової служби достроково відповідно до пунктів "б", "в", "г", частини другої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу, а тому, на думку відповідача, підстави для задоволення заяви позивачки відсутні.

У поданій відповіді на відзив позивач заперечив доводи відповідача та наголосив на тому, що складення таких актів належить саме до компетенції відповідача і має бути здійснено ним з огляду на вимоги чинного законодавства.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно і неупереджено оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом було встановлено таке.

Позивач є старшим сержантом, проходить військову службу на посаді начальника контрольно-технічного пункту військової частини НОМЕР_2 . Зазначене підтверджується копією відповіді Військової частини НОМЕР_3 від 03.03.2025, не оспорюється відповідачем та під сумнів не ставиться.

Позивач є онуком особи з інвалідністю І групи ( ОСОБА_2 ), яка є його бабою. Зазначене підтверджується Копією довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 1113676 та довідкою №182/13/05.01-22 від 19.09.2024, виданою Виконавчим комітетом Васильківської міської ради.

Зважаючи на вказане, позивач звернувся до командира військової частини з рапортом про звільнення його з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" у зв`язку із необхідністю здійснення постійного догляду за своєю бабою.

У свою чергу, позивач звернувся із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_3 про створення комісії для проведення обстеження сімейного стану.

Листом № 1/1019 від 31.01.2025 ІНФОРМАЦІЯ_4 повідомив позивача про відсутність підстав для складання акту обстеження сімейного стану військовослужбовця, з огляду на те, що складання актів обстеження сімейного стану родичів військовослужбовця, який має намір звільнитися з військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, відповідно до частини 4 статті 26 ЗУ "Про військовий обов`язок та військову службу", не передбачено, натомість складання такого акту передбачено Положенням № 1153, яке стосується виключно військовослужбовців строкової служби, яким позивач не є.

Викладені обставини передували зверненню позивача до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Статтями 1 і 8 Конституції України проголошено, що Україна є правовою державою, де діє верховенство права. Частина друга статті 19 Конституції України вимагає від органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ).

Згідно із частинами першою, другою статті 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до вимог статті 2 Закону №2232-ХІІ громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями (частина третя статті 2).

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами (частина четверта статті 2).

Частиною шостою статті 2 Закону №2232-ХІІ виокремлюються такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року№ 62/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (затверджено Законом України від 24.02.2022р. № 2102-IX), який неодноразово продовжений та , зокрема, на час виникнення спірних правовідносин, був продовжений до 05 години 30 хв 18 серпня 2023 року (згідно Указу Президента України від 1 травня 2023 року № 254/2023 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", що затверджений відповідним Законом України від 02 травня 2023 року №3057-ІХ).

Визначення поняття воєнний стан міститься в статті 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", згідно якого воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію (далі мобілізація). Мобілізацію провести на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

У свою чергу, статтею 26 Закону №2232-ХІІ передбачений виключний перелік підстав для звільнення з військової служби, з урахуванням виду проходження служби.

Так, за змістом підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-ХІІ військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) - у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Відповідно до частини сьомої статті 26 Закону №2232-ХІІ звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Положенням "Про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України", затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008, визначається порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі (далі - Положення № 1153).

Відповідно до підпункту 2 пункту 225 Положення № 1153 звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється: під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу": у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Згідно із абзацом першим пункту 233 Положення № 1153 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби.

Судом встановлено, що в травні 2024 року позивач звернувся до відповідача із заявою про створення комісії для проведення обстеження сімейного стану родичів військовослужбовця, проте йому було відмовлено.

З огляду на те, що у відзиві відповідач посилається, серед іншого, на відсутність підстав для звільнення позивача з військової служби, суд зауважує, що предметом спору у цій справі не є результати розгляду рапорту ОСОБА_1 про його звільнення з військової служби. Натомість спір між сторонами виник за наслідками звернення позивача із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_3 про створення комісії для проведення обстеження сімейного стану ОСОБА_1 та в подальшому - звільнення його з військової служби за сімейними обставинами на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу".

Суд звертає увагу, що відповідно до частини 1 пункту 213 Положення № 1153 військовослужбовці строкової військової служби можуть бути звільнені зі строкової військової служби достроково відповідно до пунктів "б", "в", "г" частини другої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Указу Президента України від 10.12.2008 № 1153 «Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 за № 438/16454, затверджено Інструкцію про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Інструкція № 170).

Згідно пункту 1.1 Інструкції № 170, ця інструкція визначає механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту виконання вимог Положення №1153.

Відповідно до підпункту 28 пункту 5 Додатку 19 до Інструкції № 170 при поданні до звільнення з військової служби за підставами: у разі необхідності здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я:

- один із документів, що підтверджує відсутність в особи інших членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьків, її чоловіка або дружини, дітей, у тому числі усиновлених) чи другого ступеня споріднення (рідних братів, сестер та онуків): інвалідність такої особи, її потребу в постійному догляді, перебування під арештом (крім домашнього арешту), відбування покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі та акт обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформація про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки;

- один із документів, що підтверджує інвалідність особи, яка потребує догляду: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або копія посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або копія пенсійного посвідчення чи копія посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою, затвердженою Мінсоцполітики;

- висновок медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу в постійному догляді.

Із аналізу наведеної норми вбачається, що одним із документів, які подаються військовослужбовцем з поданням до звільнення з військової служби у разі необхідності здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I або II групи, є акт обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформації про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Тобто Інструкцією № 170 визначено чіткий і конкретний перелік документів, які подаються військовослужбовцем при звільненні з військової служби.

Разом з цим, відповідно до приписів частин 2-3 пункту 213 Положення № 1153, у разі надходження рапорту від військовослужбовця або заяви від його родичів про дострокове звільнення в запас за сімейними обставинами командир військової частини зобов`язаний надіслати у триденний строк до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання сім`ї військовослужбовця запит для перевірки його сімейного стану.

Керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, одержавши документи від командира військової частини або заяву безпосередньо від родичів військовослужбовця про дострокове звільнення в запас, призначає комісію, яка перевіряє в десятиденний строк сімейний стан родичів військовослужбовця. За результатами перевірки складається акт обстеження, який надсилається для розгляду керівнику обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Приписами пункту 214 Положення № 1153 визначено, що Командир військової частини не пізніше трьох діб після отримання від керівників обласних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки акта обстеження сімейного стану родичів військовослужбовця та нотаріально завірених копій документів, що підтверджують причину дострокового звільнення, зобов`язаний:

1) за наявності законних підстав для дострокового звільнення військовослужбовця, за винятком зміни сімейних обставин, пов`язаної з народженням у нього дитини, надіслати документи за підпорядкованістю.

Рішення про дострокове звільнення військовослужбовця приймається не пізніше ніж через три дні з дати надходження відповідних документів начальником штабу виду Збройних Сил України, оперативного командування, а для військових частин центрального підпорядкування - начальником структурного підрозділу Генерального штабу Збройних Сил України, який відповідає за кадрову роботу. Командир військової частини на підставі одержаного рішення не пізніше ніж через три дні звільняє військовослужбовця достроково в запас за сімейними обставинами;

2) за наявності законних підстав для дострокового звільнення військовослужбовця у зв`язку зі зміною сімейних обставин, пов`язаною з народженням у нього дитини, прийняти рішення про звільнення військовослужбовця в запас;

3) у разі відсутності законних підстав для дострокового звільнення із строкової військової служби надати відповідь керівнику обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (заявнику) із зазначенням причин відмови.

Таким чином, у відповідача відсутні підстави створювати відповідну комісію та складати акт обстеження за відсутності запиту від командира військової частини.

Зазначена вище норма узгоджується також з вимогами Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Відповідно до пункту 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут), затвердженого Законом України № 548-XIV.

Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Аналіз вищевказаних норм у сукупності дає підстави стверджувати, що позивач порушив вказані вимоги, звертаючись напряму до відповідача із вимогою складання акту обстеження сімейного стану старшого сержанта ОСОБА_1 із зазначенням інформації про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати постійний нагляд за ОСОБА_2 , не звернувшись попередньо з відповідним рапортом до свого безпосереднього керівника.

Суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що вказані норми законодавства створюють конкретний порядок дій у ситуаціях, коли військовослужбовцю необхідно звільнитися з військової служби на підставі акту обстеження сімейного стану та порядок дій для ініціювання складання такого акту. Відповідний порядок має бути обов`язково дотриманий, чого позивач не виконав.

Першочергово позивач мав звертатися з відповідним рапортом до свого керівника, а у випадку ігнорування або відмови з його боку - оскаржувати його дії чи бездіяльність, натомість позивач оскаржує відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 , до якого фактично не міг звертатися в обхід свого безпосереднього командира.

Відтак, відповідач, відмовляючи ОСОБА_1 в його вимозі діяв на підставі, в межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством України, оскільки не мав законних підстав задовольняти вимоги такого звернення.

Суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями статті 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому, в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Враховуючи відмову у задоволенні позову, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, cуд,

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення направити сторонам (їх представникам).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Вісьтак М.Я.