Справа № 132/738/25
Суддя: Сєлін Є. В.
Дата ухвалення: 2025-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року м. Калинівка

Суддя Калинівського районного суду Вінницької області Сєлін Є.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 Гурман Галини Володимирівни про відвід судді від розгляду адміністративної справи № 132/738/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови № 637 в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП від 08 жовтня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

05.03.2025 року до Калинівського районного суду Вінницької області надійшов позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови № 637 в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП від 08 жовтня 2024 року.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.03.2025 року, визначено склад суду з розгляду адміністративної справи: головуючого суддю Сєліна Є.В.

Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області Сєліна Є.В. від 06.03.2025 року, залишено без задоволення клопотання позивача ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору. Адміністративний позов залишено без руху, позивачу наданий строк для усунення його недоліків.

Недоліки адміністративного позову усунені позивачем у визначений судом строк.

Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області Сєліна Є.В. від 25.04.2025 року, відкрите спрощене позовне провадження в адміністративній справі, призначено у ній судове засідання.

Під час проведення судового засідання 19.05.2025 року, представник позивача ОСОБА_1 Гурман Галина Володимирівна заявила усне клопотання про оголошення у справі перерви для надання їй можливості скласти та подати заяву про відвід судді.

21.05.2025 року представник позивача ОСОБА_1 Гурман Галина Володимирівна через канцелярію суду подала письмову заяву про відвід судді на підставі пункту 4 частини 1 статті 36 КАС України, у зв`язку із наявністю обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Розглянувши доводи поданої заяви, приходжу до наступних висновків.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені у статті 36 КАС України.

Відповідно до положень пункту 4 частини 1 статті 36 КАС України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно частин 1, 2 статті 39 КАС України, за наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. За цими самими підставами їм може бути заявлено відвід учасниками справи.

За норами частини 4 статті 40 КАС України, питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до частини 8 статті 40 КАС України, суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження.

Згідно частини 11 статті 40 КАС України, питання про відвід вирішується невідкладно. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Відвід судді є процесуальним інститутом, спрямованим на усунення судді від участі у розгляді справи за умови існування обставин, що виключають його участь у ньому.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді, а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

«об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

«суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, при оцінці безсторонності суду розмежовується суб`єктивний та об`єктивний аспекти, суб`єктивний відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, а об`єктивний визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Стосовно об`єктивної складової неупередженості суддів, то у справі «Фей проти Австрії», суд вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні апріорно викликати в учасників процесу.

Таким чином, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» зазначено, що у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду.

Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Отже, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, в розумінні приписів ст.ст.73-76 КАС України.

Відповідно до положень ч.4 ст.36 КАС України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Підставою для заявленого представником позивача Гурмана С.М. Гурман Г.В. відводу судді Сєліна Є.В. фактично є незгода з процесуальними діями судді, що в силу приписів ч.4 ст.36 КАС України не може бути підставою для відводу.

З огляду на наведене, доводи про упередженість або необ`єктивність судді Сєліна Є.В. мають характер припущень, обґрунтованих підстав упередженості головуючого судді заявником не вказано.

Судом не встановлено жодної з наведених у ст.36 КАС України підстав для задоволення заяви про відвід судді.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу та необхідність вирішення питання про відвід у порядку, встановленому ч.4 ст.40 КАС України.

Керуючись ст.ст. 36-41, 241-243, 248, 250-251, 256, 294 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати заяву представника позивача ОСОБА_1 Гурман Галини Володимирівни про відвід судді від розгляду адміністративної справи № 132/738/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови № 637 в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП від 08 жовтня 2024 року - необґрунтованою.

Матеріали справи № 132/738/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови № 637 в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП від 08 жовтня 2024 року, передати до канцелярії суду, для визначення судді в порядку, встановленому статтею 31 КАС України, для вирішення питання про відвід.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя