Справа № 300/1078/25
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" травня 2025 р. справа № 300/1078/25
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі судді Кафарського В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання до вчинення певних дій,
Адвокат Семчук М.М., в інтересах ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач), звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач), в якому просить:
визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неповної виплати ОСОБА_1 грошових коштів згідно наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 10.07.2024 за №192;
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 розрахункові грошові кошти згідно наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 10.07.2024 за №192, а саме:
щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в повному розмірі
надбавку за особливості проходження служби у повному розмірі;
посадовий оклад за військове звання та надбавку за вислугу років по 10.07.2024;
компенсацію за 10 днів невикористаної основної щорічної відпустки за 2022-2024 роки;
компенсацію за 30 днів невикористаної основної щорічної відпустки за 2023 рік;
компенсацію за 15 днів невикористаної основної щорічної відпустки за 2024 рік;
компенсацію за 14 днів невикористаної додаткової соціальної відпустки, як учаснику бойових дій за 2022 рік;
компенсацію за 14 днів невикористаної додаткової соціальної відпустки, як учаснику бойових дій за 2023 рік;
компенсацію за 14 днів невикористаної додаткової соціальної відпустки, як учаснику бойових дій за 2024 рік;
одноразову грошову допомогу в розмірі 4% місячного грошового забезпечення (згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.2017 №460 зі змінами та доповненнями) за 28 календарних місяців служби, грошова допомога на оздоровлення за 2024 рік.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.02.2025 даний позов залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, а позивачу надано строк для усунення недоліків.
У зв`язку із усуненням недоліків позовної заяви, ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.03.2025 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
24.03.2025 представник позивача подав суду відповідь на відзив, у якій зазначив, що відповідач у відзиві послався на виплату коштів позивачу, вказаних у наказі за ІНФОРМАЦІЯ_5 від 10.07.2024 №192, проте, на думку представника, відповідач не обґрунтував невиплату позивачу, окрім інших складових грошового забезпечення, невиплату грошової допомоги на оздоровлення за 2024 рік (а.с. 30-31).
Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши в сукупності письмові докази, наявні в матеріалах справи, письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, зазначає наступне.
ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді головного-сержанта-командира відділення охорони взводу охорони роти охорони сьомого відділу ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по особовому складу) від 05.07.2024 №38-РС-У ОСОБА_1 звільнений з військової служби на підставі абз. 1 підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» через сімейні обставини (перебування на утримання військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років).
Відповідно до наказу ІНФОРМАЦІЯ_4 (по стройовій частині) від 10.07.2024 №192 ОСОБА_1 виключений із списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_4 (зв. ст. а.с. 40).
Вказаним наказом, серед іншого, зобов`язано виплатити позивачу:
щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в повному розмірі, надбавку за особливості проходження служби у повному розмірі; посадовий оклад, за військове звання та надбавку за вислугу років по 10.07.2024 включно;
компенсацію за 10 днів невикористаної основної щорічної відпустки за 2022 рік;
компенсацію за 30 днів невикористаної основної щорічної відпустки за 2023 рік;
компенсацію за 15 днів невикористаної основної щорічної відпустки за 2024 рік;
компенсацію за 14 днів невикористаної додаткової соціальної відпустки, як учаснику бойових дій за 2022 рік;
компенсацію за 14 днів невикористаної додаткової соціальної відпустки, як учаснику бойових дій за 2023 рік;
компенсацію за 14 днів невикористаної додаткової соціальної відпустки, як учаснику бойових дій за 2024 рік;
одноразову грошову допомогу в розмірі 4% місячного грошового забезпечення (згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.2017 №460 зі змінами та доповненнями) за 28 календарних місяців служби.
Вказано, що грошова допомога на оздоровлення за 2024 рік виплачена.
Позивач 22.08.2024 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_5 із заявою, в якій просив надати роз`яснення з приводу виплат згідно наказу ІНФОРМАЦІЯ_5 від 10.07.2024 №192, яким його виключено із списків особового складу та зобов`язано виплатити кошти (а.с. 5).
грошове забезпечення за 10 днів липня 2024 року 7 579,55 грн;
компенсація за невикористану відпустку за 2022-2024 роки (55 днів) 43 076,71 грн;
компенсація за невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій за 2022-2024 роки (42 дні) 32 894,94 грн;
одноразова грошова допомога в розмірі 4% місячного грошового забезпечення за 28 календарних місяців служби 26 316,01 грн.
Також у листі повідомлено, що допомога на оздоровлення за 2024 рік виплачена відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 №45 від 07.02.2024 в сумі 23 496,60 грн (08.03.2024) (а.с. 6).
Вважаючи, що відповідач вчинив протиправну бездіяльність, представник позивача звернувся із даним позовом до суду.
Надаючи оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Також статтею 65 Основного Закону передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (надалі Закон №2232-XII).
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону №2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Згідно із абзацом 1 частини 1 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (надалі Закон №2011-XII), держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Частинами 2, 4 статті 9 Закону №2011-XII передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Відповідно до п.п. 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30.08.2017, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі державні органи).
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 (далі Порядок №260).
Згідно з пунктом 2 розділу І Порядку №260, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.
Пунктом 3 розділу І Порядку №260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді головного-сержанта-командира відділення охорони взводу охорони роти охорони сьомого відділу ІНФОРМАЦІЯ_4 та відповідно до наказу ІНФОРМАЦІЯ_5 від 10.07.2024 №192 був виключений із списків особового складу. При цьому, згідно вказаного наказу, позивачу зобов`язано виплатити:
щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в повному розмірі, надбавку за особливості проходження служби у повному розмірі та посадовий оклад, за військове звання та надбавку за вислугу років по 10.07.2024 включно;
компенсацію невикористані основні щорічні відпустки за 2022-2024 роки (в загальному 55 днів);
компенсацію за невикористані додаткові соціальні відпустки, як учаснику бойових дій за 2022-2024 роки (в загальному 42 дні);
одноразову грошову допомогу в розмірі 4% місячного грошового забезпечення (згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.2017 №460 зі змінами та доповненнями) за 28 календарних місяців служби.
Також вказано, що допомога на оздоровлення за 2024 рік виплачена (зв. ст. а.с. 6).
Більше того, як слідує із відповіді на відзив, фактично представник позивача не заперечує надання відповіді на заяву позивача і виплату таких коштів в частині всіх складових, окрім грошової допомоги на оздоровлення за 2024 рік, про що відповідач у відзиві не надав жодного роз`яснення.
Проте, з цього приводу суд звертає увагу, що у наказі ІНФОРМАЦІЯ_5 від 10.07.2024 №192, як уже зазначено судом вище, вказано, що допомога на оздоровлення за 2024 рік виплачена.
Так, у матеріалах справи міститься копія наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 (з адміністративно-господарської діяльності) №45 від 07.02.2024, яким наказано виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2024 рік. Підставою зазначено рапорт позивача від 03.02.2024 №2214 (а.с. 40).
Таким чином, судом встановлено, що в даному випадку відповідачем виплачено всі кошти позивачу при звільненні, а також відповідачем було надано детальну відповідь на звернення ОСОБА_1 щодо виплати таких коштів, а тому суд дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача і неповної виплати ОСОБА_1 грошових коштів згідно наказу ІНФОРМАЦІЯ_5 від 10.07.2024 за №192. Як наслідок, не підлягає до задоволення і похідна вимога зобов`язального характеру.
Решта доводів учасників справи на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють.
У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.
Разом з цим, згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (пункт 1); обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) (пункт 3); безсторонньо (пункт 4); добросовісно (пункт 5); з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації (пункт 7); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) (пункт 8); своєчасно, тобто протягом розумного строку (пункт 10).
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Виходячи із заявлених позовних вимог та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у спірному випадку відповідач діяв на підставі закону, тобто бездіяльність не знайшли свого підтвердження, а тому у задоволенні позову слід відмовити.
Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, питання про розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС України судом не вирішується.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,
ВИРІШИВ:
у задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання до вчинення певних дій відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Представнику позивача та відповідачу рішення надіслати через підсистему «Електронний суд».

Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ «Мої справи».

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Кафарський В.В.