Справа № 420/20711/24
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/20711/24

Перша інстанція: суддя Марин П.П.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді - доповідача Турецької І. О.,

суддів Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.

розглянувши, в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 року у справі за позовом адвоката Кошика Миколи Йосифовича, в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «РІЧФІЛД ХІМПОСТАЧ», до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У липні 2024 року адвокат Кошик М.Й., який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «РІЧФІЛД ХІМПОСТАЧ» (далі ТОВ «РІЧФІЛД ХІМПОСТАЧ») звернувся до суду першої інстанції з позовом до Одеської митниці (далі відповідач, Митниця), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA500370/2024/000034/1 від 25.06.2024;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500370/2024/000096 від 25.06.2024.

В обґрунтування позовних вимог адвокат Кошик М.Й. зазначає, що у суб`єкта владних повноважень відсутні законодавчо визначені підстави для застосування, при розмитненні товару, резервного методу, оскільки обставини, що містяться у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів, не впливають на ціноутворення та не спростовують реальну вартість товару, яка зазначена у контракті та інвойсі.

Як пояснює адвокат, декларант, в особі, ТОВ «РІЧФІЛД ХІМПОСТАЧ», надав документи, на підтвердження заявленої митної вартості товарів за ціною контракту, які не містили розбіжностей, не ставили під сумнів числові значення складових митної вартості, в них були відсутні ознаки підробки та їх зміст мав достатні відомості на підтвердження ціни, яка сплачена за товар.

За твердженням адвоката, митний орган формально послався на те, що надані товариством документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, не зазначивши які саме обґрунтовані сумніви щодо вартості товару залишились не усунутими

Таким чином, на думку адвоката, спірне рішення про коригування митної вартості та картка відмови, є протиправними, оскільки прийняті з порушенням визначеного законом порядку, без дотримання основних принципів митного регулювання.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 року, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження, у письмовому провадженні, позов ТОВ «РІЧФІЛД ХІМПОСТАЧ» - задоволено.

Суд визнав протиправним та скасував рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA500370/2024/000034/1 від 25.06.2024.

Також суд визнав протиправною та скасував картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500370/2024/000096 від 25.06.2024.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив із того, що на підтвердження митної вартості товарів за ціною контракту, позивач надав усі необхідні документи, що надають можливість перевірити правильність обчислення митної вартості товарів.

Суд зазначив, що митні органи, згідно наданих чинним законодавством повноважень, мають право витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості, у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Як зазначив суд першої інстанції, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Суд зауважив, що відповідач не довів, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, а витребування переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчить про протиправність рішення митного органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості.

Зокрема, на думку суду, Митниці, декларантом був наданий повний пакет документів, що підтверджує включення до митної вартості товару: вартості пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, його завантаження та вивантаження, а також його оплати.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального права (неправильне тлумачення закону, незастосування закону, який підлягав застосуванню), Одеська митниця подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Доводи апеляції складаються з такого.

По-перше, на думку Митниці, суд першої інстанції не звернув увагу, що до митного оформлення декларант надав платіжні інструкції стосовно оплати товару, страхування та фрахту, які не можна вважати такими, що підтверджують факт оплати за товар та фрахт, позаяк не містять підписів (власноручний або електронний) відповідальної особи платника, яка має право розпоряджатись рахунком, будь яких відміток про виконання платіжної операції надавачем платіжних послуг, відповідно до частини 14 Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216 (далі- Положення №216).

Як вважає скаржник, печатка та підпис на квитанції нанесені із застосуванням комп`ютерних редакторів.

За таких умов, на його думку, виникли достатні підстави вважати, що в наданих документах зазначені недостовірні відомості, які потребують уточнення.

По-друге, скаржник наголошує, що представлений під час митного оформлення сертифікат якості від 05.06.2024 № AGRI TURKEY 2024-24426, має реквізити іншого транспортного засобу, кількості вантажу, тощо. Сертифікат якості від 03.06.2024, як вважає Митниця, є загальним сертифікатом виробника.

Водночас, на її думку, суд першої інстанції повинен був урахувати, що відповідно до пункту 9-32 Прикінцевих положень Митного кодексу України, крім документів, передбачених частиною першою статті 42 цього Кодексу, декларант, уповноважена ним особа або перевізник зобов`язані надати митному органу в паперовій або електронній формі документи, що підтверджують якісні характеристики товару, надані виробником товару.

По - третє, як вважає Митниця відповідно до підпункту «в» пункту 2 частини 10 статті 58 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості додається така її складова, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Дійсно, як заявляє Митниця у рахунку-фактурі (інвойсі) від 11.06.2024 №TRS2410967 йдеться про включенні вартості пакування до ціни товару, але відсутні дані її фактичного розміру, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару. Наведені обставини, на думку скаржника, також проігноровані судом першої інстанції.

По - четверте, скаржник указує, що сертифікати про походження товару від 03.06.2024 №B1155281 та від 12.06.2024 № 5483 не містять відомостей щодо комерційних документів.

По- п`яте, на думку скаржника, експертний висновок ДП «ДЕРЖЗОВНІШІНФОРМ» від 13.06.2024 №3-1/690 містить дані аналізу наданих документів, інформаційних видань та аналізу інформації операторів ринку, однак, в ньому відсутнє документальне підтвердження числових значень. За таких умов, вказаний документ не може бути взято до уваги митним органом.

По шосте, скаржник заявляє, шо листи, наданого до митного оформлення зовнішньоекономічного контракту та договору фрахтування, не пронумеровані та не підписані сторонами угоди. До того ж, наданому до митного оформлення сертифікату страхування №40-1509- 00533/00001 містяться відомості щодо інших реквізитів коносаменту, вазі вантажу, яка не відповідає рахунку-проформі.

Узагальнюючи викладені обставини, митниця наголосила, шо є правомірним витребування у декларанта додаткових документів, передбачених частиною 3 статті 53 Митного кодексу України, а відмова декларанта їх надати свідчить про те, що виявлені та наведені вище розбіжності не усунути.

Аргументуючи застосування резервного методу визначення митної вартості товару, скаржник заявляє про неможливість застосування інших методів розмитнення товару та про те, що в рамках даного спору, митна вартість ґрунтувалася на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях, відображених в автоматизованій системі митного контролю та оформлення «Інспектор» (далі - АСМО «Інспектор»).

Адвокат Кошик М.Й., представляючи інтереси ТОВ «РІЧФІЛД ХІМПОСТАЧ» у відзиві на апеляційну скаргу вказує на те, що доводи, які в ній викладені, не заслуговують на увагу, позаяк судове рішення суду першої інстанції, ухвалено з урахуванням усіх обставин справи та на підставі норм чинного законодавства.

Доводи відзиву є подібними доводам, що викладені в позовній заяві і узгоджуються з позицією суду першої інстанції.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України, згідно якого суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Фактичні обставини справи.

22.05.2024 між TOROS AGROPORT ROMANIA SA (Продавець) та ТОВ «РІЧФІЛД ХІМПОСТАЧ» (Покупець) укладено контракт №S/DAPO/2024/9597, відповідно до якого товар ДАР 18:46, пакування ВВ 600 кг, технічні характеристики: загальний азот: 18%, розчинний Р205 у нейтральному цитраті амонію та воді: 46%, розчинний Р2О5 у воді: 43%, вологість: макс. 1,5%, гранулометричний склад: 1-4 мм 90% мін. Оброблений покритий від злежування, без пилу та шкідливих речовин.

Ціна USD 573 за метричну тонну, Франко-борт (ФОБ), один безпечний причал один безпечний порт Констанца, Румунія (Інкотермс 2020).

Кількість 1500 метричних тонн +/-10% на вибір покупця одним або двома лотами. Відвантаження: Червень 2024 завантаження з контейнером за погодженням між Покупцем і Продавцем.

17.06.2024 уповноважена особа ТОВ «РІЧФІЛД ХІМПОСТАЧ», а саме ТОВ «МИТНО БРОКЕРСЬКА ГРУПА» подало до Одеської митниці електронну митну декларацію № 24UA15U3.

Також, на виконання вимог частини 1 статті 49, частини 2 статті 53 Митного кодексу України декларант подав документи, що підтверджують митну вартість товарів в розмірі 389 525,40 дол. США і обраний перший (основний) метод її визначення.

Для митного оформлення було надано наступний перелік документів:

- сертифікат якості від 05.06.2024 № AGRI TURKEY 2024-24426 (Certificate of quality);

- пакувальний лист (Packing list) від 11.06. 2024;

- рахунок-проформа (Proforma invoice) № 3081 від 28.05. 2024;

- рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) № TRS2410967 від 11.06.2024;

- коносамент (Bill of lading) № 1 від 03.06.2024;

- коносамент (Bill of lading) № 41 від 10.06.2024;

- вантажну відомість (Cargo Manifest) від 10.06.2024;

- сертифікат якості (Certificate of quality) від 03.06. 2024;

- сертифікат про походження товару (Certificate of origin) № 5483 від 12.06.2024; ;

- некласифікований комерційний документ - комерційний інвойс № від 03.06.2024;

- платіжний документ, що підтверджує вартість товару № 1 від 29.05.2024;

- банківський платіжний документ, що підтверджує факт оплати транспортно-експедиційних послуг № 5648 від 11.06.2024;

- документ, що підтверджує вартість страхування №40-1509-00533/00001 від 06.06. 2024;

- висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 3-1/690 від 13.06.2024;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) № S/DAPO/2024/9597 від 22.05.2024;

- договір про надання послуг митного брокера № 1/233/21.10 від 21.10. 2022;

- договір про надання послуг митного брокера № 1/233/21.10 від 21.10.2024;

- договір (контракт) про перевезення № 1/03 від 03 червня 2024 року;

- заяву ТОВ «РІЧФІЛД ХІМПОСТАЧ» про відсутність додаткових витрат на навантаження та пакування і щодо сертифікату походження вих. №2 від 17.06. 2024;

- заяву про внесення коду до митної декларації, про те, що агрохімікати та пестициди не підлягають державній реєстрації в Україні від 25.06.2024;

- лист продавця щодо ціни від 07.06. 2024;

- лист фірми TOROS AGROPORT ROMANIA SA від 11.06. 2024;

- огляд ринку «Хімкур`єр» №23 (308) від 07.06.2024;

- огляд ринку «Profercy» від 16.05.2024;

- огляд ринку «ICIS» від 06.06.2024;

- копію митної декларації країни відправлення № 24ROCT1970FH5015B3 від 11.06. 2024.

25.06.2024 Одеською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500370/2024/000034/1.

Відповідно до цього рішення митна вартість товару була відкоригована Митницею шляхом збільшення її розміру, при цьому замість першого методу визначення митної вартості застосовано другорядний метод.

В якості підстави такого збільшення Митниця в рішенні про коригування зазначила, що:

1) відповідно до частини 10 статті 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються, зокрема, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, тощо) відсутні дані щодо таких витрат та їх фактичного розміру, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

2) до митного оформлення надані платіжні інструкції по оплаті товару, страхування та фрахту. Ці інструкції не можуть бути взяти до уваги як документи, що підтверджують факт оплати за товар та фрахт, оскільки не містять підписів (власноручний або електронний) відповідальної особи платника, яка має право розпоряджатись рахунком, будь яких відміток про виконання платіжної операції надавачем платіжних послуг, відповідно до частини 14 Положення №216. Нанесені на квитанції печатка та підпис нанесені із застосуванням комп`ютерних редакторів. Таким чином, виникли достатні підстави вважати, що в наданих документах зазначені недостовірні відомості, які потребують уточнення;

3) відповідно до пункту 9-32 Прикінцевих положень Митного кодексу України, крім документів, передбачених частиною першою статті 42 цього Кодексу, декларант, уповноважена ним особа або перевізник зобов`язані надати митному органу в паперовій або електронній формі документи, що підтверджують якісні характеристики товару, надані виробником товару.

До оформлення наданий сертифікат якості від 05.06.2024 № AGRI TURKEY 2024-24426 який має реквізити іншого транспортного засобу, кількості вантажу, тощо.

Наданий сертифікат якості від 03.06.2024 є загальним сертифікатом виробника. Таким чином є сумніви у ідентифікації партії вантажу із наданими сертифікатами якості;

4) відповідно до підпункту «в» пункту 2 частини 10 статті 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.

Згідно контракту товар доставляється в упаковці, а саме біг-бегах. Також у рахунку-фактурі (інвойсі) від 11.06.2024 № TRS2410967 йдеться про включенні вартості пакування до ціни товару. Проте, у наданих до митного оформлення документах відсутні дані її фактичного розміру, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

5) сертифікати про походження товару від 03.06.2024 № B 1155281, від 12.06.2024 № 5483 не містять відомостей щодо комерційних документів.

6) експертний висновок ДП «ДЕРЖЗОВНІШІНФОРМ» від 13.06.2024 № 3-1/690 містить дані аналізу наданих документів, інформаційних видань та аналізу інформації операторів ринку, що не може бути взято до уваги митним органом, оскільки відповідно до пункту 56 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» від 10.09.2003 №1440 звіт про оцінку майна, що складається у повній формі, повинен містити додатки з копіями всіх вихідних даних, а також у разі потреби - інші інформаційні джерела, які роз`яснюють і підтверджують припущення та розрахунки. У зазначеному висновку відсутнє документальне підтвердження числових значень;

7) листи наданого до митного оформлення зовнішньоекономічного контракту та договору фрахтування не пронумеровані та окрім останнього не підписані сторонами угоди;

8) у наданому до митного оформлення сертифікату страхування №40-1509-00533/00001 містяться відомості щодо інших реквізитів коносаменту, вазі вантажу, яка не відповідає рахунку-проформі.

В оскаржуваному рішення запропоновано декларанту протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти виробника товару;

7) висновки про якісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Повідомлено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Декларант, в особі ТОВ «МИТНО-БРОКЕРСЬКА ГРУПА», листом від 17.06.2024 № 3 повідомило, що більше документів подаватись не буде.

Далі, в оскаржуваному рішенні вказано, що за результатом проведеної консультації шляхом обміну електронними повідомленнями між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості, було обрано другорядний метод визначення митної вартості, проте найменування такого методу чи посилання на конкретний підпункт пункт 2 частини 1 статті 57 Митного кодексу України в оскаржуваному рішенні не наведено.

Також зі змісту згаданого рішення випливає, що з метою забезпечення повноти оподаткування був Митниця провела аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України, з урахуванням опису, фізичних характеристик, якості та репутації на ринку, країни виробництва та даних щодо виробника товару та встановила, що рівень митної вартості ідентичних товарів митне оформлення яких вже здійснено є більшим і становить:

по товару № 1 0,667 дол. США/кг (МД від 16.04.2024 № UA500420/2024/000476 та від 19.04.2024 № UA500420/2024/000490).

Того ж дня митниця прийняла прийнято картку відмови №UA500370/2024/000096.

Декларант скористався пунктом 3 статті 52 Митного кодексу України та для випуску у вільний обіг товару, що декларувався, сплатив різницю митних платежів в сумі 570 037 грн на відповідний рахунок Митниці.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляційної скарги і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Досліджуючи довід апеляції про законність та обґрунтованість прийнятих митним органом рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, оскільки надані декларантом документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті, а також про те, що декларант не надав документів на спростовування виявлених розбіжностей, колегія суддів дійшла таких висновків.

Частина 1 статті 49 Митного кодексу України передбачає, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частина 1 статті 52 Митного кодексу України встановлює, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою .

Частинами 1, 2, 3, 5 та 6 статті 53 Митного кодексу України унормовано, що у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів є:

декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Тобто, вимоги вказаних норм дають змогу відокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов`язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості:

1) наявність розбіжностей між окремими документами;

2) наявність ознак підробки певних документів;

3) відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованим та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Відповідно до частини 3 статті 54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості.

Колегія суддів проаналізувавши доводи апеляційної скарги в розрізі висновків суду першої інстанції, дійшла таких висновків.

Оцінюючи довід скаржника, що в наданих до митного оформлення документах, відсутні дані про фактичний розмір вартості пакувальних матеріалів, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару, колегія суддів установила таке.

Як правильно вказав суд першої інстанції, визначальним, у цьому питанні, є зазначення про те, що до митної вартості додається така складова, як вартість упаковки якщо вона не включалась до ціни, що була фактично сплачена.

В даному випадку, як встановлено доказами у справі, за умовами контракту, товар постачався в упаковці ВВ 600 кг.

Також слід звернути увагу, що поставка товару відбувалась на умовах FOB (відповідно до Інвойсу та контракту). Термін Інкотермс FOB передбачає, що Продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Тобто всі витрати до моменту переходу товару через поручні судна, які включають вартість його обробку, пакування, маркування, навантаження, несе саме Продавець.

Отож, в цьому випадку, ціна товару включає в себе вартість його обробки, пакування, маркування та навантаження, що виключає необхідність їх окремої перевірки оскільки вона включена до вартості товару як такої.

Крім того, відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, у разі поставки товару у зворотній тарі у графі МД 37 «Процедура митної декларації» має бути зазначено ZZ32, в той час як у вказаній графі митної декларації, поданої Декларантом, зазначено ZZ00 (тара незворотна та вартість входить у ціну товару), що свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, визначених цим Класифікатором.

За таких обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що подані до митного оформлення документи підтверджували відсутність додаткових витрат на упаковку чи використання пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із упакуванням (упаковка включена у ціну товару), а відтак останні не є складовими митної вартості та не підлягають додаванню декларантом, з метою визначення митної вартості товару, а також не можуть вплинути на правильність визначення митної вартості.

Відповідаючи на довід скаржника, що надані для розмитнення товару платіжні інструкції по оплаті товару, страхування та фрахту не бралися митним органом до уваги, оскільки за своїм змістом та формою не відповідали Положенню №216, колегія суддів зазначає таке.

Положення №216 встановлює загальні вимоги Національного банку України (далі - Національний банк) до порядку виконання платіжних операцій в іноземній валюті або банківських металах за рахунками користувачів платіжних послуг (далі - користувач), які відкриті в надавачів платіжних послуг з обслуговування рахунку (далі - надавач платіжних послуг), які отримали ліцензію Національного банку на здійснення валютних операцій або генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій, яка не втратила чинності після введення в дію Закону України «Про валюту і валютні операції».

Водночас, як правильно зауважив суду першої інстанції, з платіжної інструкції №5648 від 11.06.2024, відповідно до якої ТОВ «РІЧФІЛД ХІМПОСТАЧ» здійснило оплату добровільного страхування за товар ПРИВАТНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «УСГ» (далі - ПРАТ «СК «УСГ», випливає, що платіж здійснено у гривні, а не в іноземній валюті чи банківських металах.

Оглянувши вказану платіжну інструкцію в іноземній валюті №1 від 29.05.2024 про оплату товару, колегія суддів установила, що на ній міститься підпис відповідальної особи та відтиск печатки платника та штамп з підписом банківської установи з відміткою про проведення операції банком.

Аналогічно вбачаються ти ж самі реквізити на платіжній інструкції про оплату фрахту №223 від 20.06.2024.

Покликаючись на постанову Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 815/329/17, суд першої інстанції обґрунтовано виснував, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) не впливають на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахуванням додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).

Аналізуючи доводи Одеської митниці про недоліки сертифіката якості товару, сертифіката про походження товару, а також експертного висновку, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про їх необґрунтованість.

Так, відповідно до частини 1 статті 43 Митного кодексу України документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Згідно з частиною 3 статті 43 Митного кодексу України, сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

Пункт 9-32 розділу ХХІ Прикінцевих та перехідних положень Митного кодексу України унормовує, що крім документів, передбачених частиною першою статті 42 цього Кодексу, декларант, уповноважена ним особа або перевізник зобов`язані надати митному органу в паперовій або електронній формі документи, що підтверджують якісні характеристики товару, надані виробником товару, та документи і відомості, визначені статтею 335 цього Кодексу (залежно від виду транспорту, яким здійснюється переміщення товару), що підтверджують маршрут постачання товару від виробника до підприємства, що є одержувачем згідно з зовнішньоекономічним договором (контрактом).

У разі видачі компетентним органом країни відправлення товару сертифіката про походження товару, зазначеного у пункті 1 частини першої статті 42 цього Кодексу, в митній декларації зазначаються також відомості про сертифікат про походження товару, виданий компетентним органом у країні походження товару.

Отож, наведені положення законодавства, свідчать про те, що наведені вище документи, не є доказами підтвердження митної вартості товару.

Зокрема, Верховний Суд в постанові від 03.02.2021 № 810/4441/16 зазначив, що експертний висновок не відноситься до документів, які підтверджують митну вартість товару, відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України. Такі документи носять виключно інформаційний характер.

Переходячи до доводів скаржника, що сертифікат якості від 03.06.2024 є загальним сертифікатом виробника, колегія суддів підтримує позицію суду першої інстанції, що недоліки вказаного документа, не свідчать про наявність підстав для сумніву у визначені позивачем митній вартості.

Окрім того, слід врахувати, що Покупець, придбаваючи товар не може впливати на зміст сертифіката якості, який оформлюється Продавцем.

Слід також зупинитися на тому, що не є підставою для коригування митної вартості товару відсутність в сертифікатах про походження товару від 03.06.2024 №B 1155281 та від 12.06.2024 № 5483 відомостей про комерційні документи з огляду на те, що такі сертифікати також складені Постачальником товару та їх зміст від волі Покупця не залежить.

Є слушними уточнення суду першої інстанції, що Одеська митниця, в оскаржуваному рішенні не конкретизує, про які комерційні документи йде мова, позаяк в сертифікаті про походження товару від 03.06.2024 №B1155281 є посилання на коносамент №1 від 03.06.2024, а сертифікат від 12.06.2024 № 5483 містить посилання на контракт №S/DAPO/2024/9597 від 22.05.2024.

Варто відзначити, що зазначення в сертифікаті якості від 05.06.2024 № AGRI TURKEY 2024-24426 реквізитів іншого транспортного засобу (без конкретизації у порівнянні з якими саме документом) не свідчить про те, що вказаний сертифікат не стосується спірного товару, зважаючи, що згаданий сертифікат містить посилання на коносамент № 1 від 03.06.2024. Понад те, кількість вантажу у сертифікаті відповідає кількості вантажу у інших документах, зокрема у коносаменті та у інвойсі № від 03.06.2024.

Надаючи правову оцінку доводам Одеської митниці, що експертний висновок ДП «ДЕРЖЗОВНІШІНФОРМ» від 13.06.2024 № 3-1/690 не містить документального підтвердження числових значень, колегія суддів насамперед указує, що дана установа не є є суб`єктом оціночної діяльності і не здійснює діяльність з оцінки майна та не здійснює рецензування звітів про оцінку майна, а відтак метою її діяльності є доведення відповідності контрактних цін кон`юнктурі ринку.

Є безпідставними також доводи скаржника про відсутність нумерації сторінок зовнішньоекономічного контракту та договору фрахтування та підписів на кожній сторінці. Є очевидним відсутність на законодавчому рівні обов`язок сторін договору підписувати та нумерувати його кожну сторінку.

Доводи скаржника, що в сертифікаті страхування №40-1509-00533/00001 містяться відомості щодо інших реквізитів коносаменту, вазі вантажу, які не відповідають рахунку-проформі, спростовуються тим, що рахунок-проформа - це попередній інвойс, який існує для узгодження ціни, обсягу поставки тощо і тільки після його затвердження складається комерційний інвойс.

У проформі-інвойсі зазначається обов`язок Продавця товарів (виконавця послуг) поставити товари (надати послуги) Покупцю за наперед обговореною ціною. Ціна послуг та перелік товарів у цьому виді інвойсу не є остаточним, та у подальшому може змінюватись. Відмінність проформи-інвойсу полягає в тому, що деякі дані можуть бути не остаточними, та до нього ще можуть бути внесені зміни.

Окрім того, як обґрунтовано зауважив суд першої інстанції, сертифікат страхування містить відомості щодо двох інвойсів: №TRS2410967 та №TRS2410968 від 11.06.2024.

Інвойс №TRS2410967 стосується цієї справи, а інший інвойс свідчить про те, що ТОВ «РІЧФІЛД ХІМПОСТАЧ» застрахував фактично дві партії товару.

Отож, невідповідність дати коносаменту №1 від 03.06.2024, даті коносаменту, яка вказана у сертифікаті страхування - не може бути підставою для коригування митної вартості товару.

Узагальнюючи викладене, колегія суддів визнає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що надані позивачем для митного оформлення товару документи відповідають вимогам частини 2 статті 53 Митного кодексу України, у повній мірі ідентифікують оцінюваний товар, не містять розбіжностей щодо даних, які підлягають обчисленню при визначені саме митної вартості товару, та підтверджують митну вартість товару, задекларовану у митній декларації.

Досліджуючи обґрунтованість доводів митниці про правомірне застосування резервного методу для визначення митної вартості товару, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до положень статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. Відповідно до частини 3 цієї ж статті за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частина 1 статті 55 Митного кодексу України визначає, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною 6 статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно пункту 2 частини 6 статті 54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стаття 57 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Згідно матеріалів справи, за результатами проведеної перевірки, митну вартість товарів скориговано та визначено за резервним методом відповідно до положень статті 64 Митного кодексу України на підставі інформації, наявної у митного органу.

Попередні методи не застосовувалися з наступних причин: основний метод (вартість операції) - неподання усіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товару, невідповідність ціни угоди інформації, що наявна у митного органу. Другорядні: - за ціною договору щодо ідентичних товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо ідентичних товарів; - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів; - на основі віднімання вартості - відсутність інформації щодо числового значення витрат для цілей вирахування вартості; - на основі додавання вартості (обчислена вартість) - відсутність інформації щодо складових для обчислення вартості товару.

Згідно пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012 року, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Як мовилося вище, митна вартість товарів скоригована та визначена за резервним методом відповідно до статті 64 Митного кодексу України, на підставі інформації, наявної у митного органу, що міститься в спеціалізованому програмно інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), Автоматизованій системі митного огляду (АСМО) «Інспектор».

Слід зазначити, що Єдина автоматизована інформаційна система (ЄАІС) ДПС (Держмитслужби) України закрита для вільного доступу, що позбавляє декларанта можливості перевірити наявну у ній інформацію.

Існує послідовна та усталена практика Верховного Суду про те, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого Позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено. Також слід урахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню (постанови від 21.02.2018 у справі №820/17417/14, від 04.09.2018 у справі №818/1186/17).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованою позицію суду першої інстанції, що рішення про коригування митної вартості товару №UA500370/2024/000034/1 від 25.06.2024 прийняте не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, та необґрунтовано, тобто без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, тобто не відповідає критеріям, визначених частиною другою статті 2 КАС України.

Стосовно вимог, заявлених ТОВ «РІЧФІЛД ХІМПОСТАЧ» про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500370/2024/000096 від 25.06.2024, колегія суддів зазначає таке.

Відмова у митному оформленні це письмове вмотивоване рішення органу фіскальної служби про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою відповідних умов.

Таке рішення оформляється у вигляді картки відмови.

Оформлення карток відмови регулюється розділом VIII Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.20212 №631.

Так, відповідно до пунктів 8.1 - 8.2, 8.5 розділу VIII наведеного Порядку, у всіх випадках відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення оформлюється картка відмови за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку.

Картка відмови складається за допомогою АСМО у межах строку, відведеного статтею 255 Кодексу для завершення митного оформлення, посадовою особою митного органу, якою прийнято рішення про відмову.

У картці відмови зазначаються причини відмови, наводяться вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також вказується інформація про порядок оскарження рішення про відмову.

Картка відмови роздруковується у двох примірниках і підписується посадовою особою митного органу, яка прийняла рішення про відмову, а в разі електронного декларування формується тільки як електронний документ.

Один примірник оформленої картки відмови на паперовому носії невідкладно вручається (надсилається) Декларанту під його особистий підпис у другому примірнику.

Картка відмови, оформлена як електронний документ, або електронний примірник картки відмови на паперовому носії надсилається Декларанту електронним повідомленням, засвідченим КЕП посадової особи митного органу, яка прийняла рішення про відмову.

Так, як мовилося вище, у всіх випадках після прийняття рішення про корегування митної вартості товарів, оформлюється картка відмови.

Тобто, коригування митної вартості слугує підставою для видачі картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

За такого правового регулювання, визнання протиправними рішення про корегування митної вартості автоматичне тягне протиправність картки відмови в прийнятті митної декларації. При цьому підстави для такого висновку є однаковими.

Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, враховуючи, що суд апеляційної інстанції переглянув рішення суду першої інстанції, що ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.

Керуючись статтями: 308, 311, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеської митниці залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 року у справі за позовом адвоката Кошика Миколи Йосифовича, в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «РІЧФІЛД ХІМПОСТАЧ», до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Г.В. Семенюк

суддя О. І. Шляхтицький

Повне судове рішення складено 21.05.2025.