Справа № 160/2006/25
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2025 рокуСправа №160/2006/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства оборони України (далі відповідач, Міноборони України), в якій просить суд:
- визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови майстер-сержанту військової служби за контрактом ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової допомоги у разі втрати 25% працездатності без установлення інвалідності, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року та Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей";
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.01.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.03.2025 року поновлено позивачу строк звернення до суду. Відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 , дата видачі 24.02.2021 року, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій п.19 ст.6.
Згідно з інформацією, яка міститься у військовому квитку НОМЕР_3 , позивач з 05 жовтня 2019 року по теперішній час проходить військову службу.
Відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_4 від 25.07.2024 року №8281 майстер-сержант ОСОБА_1 з 16.07.2024 року по теперішній час проходить військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_5 на посаді командира третього відділення охорони першого взводу охорони роти охорони.
Згідно з довідкою військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_1 від 14 березня 2023 року №3321, на підставі статтей 39б 23б, 36б, 61б, 62в, 13в, 52в, 64в, 66в, 49а, 42в, 43в, 67г, 45г графи ІІ Розкладу хвороб, позивач обмежено придатний до військової служби. Також у довідці міститься інформація про те, що ОСОБА_1 має захворювання пов`язані з проходженням військової служби та травму легкого ступеню (віддалені наслідки закритої травми 1987 року лівого колінного суглобу), пов`язану з виконанням обов`язків військової служби.
Відповідно до довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 09.01.2024 серії 12 ААА №003487, виданої позивачу Обласною МСЕК №2, ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_1 складає 25%, причина втрати професійної працездатності: захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби.
З метою отримання одноразової допомоги, передбаченої Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМУ №975 від 25 грудня 2013 року, позивач звертався до начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_7 ) з вимогою виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням військової служби за контрактом в особливий період.
ІНФОРМАЦІЯ_7 відмовив позивачеві у вчиненні передбачених законом дій по нарахуванню та виплаті одноразової допомоги та вказав, що для отримання вказаної допомоги відсутні підстави, з огляду на те, що отримане захворювання не пов`язане з виконанням обов`язків військової служби, або із захистом Батьківщини, а відповідно до довідки МСЕК серії 12 ААА №003487, пов`язане тільки з проходженням військової служби.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.07.2024 року у справі №520/10582/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_7 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії було задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_7 щодо не направлення висновку про можливість виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та документів, необхідних для виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям у разі часткової втрати працездатності без установлення інвалідності до головного розпорядника коштів - Міністерства оборони України.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_7 направити головному розпоряднику коштів - Міністерству оборони України висновок про можливість виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та документів, необхідних для виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям у разі часткової втрати працездатності без установлення інвалідності відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

25.07.2024 року позивач звернувся до начальника ІНФОРМАЦІЯ_9 із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язу з частковою втратою працездатності без установлення інвалідності, в наслідок травми пов`язаної з проходженням військової служби.

Листом від 09.08.2024 року №762/ОГД, на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.07.2024 року у справі №520/10582/24 та відповідно до п.13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2013 року №975, ІНФОРМАЦІЯ_7 до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України було передано висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги майстер-сержанту ОСОБА_1 та пакет документів позивача. У листі також зазначено, що командування вважає, що ОСОБА_1 , не має права на отримання грошової допомоги в розмірі 70-кратного прожиткового мінімуму, встановлено законом для працездатних осіб на 1 січня поточного року, оскільки законом не передбачено виплату в зазначеному випадку.

Згідно з п.6 Витягу з протоколу від 08.11.2024 року №37/в, затвердженого заступником Міністерства оборони України Юрієм Джигиром 14.11.2024 року, розглянувши подані документи, комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсації сум дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги майстер-сержанту ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 ), якому 09.01.2024 під час первинного огляду органами МСЕК встановлено 25% втрати працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби.

Рішення комісії обґрунтовано приписами пп.7 п.2 ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Також у протоколі зазначено, що виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцю у разі встановлення ступеня втрати працездатності без встановлення групи інвалідності, пов`язаної з проходженням військової служби, законодавством не передбачена (передбачено з виконанням обов`язків військової служби).

Вважаючи протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови майстер-сержанту військової служби за контрактом ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової допомоги у разі втрати 25% працездатності без установлення інвалідності, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року та Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-ХІІ).

Положеннями статті 40 Закону №2232-ХІІ встановлено, що гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами.

Відповідно до п.1 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-ХІІ (далі Закон №2011-ХІІ) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Пунктом 7 частини 2 статті 16 Закону № 2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначений Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі - Порядок №975).

Підпункт 7 пункту 4 Порядку №975 міститься приписи, ідентичні приписам пункту 7 частини 2 статті 16 Закону № 2011-XII, а саме одноразова грошова допомога призначається у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.

З аналізу наведених норм права випливає висновок, що особливістю приписів підпункту 7 пункту 4 Порядку №975 та пункту 7 частини 2 статті 16 Закону № 2011-XII є те, що право на отримання одноразової грошової допомоги виникає у зв`язку із отриманням військовослужбовцем поранення або захворювання саме під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок, за тих самих обставин - під час виконання обов`язків військової служби.

Відповідно до п.7 Порядку №975 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі часткової втрати працездатності без установлення інвалідності одноразова грошова допомога виплачується залежно від ступеня втрати працездатності, який установлюється медико-соціальною експертною комісією, у розмірі, що визначається у відсотках від:

70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності, - військовослужбовцю, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, а також особі, звільненій з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби;

50-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності, - військовослужбовцю строкової військової служби, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання у період проходження ним строкової військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, а також особі, звільненій із строкової військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, пов`язаних з проходженням військової служби, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її із строкової військової служби;

50-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності, - військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності в період проходження зборів чи служби у військовому резерві або не пізніше ніж через три місяці після закінчення таких зборів чи виконання резервістом обов`язків служби у військовому резерві.

В свою чергу, частиною 3 статті 16 Закону №2011-XII визначено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Так, статтею 24 Закону №2232-ХІІ визначено початок, призупинення і закінчення проходження військової служби, а також час та місце виконання обов`язків військової служби.

За змістом частини 4 ст.24 Закону №2232-ХІІ військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:

1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);

2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;

3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);

4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;

5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Відтак, законодавець чітко окреслив умови, за якими військовослужбовець вважається таким, що виконує обов`язки військової служби.

Зі встановлених обставин справи вбачається, що позивач з 05 жовтня 2019 року по теперішній час проходить військову службу та є учасником бойових дій.

З 16.07.2024 року по теперішній час майстер-сержант ОСОБА_1 проходить військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_5 на посаді командира третього відділення охорони першого взводу охорони роти охорони.

Згідно з довідкою військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_1 від 14 березня 2023 року №3321, на підставі статтей 39б 23б, 36б, 61б, 62в, 13в, 52в, 64в, 66в, 49а, 42в, 43в, 67г, 45г графи ІІ Розкладу хвороб, позивача визнано обмежено придатним до військової служби. У зазначеній довідці міститься інформація про те, що ОСОБА_1 має захворювання пов`язані з проходженням військової служби та травму легкого ступеню (віддалені наслідки закритої травми 1987 року лівого колінного суглобу), пов`язану з виконанням обов`язків військової служби.

Відповідно до довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 09.01.2024 серії 12 ААА №003487, виданої позивачу Обласною МСЕК №2, ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_1 складає 25%, причина втрати професійної працездатності: захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби.

Наказом міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі Положення №402).

Пунктом 1.1 Положення №402, в редакції чинній на час визначення позивачу ступеня втрати працездатності, встановлено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико- соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Абзацом 7 пункту 1.3 Положення №402 передбачено, що основними завданнями військово-лікарської експертизи є визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, в осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть.

У разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення (пункт 21.1 Положення №402).

Відповідно до пункту 21.2 Положення №402 причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних військовими комісаріатами на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК.

Пунктом 21.5 Положення №402 передбачено, що постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються виключно в таких формулюваннях:

а) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини";

б) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби";

в) "Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби";

г) "Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії;

ґ) "Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини";

д) "Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби";

е) "Захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби";

є) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби під час участі в бойових діях у складі Миротворчих Сил ООН";

ж) "Захворювання, ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби під час участі в бойових діях у складі Миротворчих Сил ООН";

з) "Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби у складі Миротворчих Сил ООН";

и) "Поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби у складі національного персоналу";

к) "Поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби у складі Миротворчих Сил ООН".

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 20.12.2023 року по справі № 520/14757/20 при розгляді подібних до спірних правовідносин зазначив, що аналізуючи зазначені Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, можна дійти висновку, що причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв, зокрема у військовослужбовців, визначається ВЛК і ЛЛК та викладається у формулюваннях, які закріплені на нормативному рівні. Водночас висновки судів попередніх інстанцій, що словосполучення «під час виконання ним обов`язків військової служби» та «пов`язане з проходженням військової служби», які по-різному викладені, але є однаковими за своєю суттю, Верховний Суд визнав безпідставними та необґрунтованими. Також, колегія суддів погодилась з оскарженим рішенням відповідача, прийнятим з урахуванням висновку військово-лікарської комісії в довідці від 03.03.2020 № 194 про те, що захворювання виникло у зв`язку з проходженням військової служби, однак виплата допомоги у разі встановлення ступеня втрати працездатності без встановлення групи інвалідності, пов`язаної з проходженням військової служби, законодавством не передбачена. Натомість така виплата передбачена у разі встановлення ВЛК причинного зв`язку захворювання з виконанням обов`язків військової служби.

Аналізуючи зазначені вище норми Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, враховуючи висновки Верховного Суд викладені у постанові від 20.12.2023 року по справі № 520/14757/2, суд дійшов наступних висновків.

Причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв, зокрема у військовослужбовців, визначається ВЛК і ЛЛК та викладається у формулюваннях, які закріплені на нормативному рівні.

Як вбачається з довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 09.01.2024 серії 12 ААА №003487, виданої позивачу Обласною МСЕК №2, ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_1 складає 25%, причина втрати професійної працездатності: захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби.

Отже, захворювання виникло у позивача у зв`язку з проходженням військової служби, однак виплата допомоги у разі встановлення ступеня втрати працездатності без встановлення групи інвалідності, пов`язаної з проходженням військової служби, законодавством не передбачена.

Натомість така виплата передбачена у разі встановлення ВЛК причинного зв`язку захворювання з виконанням обов`язків військової служби.

Підставою для виплати одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності є дотримання сукупності умов: отримання військовослужбовцем захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби та встановлення причинного зв`язку захворювання військовослужбовця із виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності.

Варто зауважити, що законодавець не ототожнює поняття "проходження військової служби" та "виконання обов`язків військової служби", а розмежовує їх як окремі умови для призначення одноразової грошової допомоги.

Оскільки доказами, наданими позивачем, підтверджується причинний зв`язок "Захворювання ТАК, пов`язані з проходженням військової служби", однак за п. 7 ч. 2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та пп. 7 п.4 Положення № 975 підставою для отримання позивачем одноразової грошової допомоги є втрата працездатності в результаті захворювання "під час виконання обов`язків військової служби", суд вважає, що правові підстави для нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без установлення інвалідності внаслідок захворювання під час проходження ним військової служби - відсутні.

З огляду на вищевикладені обставини справи та норми права, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах позивач не довів наявність підстав для призначення та виплати йому одноразової допомоги у разі втрати 25% працездатності без установлення інвалідності, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року та Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а тому оскаржувані дії відповідача, на думку суду, є правомірними, а підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Інші доводи сторін не є юридично значимими та не впливають на висновки суду.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем не доведено ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

В свою чергу, відповідач належним чином довів правомірність своїх дій щодо відмови майстер-сержанту військової служби за контрактом ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової допомоги у разі втрати 25% працездатності без установлення інвалідності, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року та Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, а тому в задоволення позовної заяви слід відмовити.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає, що оскільки позивач звільнений від сплати судового збору та позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 241, 243-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Звернути увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 22.05.2025 року.

Суддя О.М. Неклеса