Справа № 160/6613/24
Суддя: Рянська Вікторія В'ячеславівна
Дата ухвалення: 2025-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2025 рокуСправа № 160/6613/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рянської В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в місті Дніпрі у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у призначенні позивачу з 09.02.2023 пенсії за віком;
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахування при призначенні пенсії за Списком № 1 періодів роботи: з 24.06.2006 до 01.08.2006, з 25.05.2009 до 01.06.2009, з 02.06.2009 до 01.07.2009, з 01.01.2023 до 31.01.2023 та неврахованого стажу 3 місяці 11 днів станом на 01.02.2023;
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо доплати за понаднормовий стаж роботи з 35 років, а не з 25 років, як передбачено п. «а» ст. 13, ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області:
зарахувати періоди роботи за Списком № 1: з 01.06.2006 до 01.08.2006, з 25.05.2009 до 01.06.2009, з 02.06.2009 до 01.07.2019, з 01.01.2023 до 31.01.2023 та невраховані при призначенні пенсії за віком 3 місяці 11 днів;
призначити пенсію за віком на пільгових умовах з 09.02.2023, повернути різницю недоплаченої пенсії, проіндексовану на втрачену вигоду;
розрахувати доплату за понаднормовий стаж роботи з 25 років загального стажу.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та з 17.04.2001 отримував пенсію по інвалідності ІІІ групи у зв`язку з трудовим каліцтвом. 15.01.2023 він подав заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 із застосуванням ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Однак таку пенсію призначено йому не з 09.02.2023 (дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку), а з 05.04.2023. До страхового та пільгового стажу позивача зараховано не всі періоди його роботи. 27.02.2023 у сервісному центрі № 16 на його заяву від 15.01.2023 було надано відповідь листом, у якому зазначено про те, що він має подати документи для оформлення пенсії. З посиланням на необхідність надання оригіналу трудової книжки, а не засвідченої копії з печаткою, спеціаліст сервісного центру відмовив в оформленні пенсії. У зв`язку з цим позивач подав скаргу до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. 11.04.2023 отримав відповідь, якою повідомлено про призначення пенсії за віком з 05.04.2023. На неодноразові звернення позивача щодо призначення пенсії з 09.02.2023, виправлення помилки у розрахунку стажу та здійснення доплати за понаднормовий стаж відповідач відповідні дії не вчинив.
Ухвалою суду від 18.03.2024 за клопотанням позивача поновлено строк для звернення до суду, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи, витребувано докази у відповідача.
05.04.2024 надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з витребуваними судом доказами. Відповідач просив відмовити в задоволенні позову. Зазначив, що з 17.04.2001 ОСОБА_2 отримував пенсію по інвалідності ІІІ групи у зв`язку з нещасним випадком на виробництві відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». З 05.04.2023 переведений на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 згідно зі ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Для зарахування до страхового стажу позивача періодів з 24.06.2006 до 01.08.2006, з 25.05.2009 до 31.05.2009, за 30.06.2009, з 01.01.2023 до 31.01.2023 немає законних підстав, оскільки за даними індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК-5) інформація про нараховану заробітну плату та сплату страхових внесків роботодавцем за вказані періоди відсутня. Позовна вимога про зобов`язання зарахувати зазначені періоди до стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, є передчасною, оскільки їх не зараховано до загального страхового стажу. Щодо вимоги про встановлення позивачу доплати за понаднормовий стаж роботи з 25 років загального стажу відповідач зазначив, що пенсія збільшується на 1 відсоток розміру пенсії за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам. Пенсія позивача перераховувалася, оскільки він продовжує працювати, тому положення пункту 4-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до позивача не застосовуються. Понаднормовий стаж позивача становить 19 років. 15.01.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою з питання перерахунку пенсії. Вказану заяву було розглянуто відповідно до Закону України «Про звернення громадян» та листом від 22.02.2024 повідомлено позивача про необхідність звернення до територіального органу Пенсійного фонду України з відповідною заявою (встановленої форми) або скористатися вебпорталом електронних послуг Пенсійного фонду України. Відповідно до підсистеми «Звернення» Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України позивач не зареєстрований як особа, яка зверталася 15.01.2023 із заявою встановленої форми про перехід на інший вид пенсії, тому відсутні підстави для переведення позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за віком з 15.01.2023. Прийняття рішення за результатами розгляду поданих заявником документів належить до дискреційних повноважень відповідача. Тому належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути його заяву або зарахувати стаж.
Відповідь на відзив та заперечення до суду не надійшли. Частиною четвертою статті 159 КАС України передбачено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою з інвалідністю третьої групи внаслідок трудового каліцтва, яку встановлено за результатами повторного огляду з 01.05.2015 безстроково, що підтверджується копією довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10ААГ № 037542 від 07.05.2015.
У матеріалах пенсійної справи позивача міститься копія витягу з акта огляду у МСЕК від 17.04.2001 до довідки Сер. МСЕ-ДНА-01 № 234900 про встановлення третьої групи інвалідності внаслідок трудового каліцтва.
До позовної заяви додано копію заяви позивача від 15.01.2023, адресованої Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якій позивач просив призначити йому пенсію за віком відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» у розмірі 80% від середньої заробітної плати.
На звернення позивача від 15.01.2023 листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 5895-2695/Р-01/8-0400/23 від 22.02.2023 повідомлено, що ОСОБА_2 отримує пенсію по інвалідності внаслідок трудового каліцтва/профзахворювання, обчислену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У листі наведено положення чинного законодавства України щодо порядку переведення з одного виду пенсії на інший, порядку подання заяви про переведення на інший вид пенсії, роз`яснено можливість подання такої заяви до будь-якого відділу обслуговування громадян (сервісного центру) або за допомогою вебпорталу Пенсійного фонду України.
05.04.2023 ОСОБА_2 звернувся до відділу обслуговування громадян № 16 (сервісного центру) Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про перерахунок пенсії (перехід на інший вид пенсії пенсію за віком). Заяву було прийнято і зареєстровано 05.04.2023 за № 2500.
У зв`язку з уточненням даних в ЕПС 11.04.2023 проведено перерахунок пенсії позивача з 05.04.2023. Рішення про перерахунок пенсії містить відомості про страховий стаж - 54 роки 07 місяців 26 днів, у тому числі робота за Списком № 1 22 роки 07 місяців 08 днів, обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», доплату за понаднормовий стаж за 19 років. Розмір пенсії з надбавками 7911,86 грн.
У зв`язку з уточненням даних в ЕПС 13.07.2023 проведено перерахунок пенсії позивача з 05.04.2023. Рішення про перерахунок пенсії містить відомості про страховий стаж - 54 роки 03 місяці 11 днів, додаткові роботи за Список № 1 22 роки, обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», доплату за понаднормовий стаж за 19 років. Розмір пенсії з надбавками 7911,86 грн.
На звернення позивача від 29.12.2023 листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 6673-453/Р-01/8-0400/24 від 31.01.2024 повідомлено, що його страховий стаж, обчислений до 31.12.2022, становить 54 роки 03 місяці 11 днів, у тому числі пільговий стаж за Списком № 1 22 роки 02 місяці 23 днів, з яких: 08 місяців 10 днів згідно з пільговою довідкою № 205 від 03.04.2023, виданою АТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» за період роботи з 04.01.2000 до 09.05.2001, та 21 рік 06 місяців 13 днів період перебування на інвалідності. Результати атестації робочих місць за умовами праці на АТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» затверджені наказами від 12.04.1995 № 48, від 08.12.2000 № 332. Для зарахування до пільгового стажу за Списком № 1 періоду роботи з 12.04.2000 до 07.12.2000 немає підстав, оскільки це період роботи між закінченням термінів дії результатів атестації робочих місць. Пунктом 4-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», крім тих, яким після набрання чинності зазначеним Законом здійснювався перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати за періоди страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, збільшення пенсії, передбачене абзацом другим частини першої статті 28 цього Закону, встановлюється за кожний повний рік страхового стажу понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам. З урахуванням зазначеного понаднормовий стаж становить 19 років.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Отже, за змістом вищенаведеної норми пенсія за віком на пільгових умовах є особливим видом пенсії, яка призначається особі на підставі наявного страхового стажу, залежить від праці такої особи в особливих умовах, певно визначений час, призначення якої має відбуватись при досягненні нижчого пенсійного віку.
Частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум. За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений. Мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Згідно з пунктом 4-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV для осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», крім тих, яким після набрання чинності зазначеним Законом здійснювався перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати за періоди страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії:
мінімальний розмір пенсії за віком, передбачений абзацом першим частини першої статті 28 цього Закону, встановлюється за наявності у чоловіків 25 років, а у жінок 20 років страхового стажу;
збільшення пенсії, передбачене абзацом другим частини першої статті 28 цього Закону, встановлюється за кожний повний рік страхового стажу понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам.
Закон України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI набрав чинності 01.10.2011.
Позивача переведено на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 з 05.04.2023 на підставі ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто після набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», тому положення пункту 4-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV про збільшення пенсії за понаднормовий стаж за кожний повний рік страхового стажу понад 25 років до позивача не застосовуються.
З урахуванням наведеного позовні вимоги в частині оскарження дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо доплати за понаднормовий стаж роботи з 35 років, а не з 25 років, та зобов`язання відповідача здійснити розрахунок доплати за понаднормовий стаж роботи з 25 років загального стажу не підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог у частині оскарження дій відповідача, які полягають у незарахуванні до стажу позивача спірних періодів його роботи при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах суд дійшов такого висновку.
Згідно з п. 16 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Трудова книжка позивача серії НОМЕР_1 містить зокрема записи №№ 15, 16 про його роботу з 04.01.2000 до 09.05.2001 електрозварником ручного зварювання третього розряду на дільниці № 13 шахти «Октябрська» з повним робочим днем під землею, запис № 17 про його переведення 10.05.2001 підсобним робітником другого розряду дільниці № 15 шахти «Октябрська» ДП «Криворізький державний залізорудний комбінат» та записи про його переведення 09.08.2005 теслярем третього розряду, 25.12.2006 - теслярем четвертого розряду, 22.02.2016 інженером до лабораторії контрольно-вимірювальних приладів центральної енерголабораторії, записи про реорганізацію та перейменування підприємства-роботодавця.
Пунктом 20 Порядку підтвердження наявності трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.
За змістом пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
У довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданій 03.04.2023 за № 205 АТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ», ОСОБА_2 працював повний робочий день у шахті «Октябрська» з 04.01.2000 до 09.05.2001 (01 рік 04 місяці 05 днів) електрозварником ручного зварювання, зайнятим повний робочий день на підземних роботах у шахті з видобутку руди, що передбачено Списком № 1, розділ 1, пункт «а» позиція 1010100а, постанова КМУ № 162 від 11.03.1994, ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Довідка містить відомості про проведення атестації робочих місць за умовами праці за Списком № 1 вперше 12.04.1995 (наказ № 48 від 12.04.1995), лист № 14/1-116 від 21.05.2000 про продовження дії наказу до 01.01.2001, та наказ № 332 від 08.12.2000.
Згідно з пунктом 2 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.
Період роботи позивача з 12.04.2000 до 07.12.2000 зараховано до його загального страхового стажу. Як підставу для незарахування вказаного періоду до пільгового стажу за Списком № 1 відповідач зазначив перерву між атестацією робочих місць за умовами праці.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок проведення атестації, постанова № 442 відповідно) та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).
Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.
Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.
Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до Списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.
Відповідно до пунктів 3, 4.2, 4.3, 4.4 зазначеного Порядку застосування списків при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.
Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997, впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць, до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.
Якщо атестація була вперше проведена після 21.08.1997, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.1992, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові і безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Крім того, з аналізу зазначених вище правових норм слідує, що обов`язок проведення атестації робочих місць законодавством покладено, у першу чергу, на керівників підприємств (роботодавців). Порушення цього обов`язку у формі не проведення або неякісного проведення призводить до позбавлення громадян їхнього конституційного права на соціальний захист, і зокрема, на пенсійне забезпечення за віком на пільгових умовах, що є недопустимим у правовій державі.
Також, суд зазначає, що особа, яка працює на посаді, віднесеної до Списку № 1, та по якій має бути проведена атестація робочого місця, відповідно до Порядку проведення атестації, не наділена будь-якими правами (повноваженнями, обов`язками) за наявності яких вона б мала можливість впливати на своєчасність проведення атестації робочих місць.
У постанові Велика Палата Верховного Суду наголошує, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 29 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору.
Частинами першою та другою статті 153 КЗпП України установлено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Відповідно до частини першої статті 7 Закону України від 14 жовтня 1992 року № 2694-XII «Про охорону праці» працівники, зайняті на роботах з важкими та шкідливими умовами праці, безоплатно забезпечуються лікувально-профілактичним харчуванням, молоком або рівноцінними харчовими продуктами, газованою солоною водою, мають право на оплачувані перерви санітарно-оздоровчого призначення, скорочення тривалості робочого часу, додаткову оплачувану відпустку, пільгову пенсію, оплату праці у підвищеному розмірі та інші пільги і компенсації, що надаються в порядку, визначеному законодавством.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього - поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За таких обставин, суд вважає, що як факт проведення, так і своєчасність проведення атестації робочих місць за умовами праці не залежить від працівників і не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у період з 04.01.2000 до 09.01.2001, у тому числі протягом спірного періоду з 12.04.2000 до 07.12.2000 позивач працював повний робочий день електрозварником ручного зварювання, зайнятим повний робочий день на підземних роботах у шахті з видобутку руди, що передбачено Списком № 1, розділ 1, пункт «а» позиція 1010100а, постанова КМУ № 162 від 11.03.1994, та після проведення чергової атестації 08.12.2000 продовжував працювати на вказаній посаді.
Період з 12.04.2000 до 07.12.2000 зараховано до страхового стажу позивача, тобто не є спірним питання зайнятості позивача на вказаних роботах у такий період.
Враховуючи, що до проведення чергової атестації позивач працював на посаді, пільговий характер роботи на якій в подальшому підтвердився проведеною атестацією та продовжив обіймати цю посаду після проведення атестації, суд дійшов висновку, що відповідач мав зарахувати період з 12.04.2000 до 07.12.2000 до пільгового стажу та врахувати його при переведенні позивача на пенсію за віком на пільгових умовах, оскільки якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.
Відповідач не надав суду беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності незарахування до пільгового стажу позивача зазначеного періоду та неврахування наданих позивачем документів на підтвердження пільгового стажу. Віднесення професій, за якими працював позивач у спірний період, до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідачем не заперечується.
На підставі вищенаведеного, суд дійшов висновку, що відповідачем безпідставно не враховано спірний період роботи позивача з 12.04.2000 до 07.12.2000 до його пільгового стажу за Списком № 1.
У відзиві відповідач зазначив, що для зарахування до страхового стажу позивача періодів з 24.06.2006 до 01.08.2006, з 25.05.2009 до 31.05.2009, за 30.06.2009, з 01.01.2023 до 31.01.2023 немає законних підстав, оскільки за даними індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК-5) інформація про нараховану заробітну плату та сплату страхових внесків роботодавцем за вказані періоди відсутня.
Згідно з доданою до позовної заяви копією розрахунку стажу позивача (форма РС-право), обчисленого до 31.12.2022, період роботи позивача з 12.04.2000 до 07.12.2000 зараховано до його загального страхового стажу. До пільгового стажу за Списком № 1, постановою № 202 (роботи підземні, професії) зараховано такі періоди: 04.01.2000-11.04.2000, 08.12.2000-09.05.2001, 10.05.2001-31.12.2003, 01.01.2004-28.06.2006, 01.08.2006-24.05.2009, 01.06.2009-29.06.2009, 01.07.2009-30.11.2013, 01.12.2013-31.12.2013, 01.01.2014-29.02.2020, 01.03.2020-31.03.2020, 01.04.2020-28.08.2022, 01.03.2022-31.12.2022, усього 10 років 03 місяці 11 днів. Період роботи з 12.04.2000 до 07.12.2000 зараховано до загального страхового стажу.
Не зараховано до загального та пільгового стажу періоди роботи з 29.06.2006 до 31.07.2006, з 25.05.2009 до 31.05.2009, 30.06.2009, з 01.01.2023 до 31.01.2023.
Відповідно до абз. 4 ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.
Інвалідність у зв`язку з нещасним випадком на виробництві встановлено позивачеві з 17.04.2001.
Трудова книжка позивача містить записи №№ 17-23 про роботу позивача з 10.05.2001, станом на 06.10.2022 продовжує працювати.
Згідно з Індивідуальними відомостями про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) (виписка сформована 05.04.2023) відсутні відомості про сплату страхових внесків за позивача у липні 2006 року, січні-березні 2023 року.
Відповідно до ст. 1 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.
Згідно із ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Наведене кореспондується положеннями ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV, за якими страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Частиною четвертою статті 24 Закону № 1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
За змістом статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.
Згідно із статтею 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Відповідно до статті 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів.
Страхові внески є умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті. Перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
За змістом вищезазначених норм, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.
Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки воно здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.
Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 11.10.2023 у справі № 340/1454/21.
У постанові від 17.07.2019 у справі № 144/669/17 Верховний Суд дійшов висновку, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивачу періоду його роботи.
Враховуючи зазначене вище, спірні періоди роботи позивача з 29.06.2006 до 31.07.2006, з 25.05.2009 до 31.05.2009, 30.06.2009, з 01.01.2023 до 31.01.2023, які підтверджено записами у його трудовій книжці, мають бути включені до пільгового стажу позивача за Списком № 1.
Під час розгляду цієї справи суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача за Списком № 1 періоди його роботи з 12.04.2000 до 07.12.2000, з 29.06.2006 до 31.07.2006, з 25.05.2009 до 31.05.2009, 30.06.2009, з 01.01.2023 до 31.01.2023, та провести з урахуванням вказаних періодів перерахунок і виплату пенсії позивача з 05.04.2023, тобто з дати переведення позивача на пенсію за віком на пільгових умовах.
Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Заяву позивача від 15.01.2023 було розглянуто відповідачем відповідно до Закону України «Про звернення громадян» та листом № 5895-2695/Р-01/8-0400/23 від 22.02.2023 роз`яснено можливість подання заяви про переведення на інший вид пенсії до будь-якого відділу обслуговування громадян (сервісного центру) або за допомогою вебпорталу Пенсійного фонду України.
05.04.2023 ОСОБА_2 подав до сервісного центру Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заяву з доданими документами про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах. За результатами розгляду цієї заяви позивача було переведено на інший вид пенсії з 05.04.2023, тобто з дня подання відповідної заяви.
Судом не встановлено протиправності дій відповідача щодо визначення дати переведення позивача на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог у частині оскарження відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у призначенні позивачу пенсії за віком з 09.02.2023 (дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку) та зобов`язання відповідача призначити пенсію з цієї дати з виплатою недоплаченої проіндексованої суми пенсії.
З системного аналізу матеріалів справи, наведених норм законодавства, з урахуванням висновків Верховного Суду, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з виходом за межі позовних вимог.
Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають стягненню понесені позивачем витрати зі сплати судового збору.
Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком № 1 періодів його роботи з 12.04.2000 до 07.12.2000, з 29.06.2006 до 31.07.2006, з 25.05.2009 до 31.05.2009, 30.06.2009, з 01.01.2023 до 31.01.2023.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області:
- зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком № 1 періоди його роботи з 12.04.2000 до 07.12.2000, з 29.06.2006 до 31.07.2006, з 25.05.2009 до 31.05.2009, 30.06.2009, з 01.01.2023 до 31.01.2023;
- провести з 05.04.2023 перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням його пільгового стажу за Списком № 1 за періоди роботи з 12.04.2000 до 07.12.2000, з 29.06.2006 до 31.07.2006, з 25.05.2009 до 31.05.2009, 30.06.2009, з 01.01.2023 до 31.01.2023, з урахуванням раніше виплачених сум.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Позивач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, .

Повний текст рішення складено 22.05.2025.

Суддя В.В. Рянська