Справа № 240/3232/25
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року м. Житомир справа № 240/3232/25

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Панкеєвої В.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо не зарахування до її страхового стажу періоду роботи з 22.05.1995 по 26.02.2002;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області провести перерахунок та виплату їй пенсії з дня її призначення, тобто з 02.02.2024, зарахувавши до її страхового стажу період її роботи з 22.05.1995 по 26.02.2002.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що 19.02.2024 після досягнення пенсійного віку, встановленого пунктом "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" звернулась до органу Пенсійного фонду України з заявою встановленого зразка та необхідними документами про призначення їй пенсії зі зниженням пенсійного віку. Рішенням від 26.02.2024 № 58 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області розглянувши заяву позивача за екстериторіальним принципом відмовило в призначенні пенсії позивача. Тому позивач була змушена звернутись до суду. Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 01.07.2024 у справі № 240/7165/24 вирішив зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області з 02.02.2024 призначити і виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення". На виконання рішення суду у справі № 240/7165/24 відповідач в грудні 2024 року призначив позивачу пенсію з 02.02.2024. Ознайомившись з розпорядженням про призначення пенсії позивач встановила, що до її страхового стажу не зараховано період її роботи з 22.05.1995 по 26.02.2002. На цій підставі позивач звернулась 31.12.2024, зокрема до відповідача з заявою, якою вона просила провести перерахунок її пенсії з дня призначення із зарахуванням її страхового стажу за період з 22.05.1995 по 26.02.2002. Відповідач листом від 06.01.2025 повідомив лише що виконав рішення суду у справі № 240/7165/24, пояснень щодо не зарахування стажу не надав. Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо не зарахування до страхового стажу періоду роботи з 22.05.1995 по 26.02.2002 протиправною та просить задовольнити позов.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 24.02.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву, не зважаючи на те, що був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Відтак, суд, з урахуванням приписів ст. 162 КАС України, здійснюватиме розгляд справи за наявними у ній матеріалами.

У період із 31.03.2025 по 14.04.2025 головуюча суддя перебувала у відпустці; 14.03.2025 та 21.03.2025 - на періодичному навчанні.

У відповідності до частини 4 статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 01.07.2024 у справі № 240/7165/24, встановлено, що 19.02.2024 ОСОБА_1 у віці 50 років 18 днів звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п "з" ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

У подальшому, згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (із змінами) (далі - Порядок № 22-1) після реєстрації вказана заява позивача за принципом екстериторіальності була передана на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

За результатами розгляду такої заяви та поданих документів Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області прийняло рішення №58 від 26.02.2024 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Так, зі змісту рішення слідує, що відповідно до наданих до заяви документах загальний страховий стаж позивача складає 30 років 9 місяців 3 дні, пільговий 21 рік 4 місяці 3 дні. Водночас підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" стало недосягнення позивачем пільгового пенсійного віку, а саме 55 років.

Вважаючи, що пенсійний орган, протиправно відмовив у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, позивач звернулась до суду з адміністративним позовом з метою захисту порушених, прав та інтересів.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 01 липня 2024 року у справі № 240/7165/24 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №58 від 26.02.2024 щодо відмови призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області з 02.02.2024 призначити і виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення".

На виконання рішення суду у справі № 240/7165/24 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області в грудні 2024 року призначило ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з 02.02.2024.

Позивач звернулась 31.12.2024 до відповідача з заявою, якою вона просила провести перерахунок її пенсію з дня призначення із зарахуванням її страхового стажу за період з 22.05.1995 по 26.02.2002.

Відповідач листом від 06.01.2025 №134-14871/Ф-02/8-1700/25 повідомив позивача що рішення суду у справі № 240/7165/24 виконано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області в межах покладених зобов`язань в установленим чинним законодавством порядку. При цьому, відповідач будь-яких пояснень щодо не зарахування періоду трудової діяльності позивача за період з 22.05.1995 по 26.02.2002 до страхового стажу не надав.

Вважаючи протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо не зарахування до страхового стажу періоду її роботи з 22.05.1995 по 26.02.2002, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункт 6 частина 1 статті 92 Конституції України).

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно із статтею 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку 637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З аналізу наведених норм слід дійти висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж, є трудова книжка. При цьому лише у разі відсутності трудової книжки або записів у ній органи Пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1 зі мінами).

Пунктом 4.7 розділу ІV Порядку №22-1 встановлено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу).

Як передбачено пунктом 2.7 розділу ІІ Порядку №22-1 до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами 2-4 пункту 2.1, пунктом 2.6 цього розділу.

За приписами частин 1, 3 статті 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

З наведеного слідує, що заявник до заяви про призначення (перерахунок) пенсії має обов`язок надати документи про стаж, визначені Порядком №637, і таким документом для нього є трудова книжка (основний документ). Лише за відсутності трудової книжки (або відповідних записів у ній, або коли наявні неточні чи неправильні відомості про періоди роботи) стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами.

Записами №№04-08 трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 підтверджено, що ОСОБА_1 , зокрема, з 22.05.1995 прийнята на роботу у "ТТУ Екатеринбурга. Октябрьское троллейбусное депо" (мовою оригіналу) на посаду водія пасажирського тролейбусу (наказ №71 від 22.05.1995) та 26.02.2002 звільнена з роботи за власним бажанням (наказ №58 від 01.03.2002).

Суд зауважує, що у розглядуваному випадку записи трудової книжки містять чітку дату прийому та звільнення з роботи, реквізити наказів (їх дату та номер), посаду на якій працювала позивач, підпис особи, відповідальної за внесення записів, та відбиток печатки підприємства при звільненні з роботи. Записи про періоди роботи не містять жодних виправлень. Доказів, які б свідчили про недостовірність вищевказаних записів у трудовій книжці, відповідачем суду не надано.

Отже, записами трудової книжки позивача належним чином підтверджено період її роботи з 22.05.1995 по 26.02.2002, однак з невідомих причин вказаний період роботи не був зарахований до страхового стажу позивача при призначенні їй пенсії з 02.02.2024.

Таким чином, з огляду на відповідні записи трудової книжки, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи позивача у період з 22.05.1995 по 26.02.2002, суд дійшов висновку, що відповідач необґрунтовано не врахував до страхового стажу роботи позивача період з 22.05.1995 по 26.02.2002. З огляду на це, слід зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період його роботи з 22.05.1995 по 26.02.2002 та провести перерахунок пенсії з дати її призначення.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до повного задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 243-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул.Олександра Борисенка, 7, м.Рівне, Рівненський р-н, Рівненська обл., 33028, ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду її роботи з 22.05.1995 по 26.02.2002.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити ОСОБА_1 з 02.02.2024 перерахунок та виплату (з урахуванням раніше виплачених сум) пенсії, зарахувавши до страхового стажу період роботи з 22.05.1995 по 26.02.2002.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Панкеєва

21.05.25