Справа № 380/14621/24
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/14621/24 пров. № А/857/4073/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року (ухвалене головуючим суддею Морською Г.М. у м. Львові) у справі № 380/14621/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправними дій,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 24.06.2024 №29 про відмову у здійсненні призначення пенсії ОСОБА_1 ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати страховий стаж за період з 27.07.2015 по 31.05.2016 ОСОБА_1 та призначити пенсії по інвалідності з 20.05.2024.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що відповідно до довідки МСЕК ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлена III група інвалідності, яка безпосередньо пов`язана із захистом Батьківщини. У зв`язку з чим 17.06.2024 позивач звернувся зі заявою до Головного управління пенсійного фонду України у Львівській області про призначення пенсії по інвалідності. За результатами розгляду заяви - отримав відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг відділ призначення пенсій, викладену у вигляді Рішення №29 від 24.06.2024. Відмова мотивована недостатністю стажу через не зарахування періоду роботи з 27.07.2015 по 31.05.2016 у зв`язку із несплатою роботодавцем страхових внесків.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17.12.2024 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 24.06.2024 №29. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Херсонській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період з 27.07.2015 по 31.05.2016 та вирішити питання про призначення йому пенсії по інвалідності з дати звернення із урахуванням висновків суду. У задоволенні решти позову відмовлено.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії за період з 27.07.2015 до 31.05.2016 не є підставою для позбавлення позивача права на призначення пенсії по інвалідності.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ № 605265 від 20.05.2024 ОСОБА_1 встановлена III група інвалідності, яка безпосередньо пов`язана із захистом Батьківщини.

17.06.2024 позивач звернувся зі заявою до Головного управління пенсійного фонду України у Львівській області, в якій просив призначити пенсію по інвалідності.

До заяви про призначення пенсії по інвалідності позивач додав:

- копію довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ № 605265 від 20.05.2024 ,

- копію диплома НОМЕР_1 про навчання у Львівському технікумі радіоелектроніки з 01.09.1983 по 29.04.1986,

- копію військового квитка НОМЕР_2 ,

- копію довідки від 07.07.2016 № 154-ос, видану ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якій зазначено звільнити з військової служби, виключити зі списків частини та всіх видів забезпечення прапорщика за призовом ОСОБА_1 у запас з 07.07.2016 та направити на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

- копію витягу з наказу від 23.07.2015 №204 керівника сектору «М», в якому зазначено, вважати таким, що 13.07.2015 прибув до складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей в секторі «М» прапорщика ОСОБА_1 ,

- копію посвідчення серія НОМЕР_3 від 18.11.2015 щодо пільг для ветеранів війни - учасників бойових дій (безтермінове),

- копію довідки №679 від 07.07.2016, видану ІНФОРМАЦІЯ_4 про зарплату з січня 2016 року по червень 2016 (помісячно),

- копію довідки №680 від 07.07.2024, видану ІНФОРМАЦІЯ_4 про зарплату з листопада 2015 року по липень 2016 року (помісячно).

Подання та оформлення документів для призначення (перерахунок) пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 №13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за №1566/11846, зі змінами, далі - Порядок 22-1).

Відповідно до положень розділу І Порядку 22-1 та до ч. 1 ст. 44 Закону 1058 заява на призначення, перерахунок пенсії (додаток 1) подається заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб або через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням електронного підпису.

Відповідно до п. 1.7. Порядку 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Після реєстрації даної заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію - Головне управління Пенсійного фонду України у Херсонській області, яким розглянуто подану заяву від 17.06.2024 разом із документами заявника і прийнято рішення від 24.06.2024, яким відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності згідно Закону 1058, про що повідомлено заявника листом.

Відмова мотивована наступним: «… За результатами проведеного аналізу записів військового квитка НОМЕР_2 від 14.04.1986 встановлено, що з 27.07.2015 по 07.07.2016 заявник був призваний ІНФОРМАЦІЯ_5 на військову службу. Стаж зараховано з 01.06.2016 за даними відомостей реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Період з 27.07.2015 по 31.05.2016 не зараховано до страхового стажу, оскільки відсутня інформація про нараховані суми заробітної плати та про сплачені страхові внески. Рекомендовано надати довідку про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески за період з 27.07.2015 по 31.05.2016 за формою передбаченою постановою правління Пенсійного фонду України від 04 лютого 2021 року № 3-1…».

Не погодившись із цим рішенням, позивач звернувся до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Як передбачено статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон 1058) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: 1) громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом; 2) особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України «Про пенсійне забезпечення» - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел, а також у випадках, передбачених цим Законом, - члени їхніх сімей.

Статтею 24 вказаного Закону передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 62 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

При цьому, згідно із статтею 20 Закону № 1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до статті 106 Закону № 1058-IV виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів.

Страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За змістом вищезазначених норм, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Фактично, внаслідок невиконання страхувальником обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії не є підставою для позбавлення позивача права на перерахунок пенсії.

Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивачу періоду його роботи.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 01 листопада 2018 року у справі №199/1852/15-а та від 17 липня 2019 року у справі №144/669/17.

Крім того, як вірно підмітив суд першої інстанції, що Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області підтвердило наступне: «…На дату встановлення ІІІ групи інвалідності Позивачу виповнилось 58 років. За результатом розгляду документів доданих до заяви, а саме:: військового квитка НОМЕР_2 від 14.04.1986 встановлено, що з 27.07.2015 по 07.07.2016 Позивач був призваний ІНФОРМАЦІЯ_5 на військову службу. Стаж зараховано з 01.06.2016 за даними відомостей реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Період з 27.07.2015 по 31.05.2016 не зараховано до страхового стажу, оскільки відсутня інформація про нараховані суми заробітної плати та про сплачені страхові внески (порушено вимоги підпунктом 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1)».

Тому, сторони не заперечують, що позивач у період з 27.07.2015 по 07.07.2016 був призваний ІНФОРМАЦІЯ_5 та проходив військову службу.

Відтак, колегія суддів вважає правильним висновок суду попередньої інстанції про те, що позовні вимоги в цій частині є підставними та обґрунтованими, відтак підлягають частковому задоволенню.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року у справі № 380/14621/24 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді Л. Я. Гудим
В. Я. Качмар