Справа № 260/1380/24
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 травня 2025 року

м. Київ

справа №260/1380/24

адміністративне провадження № К/990/17085/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Тацій Л.В.,

суддів: Стрелець Т.Г., Стеценка С.Г.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 06.01.2025 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2025 у справі №260/1380/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

22.04.2025 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 у справі №260/1380/24.

З поданих матеріалів касаційної скарги та Єдиного державного реєстру судових рішень видно, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 14.06.2024, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.11.2024, позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області було задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо не здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01 лютого 2021 року на підставі оновленої довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №ПМ/2021 ХР9956 від 11.01.2024 про розмір грошового забезпечення, відповідно до вимог ст. 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-12 та з урахуванням положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 лютого 2021 року на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №ПМ/2021 ХР9956 від 11.01.2024 про розмір грошового забезпечення, відповідно до вимог ст. 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-12 та з урахуванням положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", з урахуванням раніше проведених виплат.

В подальшому, позивачем до Закарпатського окружного адміністративного суду було подано заяву в порядку статті 383 КАС України, в якій він просив суд постановити окрему ухвалу і направити її до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області для вжиття заходів, щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенні Закону.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 06.01.2025, залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2025, заяву позивача, подану в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), повернуто заявнику з підстави, визначеної абзацом другим частини п`ятої статті 383 КАС України.

Ухвалою Верховного Суду від 30.04.2025 касаційну скаргу залишено без руху, встановлено строк на усунення недоліків шляхом уточнення судових рішень, що оскаржуються у цій справі.

Відповідно до даних рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, вказану ухвалу вручено заявнику 09.05.2025. Отже, останнім днем на усунення недоліків було 19.05.2025.

В межах встановленого строку на усунення недоліків заявник касаційної скарги надіслав заяву на усунення недоліків, в якій зазначає, що ним помилково було зазначено дату оскаржуваної ухвали Закарпатського окружного адміністративного суду - 20.02.2025 замість 06.01.2025. Таким чином, заявник оскаржує ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 06.01.2025 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2025.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Верховний Суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Відповідно до пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують норми статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" і статті 13 КАС України.

Наведені норми свідчать про те, що оскарження судових рішень у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.

Відповідно до частини третьої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Таким чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень з питань повернення заяви позивачеві (заявникові), поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування єдиної правозастосовної практики.

Касаційна скарга ОСОБА_1 не містить обґрунтувань щодо новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин, у зв`язку з чим колегія суддів констатує, що позивачем не наведено доводів на підтвердження того, що судове рішення Верховного Суду за наслідками розгляду його скарги матиме фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Отже, аналіз ухвалених у цій справі судових рішень і доводів касаційної скарги не дає підстав для висновку про те, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики з питань застосування відповідних норм права, а тому підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 06.01.2025 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2025 у справі №260/1380/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити заявникові в порядку, встановленому статтею 251 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Л.В. Тацій

Суддя С.Г. Стеценко

Суддя Т.Г. Стрелець