Справа № 460/2819/21
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2025-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 рокуЛьвівСправа № 460/2819/21 пров. № А/857/8746/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В. В.,

Ільчишин Н. В.,

розглянувши у письмовому провадженні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2025 року (постановлену в порядку письмового провадження у м. Рівному суддею Гудимою Н. С.) в адміністративній справі № 460/2819/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі відповідач), за змістом якого просив:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Рівненській області щодо обмеження у перерахунку пенсії за вислугу років у розмірі 60% від середнього заробітку і максимальним розміром пенсії десятьма прожитковими мінімумами встановлених для осіб, які втратили працездатність;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату з 01 жовтня 2020 року пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ у редакції, що діяла на момент призначення пенсії, виходячи з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати на підставі довідки Рівненської обласної прокуратури від 20.10.2020 № 21-565, без обмеження її максимального розміру, з урахуванням раніше проведених виплат.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 30.06.2021, яке набрало законної сили, позов задоволено.

10.02.2025 позивач подав до суду заяву у порядку статті 383 КАС України, у якій просить суд: визнати протиправними дії відповідача щодо невиконання судового рішення в частині обмеження пенсії внаслідок застосування коефіцієнтів, визначених постановою КМУ № 1 від 03.01.2025, у зв`язку з чим постановити окрему ухвалу.

Оскаржуваною ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2025 року вищезазначену заяву залишено без задоволення.

З цією ухвалою суду не погодився позивач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що ухвала прийнята за невідповідності обставин справи висновкам суду першої інстанції, що призвело до неправильного вирішення питання, а тому ухвала суду підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що право на пенсію у розмірі 63 008,4 грн у нього виникло з 01.10.2020 у результаті перерахунку, здійсненого відповідно до закону України «Про прокуратуру» на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30.06.2021 у справі № 460/2819/21, тобто до грудня 2024 року - часу прийняття Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» та постанови Кабінету Міністрів України № 1 від 3.01.2025, тому цей Закон та постанова не можуть застосовуватися щодо його пенсійних виплат і це йому гарантується статтею 58 Конституції України, в якій вказано, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. При цьому права та свободи, вказані у ст. 58 Конституції України, не можуть бути обмежені навіть в умовах воєнного стану (ст. 64 Конституції України).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, порушивши вимоги Конституції та законів України, достовірно знаючи, що рішення суду підлягає виконанню, а пенсія виплаті без обмеження граничного розміру, прийняв незаконне протиправне рішення про обмеження у виплаті пенсії, чим фактично наділив себе невластивими йому повноваженнями, протиправно змінив рішення суду та виплатив мені пенсію в іншому, ніж визначено рішенням суду розмірі, тим самим не виконавши його та обмеживши мої права

Разом з тим, суд не надав належної правової оцінки таким неправомірним діям відповідача та погодився з тим, що органи державної влади можуть змінювати рішення суду, яке вступило в законну силу. Судом при винесенні ухвали не враховано, що згідно з частиною 7 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Тобто, вчинені органом Пенсійного фонду на виконання рішення суду дії, які виразилися у прийнятті рішення про обмеження у виплаті пенсії, за його заявою мають отримати оцінку суду на предмет їх протиправності відповідно до ст. 383 КАС України, а у випадку, якщо суд визнає їх протиправними, то суд має застосувати передбачені законом заходи судового контролю.

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України у зв`язку з розглядом справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 14 КАС України передбачено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Частиною першою статті 383 КАС України передбачено право особи-позивача, на користь якої ухвалено рішення суду, подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Апеляційний суд наголошує, що положення статті 383 КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є невиконання судового рішення, яке стало наслідком протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, на якого покладений обов`язок щодо його виконання.

Аналізуючи вищезазначені норми права, судова колегія зазначає, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами статті 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.

Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статті 383 КАС України можливе у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.

Відповідно до визначення, наведеного в постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2018 року у справі № 809/487/18, підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин.

Системний аналіз наведених правових норм і судової практики дає підстави для висновку, що сам по собі певний зв`язок незаконних дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень з виконанням раніше прийнятого судом рішення не завжди свідчить про застосовність до спірних правовідносин встановленої статтею 383 КАС процедури контролю за виконанням судових актів. За означеною процедурою можуть бути визнанні протиправними рішення, дії чи бездіяльність відповідача лише з тих питань, обов`язок розв`язання яких у визначений спосіб прямо й безпосередньо покладено на нього судом. Якщо ж порушення прав і законних інтересів особи допущено суб`єктом владних повноважень при розгляді інших питань, що не охоплюються сферою дії прийнятого судом рішення, і відповідні рішення, дії чи бездіяльність раніше не були предметом судового оскарження, належним способом захисту порушеного права є пред`явлення нового позову.

Як видно з матеріалів справи, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 30.06.2021 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити з 01.10.2020 на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII повторний перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ, виходячи з розрахунку 90% суми місячної заробітної плати, без обмеження її граничного розміру, на підставі довідки Рівненської обласної прокуратури від 20.10.2020 № 21-565, з урахуванням раніше проведених виплат.

Судом встановлено, що листом від 30.01.2025 у відповідь на звернення позивача та у письмових поясненнях, наданих до суду, ГУ ПФУ в Рівненській області повідомило, що на виконання рішення суду та окремої ухвали Управлінням проведено перерахунок пенсії позивача відповідно до зобов`язальних частин цих процесуальних документів. Основний розмір пенсії позивача з 01.10.2020 становив 63008,40 грн. Сума доплати за період з 01.10.2020 по 31.07.2023 становить 1 487 345,60 грн і буде виплачена після виділення коштів на ці цілі, оскільки відповідно до п. 13 розділу ХV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» різниця між розміром пенсії, на який має право особа відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та розміром пенсії із солідарної системи відповідно до цього Закону, фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Щодо виплати пенсії, починаючи з 01.01.2025, у розмірі 32 744,04 грн, відповідачем зазначено, що такий розмір пенсії виник за наслідками перерахунку, проведеного на виконання Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік» та постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану».

Суд звертає увагу на те, що предметом судового розгляду у справі № 460/2819/21 були перерахунок та виплата ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ, виходячи з розрахунку 90% суми місячної заробітної плати, без обмеження її граничного розміру, на підставі довідки Рівненської обласної прокуратури від 20.10.2020 №21-565.

Виплата пенсії, починаючи з 01.01.2025, у розмірі 32 744,04 грн здійснюється за наслідками перерахунку, проведеного на виконання Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік» та постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану не була предметом судового розгляду у справі № 460/2819/21 і оцінка таким діям суб`єкта владних повноважень судом не надавалася.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наведені позивачем доводи та аргументи не можуть бути оцінені судом в порядку статті 383 КАС України, оскільки вони стосуються правовідносин, відмінних від тих, що були оцінені та вирішені судом у справі № 460/2819/21.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність відмови у задоволенні заяви.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 229, 308, 311, 315, 316, 321, 328, 370, 383 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2025 року в адміністративній справі № 460/2819/21 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин