Справа № 640/14559/22
Суддя: Черникова А.О.
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2025 року Справа№640/14559/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Черникової А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовною заявою до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (далі-відповідач), в якій просив визнати протиправним та скасувати рішення № 26 від 19 січня 2021 року про заборону в`їзду в Україну громадянину Азербайджану ОСОБА_1 на три роки.

В обґрунтування позову зазначає про відсутність підстав якими керувався відповідач при прийнятті рішення про встановлення заборони в`їзду в Україну строком на 3 роки, оскільки термін дії довідки на тимчасове проживання позивача скінчився 30 червня 2021 року, і станом на 19 січня 2021 року, на час винесення спірного рішення він на законних підставах перебував на території України з діючою посвідкою. Також зазначив, що ним 13 липня 2020 року був сплачений адміністративний штраф у розмірі 11 489,00 грн за порушення яке передбачене ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста від 6 вересня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

3 жовтня 2022 року до суду надійшов від відповідача відзив на позовну заяву.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що оскаржуване рішення ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області було прийнято уповноваженою особою за наявності підстав визначених у ст. 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідно Інструкції про порядок прийняття ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.12.2013 № 1235 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11.01.2014 за № 25/24802.

Зазначає, що під час прийняття рішення був дотриманий баланс інтересів, який у вигляді сформованого принципу відображений у практиці Європейського суду з прав людини. Вважає безпідставним твердження позивача про протиправність рішення ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області про заборону його в`їзду в Україну строком на 3 (три) роки, у зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до п. 2 розділу II Закону України від 13 грудня 2022 року № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» справу передано на розгляд Донецькому окружному адміністративному суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року адміністративну справу № 640/14559/22 прийнято до провадження.

Суд вважає за необхідне зазначити, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із військовою агресією російської федерації в Україні введено воєнний стан із 5 год 30 хв 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженими відповідними законами, дія воєнного стану неодноразово продовжувалась та станом на час розгляду справи в Україні продовжує діяти воєнний стан.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи позивач, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Республіки Азербайджан згідно паспорту НОМЕР_1 , документований посвідкою на тимчасове проживання в Україні від 30 червня 2020 року № НОМЕР_2 (строк дії до 30 червня 2021 року).

9 січня 2020 року Головним спеціалістом ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області за порушення передбачене ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МКМ № 002516 про те, що 09.01.2021 о 12:40 за адресою: ОСОБА_3 було виявлено особу позивача, який порушив міграційне законодавство, а саме працював без відповідного дозволу.

9 січня 2020 року заступником начальника ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області було розглянуті матеріали адміністративної справи відносно позивача та винесено постанову серії ПН МКМ № 002505 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5 100 грн, копію якої було особисто отримано позивачем в той же день.

Після несплати протягом 15 календарних днів позивачем розміру штрафу, заяву про відкриття виконавчого провадження було направлено до Державної виконавчої служби.

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 22 лютого 2020 року ВП №61337684, відкрито виконавче провадження з виконання постанови №ПН МКМ 002505 від 9 січня 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 10 200 грн.

19 січня 2021 року співробітниками ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області відносно громадянина Азербайджану ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , було виносено рішення № 26 про заборону в`їзду в Україну, рішенням ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області заборонено в`їзд в Україну позивачу строком на 3 (три) роки.

Позивач, не погоджуючись з цим рішенням, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон України № 3773-VІ), який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до ст.13 цього Закону в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється: в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку, або боротьби з організованою злочинністю; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні; якщо при клопотанні про в`їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи; якщо паспортний документ такої особи, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі; якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, митних та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні; якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну; якщо така особа з порушенням встановленого законодавством України порядку здійснила в`їзд на тимчасово окуповану територію України або до району проведення антитерористичної операції чи виїзд з них або вчинила спробу потрапити на ці території поза контрольними пунктами в`їзду-виїзду.

Порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства (далі - особи), перебування яких на території України не дозволяється визначено Інструкцією про порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затвердженою наказом МВС України від 17.12.2013 № 1235 (далі - Інструкція).

Відповідно до п.3 Інструкції рішення про заборону в`їзду в Україну особам приймається ДМС України та її територіальними органами за наявності підстав, зазначених в абзацах другому, третьому та сьомому частини першої статті 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Частиною 1 ст. 203 КУпАП передбачена відповідальність за порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті.

Відповідно до пп. «д» п. 4 Інструкції рішення про заборону в`їзду в Україну особам приймається ДМС та її територіальними органами за власною ініціативою або за поданням державного виконавця у разі якщо під час попереднього перебування на території України особа не виконала рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або має інші невиконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну.

З матеріалів справи судом установлено, що відповідач ґрунтував своє рішення на наявності несплати ОСОБА_5 штрафу у розмірі 5 100,00 грн.

Разом з тим, позивач постанову про накладення адміністративного стягнення від 9 січня 2020 року виконав, сплативши штраф у подвійному розмірі 10 200 грн, а також виконавчий збір та витрати виконавчого провадження, у загальній сумі 11 489,00 грн 13 липня 2020 року, в зв`язку з чим Деснянським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві закінчено виконавче провадження у зв`язку із його виконанням в повному обсязі.

Вказані обставини підтверджуються інформацією Автоматизованої системи виконавчого провадження ВП 61337684 та квитанцією №53 про сплату позивачем у загальній сумі 11 489,00 грн від 13 липня 2020 року.

Отже, позивачем виконані вимоги виконавчого документу в повному обсязі, шляхом самостійної сплати коштів у сумі 11 489,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, виконавче провадження №61337684 закінчено у зв`язку із повним, фактичним виконанням вимог виконавчого документу.

Таким чином, провівши правовий аналіз законодавчих норм, якими регулюються спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що рішення від 19 січня 2021 року № 26 про заборону в`їзду в Україну громадянину Азербайджану ОСОБА_4 є протиправним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи вищевикладене в сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з квитанцією ID 528-6652 від 1 вересня 2022 року позивачем за подання позову було сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Отже, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 3, 5-9, 12, 15, 18, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 94, 139, 241-243, 245, 246, 263, 295, 297, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (який проживає: АДРЕСА_1 ) до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (зареєстроване місцезнаходження: 02152, м. Київ, вул. Березняківська 4-А; ) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 19 січня 2021 року № 26 про заборону в`їзду в Україну громадянина Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається відповідно до п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13 грудня 2022 року № 2825-IX до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.О.Черникова