Справа № 344/3730/25
Суддя: Мелещенко Л. В.
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/3730/25
Провадження № 2-а/344/55/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2025 року місто Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

при секретарі судового засідання Ласки І.О.

за участю учасників справи:

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

03 березня 2025 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24 лютого 2025 року офіцером відділення призову ІНФОРМАЦІЯ_1 лейтенантом ОСОБА_4 складено протокол № 08/255 про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , в якому вказується, що ОСОБА_1 24 лютого 2025 року порушив вимоги абзацу 2 частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», абзацу 3 частини третьої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та абзацу частини десятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», а саме перебував у розшуку та не прибув згідно надісланої повістки до ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Протоколом визначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 15.00 годині 26 лютого 2024 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 , кабінет № 4.

26 лютого 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_5 винесено постанову № 09/251, якою накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн. Вказаною постановою встановлено, що ОСОБА_1 не прибув згідно отриманої повістки, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до даних з додатку «РЕЗЕРВ+», ОСОБА_1 оновив вчасно свої дані в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а саме 31 грудня 2024 року, та перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Крім того, відповідно до довідки від 06 січня 2025 року № 1127, виданої ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_1 надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період безстроково.

Позивач вважає, що постанова № 09/251 є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки матеріали адміністративного провадження щодо ОСОБА_1 не містять доказів належного підтвердження оповіщення позивача про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 , не міститься жодної згадки щодо факту існування повістки, виданої ОСОБА_1 .

Протокол № 08/255 про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 містить посилання тільки на копію паспорта позивача, витяг із додатку «РЕЗЕРВ+» та довідку про надання йому відстрочки.

Крім того, матеріали адміністративного провадження щодо позивача не містять жодних відомостей про факт отримання ОСОБА_1 повістки та ознайомлення ним із нею чи відмови від отримання повістки, оформленої належним чином.

Жодних інших доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та, тим більше, перебування у розшуку протоколом не зафіксовано.

За наведених обставин позивач просить скасувати постанову № 09/251 про адміністративне правопорушення, винесену 26 лютого 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_5 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді штрафу 17000,00 грн, провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 закрити (а.с. 1-6).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 березня 2025 року дану справу розподілено головуючому судді Мелещенко Л.В. (а.с. 19-20).

Ухвалою суду від 05 березня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі (а.с. 21-22).

25 березня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_5 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити.

Відповідач зазначає, що щодо ОСОБА_1 підлягали уточненню наявність підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, відомості про ступінь придатності до військової служби, дані військово-облікового документу та ін.

Так, за допомогою засобів Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів 11 листопада 2024 року було сформовано повістку № 1114351 про необхідність прибуття ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 24 листопада 2024 року о 14 годині 00 хвилин для уточнення даних.

У визначені в повістці дату та час військовозобов`язаний до ІНФОРМАЦІЯ_1 не прибував, про причини неприбуття не повідомляв.

При цьому, як зазначає сам позивач, облікові дані ним уточнені 31 грудня 2024 року та 06 січня 2025 року одержано довідку про відстрочку.

Враховуючи зазначене: в періоди з 18 травня 2024 року та протягом 60 днів (до 16 липня 2024 року) позивач облікові дані не оновлював, у тому числі не проводилася звірка облікових даних; за викликом по повістці 24 листопада 2024 року та в порядку, визначеному частиною третьою статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», до ІНФОРМАЦІЯ_1 не прибував та про причини неявки не повідомляв.

Отже, позивача слід вважати таким, який належним чином був повідомлений про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Так, згідно з трекінгом відправлення №550 21 листопада 2024 року відправлення повернуто відправнику (одержувач відсутній за вказаною адресою). Отже, 21 листопада 2024 року позивач вважається оповіщеним про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Окрім цього, відомості про необхідність звернутися до ІНФОРМАЦІЯ_1 були відображені в електронному кабінеті мобільного застосунку «Резерв+»: при вході в мобільний застосунок на початковому екрані зазначається «Виявлено порушення правил військового обліку. Зверніться до ТЦК та СП»; при формуванні електронного військово-облікового документу формується відмітка порушення правил військового обліку.

З врахуванням зазначеного позивачу було достеменно відомо про необхідність звернутися до ТЦК та СП для приведення у відповідність (звірки) облікових даних.

Під час складання протоколу первинно встановлено та під час розгляду справи вторинно підтверджено за даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів факт неявки за викликом по повістці та перебування в розшуку, про що зазначено в постанові.

При цьому, у зв`язку з тим, що за допомогою засобів Реєстру формуються та обліковуються відомості про виклик до ТЦК та СП (створюється повістка, подаються дані щодо розшуку тощо), заносяться військово-облікові дані призовників інформацію з Реєстру слід вважати належним доказом по справі з питань, що стосуються доведення порушень правил військового обліку.

Так, позивачем зазначено, що матеріали справи не містять доказів підтвердження оповіщення позивача про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На противагу зазначеному перед початком складання протоколу та під час розгляду справи було перевірено відомості в Реєстрі. Встановлено наявність відомостей про надіслану повістку № 1114351 та відомості щодо належності оповіщення за трекінгом відправлення № 550. Перевірено відомості облікової картки військовозобов`язаного в Реєстрі в частині уточнення та дати уточнення облікових даних. Окремо досліджено відомості, які містяться в протоколі та додані до нього документи.

Відповідач вважає, що зібраними та дослідженими у справі доказами, серед яких як доказ слід також вважати відомості з Реєстру, доведено наявність адміністративного правопорушення в діяннях ОСОБА_1 (а.с.29-39).

01 квітня 2025 року позивачем ОСОБА_1 подано до суду відповідь на відзив, в якому наведені відповідачем у відзиві заперечення вважає необґрунтованими, а постанову № 09/251 про адміністративне правопорушення, винесену 26 лютого 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_5 про притягнення ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, неправомірною та такою, що підлягає скасуванню. Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с. 60-66, 69-75).

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав на підставах, викладених у позові, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Суд, вислухавши пояснення позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

24 лютого 2025 року офіцером відділення призову ІНФОРМАЦІЯ_1 лейтенантом ОСОБА_4 складено протокол № 08/255 про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 10-12, 43-47).

Постановою № 09/251 по справі про адміністративне правопорушення від 26 лютого 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн. (а.с. 13-15, 55-57).

Як вбачається з витягу з додатку «РЕЗЕРВ+», ОСОБА_1 31 грудня 2024 року оновив свої дані в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів та перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 16, 50).

06 січня 2025 року ОСОБА_1 була видана довідка № 1127 ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно якої надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі пункту 13 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (а.с. 17, 51).

24 лютого 2025 року офіцером відділення призову ІНФОРМАЦІЯ_1 лейтенантом ОСОБА_4 адресована заява начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 про те, що за даними державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів виявлено, що громадянин ОСОБА_1 був сповіщений про необхідність прибуття до ТЦК та СП на 24 листопада 2024 року, кінцева дата прибуття з врахуванням вимог статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» та мобілізацію» 01 грудня 2024 року для уточнення облікових даних. В порушення вимог статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» та мобілізацію» до ТЦК та СП не прибув, про причини неприбуття не повідомив. Персональні дані, які підлягають уточненню, уточнено 31 грудня 2024 року (а.с.42).

ІНФОРМАЦІЯ_4 була направлена повістка № 1114351 ОСОБА_1 про явку на 24 листопада 2024 року о 14.00 годині для уточнення даних (а.с. 52-54).

Відповідно до витягу 2024 з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, позивач шляхом звернення до Івано-Франківського ЦНАП уточнив свої персональні дані 12 червня 2024 року (а.с.67, 76).

Згідно статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтями 33, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно ст.283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Нормами статей 72,73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновків експертів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Так, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, який в подальшому продовжувався Указами Президента України.

Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №65/2022 оголошено проведення загальної мобілізації.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Стаття 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлює відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Так, згідно частини першої статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку - тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частина друга статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, - тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частини третьої статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частина перша статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачає, що громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Частина третя статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Згідно статті 235 Кодексу України про адміністративні правопорушення, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

За приписами частини першої статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи; давати пояснення, подавати докази; заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно частини першої статті 277-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 277 Кодексу України про адміністративні правопорушення, справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Частиною другою статті 277 Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачені спеціальні строки розгляду справ про правопорушення, передбачені ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Аналіз наведених вище правових норм, дає можливість дійти висновку, що про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа повідомляється не пізніше як за три доби до дати розгляду справи. У процесі розгляду справи особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, має право користуватися правами передбаченими, ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При цьому обов`язок повідомляти особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа. Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.

Суд враховує, що особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав: на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.

Для вирішення питання правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності, відповідно до ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, встановленню підлягають наступні обставини: чи вчинені особою відповідні дії (бездіяльність), що становлять об`єктивну сторону вказаного правопорушення та стали підставою для прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності.

З аналізу досліджених в ході судового розгляду доказів суд приходить до висновку, що при притягненні позивача до адміністративної відповідальності вищевказаних вимог закону дотримано не було.

У судовому засіданні позивач наполягав на тому, що про необхідність явки 24 листопада 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 він не був належним чином повідомленим.

Відповідач, у свою чергу, стверджує, що повістка про виклик, яка надіслана на адресу позивача, була повернута без вручення із відміткою відділення "Укрпошти" про відсутність адресата за вказаною адресою.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до витягу 2024 з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, позивач шляхом звернення до Івано-Франківського ЦНАП уточнив свої персональні дані 12 червня 2024 року.

Також, згідно облікових даних, ОСОБА_1 31 грудня 2024 року оновив свої дані в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів та перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 .

06 січня 2025 року ОСОБА_1 була видана довідка № 1127 ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно якої надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі пункту 13 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

З копії паспорта позивача вбачається, що він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що також було підтверджено у судовому засіданні позивачем та не спростовано відповідачем.

При цьому повістка, що була надіслана позивачу, була повернута відповідачу у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

Та обставина, що кореспонденція залишилась не врученою позивачу з причин, які не залежать від відправника, не звільняє позивача від обов`язку по дотриманню вимог законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Доказів надання оператором поштового зв`язку "Укрпошта" послуг поштового зв`язку неналежної якості при направленні зазначеної кореспонденції позивачем суду не надано, а правовідносини, які виникають між оператором поштового зв`язку і адресатом знаходяться поза межами предмета спору у цій справі.

Разом з цим, суд вважає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноваженою особою відповідача не була врахована та обставина, що ОСОБА_1 була подана заява про надання йому відстрочки, про що видана довідка № 1127.

Також у судовому засіданні позивач підтвердив, що на даний час має відстрочку до 06 січня 2030 року.

Таким чином, станом на день складання оскаржуваної постанови ОСОБА_1 вже мав відстрочку від призову.

Відзив на позовну заяву не містить жодних доводів про те, з якою метою позивач викликався, які саме дані потребувати уточнення і які негативні наслідки настали у зв`язку із його неявкою в день виклику.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно зі статтею 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Суд наголошує, що згідно із частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24 квітня 2019 року (справа № 537/4012/16-а), від 08 листопада 2018 року (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа № 743/1128/17), від 15 листопада 2018 року (справа № 524/7184/16-а).

Суд зауважує, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації.

Для встановлення «обґрунтованості висунутого обвинувачення» у справі мають міститися достатньо переконливі, чіткі і узгоджені між собою докази по усім епізодам обвинувачення, які в сукупності доводять винність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, згідно з принципом доведеності вини «поза розумним сумнівом».

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, в даній адміністративній справі не надано до суду доказів, які спростовують наведені позивачем факти порушення порядку прийняття рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Суд позбавлений права самостійно збирати докази у справі про адміністративне правопорушення.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених у цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Згідно частини третьої статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що уповноваженою посадовою особою не в повній мірі були виконані вимоги статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення та не встановлено усіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин суд приходить до переконання щодо недодержання процедури винесення оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, яка передбачена законом, недостатність доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, будь-яких інших належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем не надано, у зв`язку з чим, оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 33, 38, 210, 251, 252, 254, 256, 258, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керуючись ст.ст. 9, 77, 134, 139, 241-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити у повному обсязі.

Скасувати постанову № 09/251 від 26 лютого 2025 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_7 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000,00 грн.

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено та підписано 21 травня 2025 року.

Суддя Мелещенко Л.В.