Справа № 420/31987/24
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/31987/24
Перша інстанція: суддя Бжассо Н.В.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Єщенка О.В.,

Турецької І.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 9 січня 2025р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2024р. ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ГУ ПФУ в Одеській області, ГУ ПФУ в Донецькій області, у якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Одеській області №70 від 27.09.2024р.;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи в органах податкової служби до стажу державної служби;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Донецькій області здійснити нарахування (перерахунок) та виплату пенсії по ЗУ «Про державну службу» починаючи з 20.09.2024р. у розмірі 60% від усіх сум складових заробітної плати, з урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №97/05-99-10-02 від 5.09.2024р.; довідки про складові заробітної плати для державного службовця №96/05-99-10-02 від 5.09.2024р. та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має стаж не менш 20 років №98/05-99-10-02 від 5.09.2024р., з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 20.09.2024р. вона звернулася до ГУ ПФУ в Донецькій області із заявою щодо проведення перерахунку пенсії у зв`язку з переведенням з пенсії за віком згідно із ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про державну службу».

Рішенням за №70 від 27.09.2024р. ГУ ПФУ в Одеській області відмовило у перерахунку пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу на посадах державної служби.

Позивачка вважає вказане рішення протиправним та незаконним, а тому звернулась до суду із даним позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 9 січня 2025р. адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Одеській області №70 від 27.09.2024р..

Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи в органах податкової служби до стажу державної служби та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.09.2024р. про перехід на пенсію за віком згідно з ЗУ «Про державну службу», із врахуванням висновків суду.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ГУ ПФУ в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 968,96грн..

Не погодившись із даним судовим рішенням, ГУ ПФУ в Одеській області подало апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що пенсійним органом протиправно не зараховано періоди роботи позивачки в податкових органах, оскільки посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про державну службу».

Окрім того, суд вказав, що оскільки заяву позивачки по суті розглядало ГУ ПФУ в Одеській області, то й вимоги в частині зобов`язання зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи в органах податкової служби до стажу державної служби належать до задоволення до ГУ ПФУ в Одеській області.

Щодо вимоги позивачки про зобов`язання ГУ ПФУ в Донецькій області здійснити нарахування (перерахунок) та виплату пенсії по ЗУ «Про державну службу», починаючи з 20.09.2024р. у розмірі 60% від усіх сум складових заробітної плати, з урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №97/05-99-10-02 від 5.09.2024р.; довідки про складові заробітної плати для державного службовця №96/05-99-10-02 від 5.09.2024р. та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має стаж не менш 20 років №98/05-99-10-02 від 5.09.2024р., з урахуванням раніше виплачених сум, суд вказав, що суд не може перебрати на себе повноваження пенсійного органу у вказаній справі та прийняти рішення про призначення позивачу пенсії за віком. Проте, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.09.2024р. про перехід на пенсію за віком згідно з ЗУ «Про державну службу», із врахуванням висновків суду.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 отримує пенсію за віком, призначену на підставі ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

20.09.2024р. позивачка звернулась до ГУ ПФУ в Донецькій області із заявою про перехід на пенсію згідно із ЗУ «Про державну службу» (а.с.102).

Вищевказану заяву за принципом екстериторіальності було розглянуто ГУ ПФУ в Одеській області.

27.09.2024р. ГУ ПФУ в Одеській області своїм рішенням за №70 відмовило у перерахунку пенсії, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу на посадах державної служби (а.с.115-116).

Не погодившись із вищевказаним рішенням, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

Перевіряючи правомірність та законність дій відповідачів у спірних правовідносинах, з урахуванням підстав, за якими позивачка пов`язує їх незаконність та протиправність в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з п.6 ч.1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначає Закон України «Про державну службу» №889-VIII (далі Закон №889-VIII), п.2 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення якого передбачено, що ЗУ «Про державну службу» №3723-ХІІ втратив чинність, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у п.10, 12 розділу XI Закону №889-VIII.

Відповідно до ч.1 ст.37 ЗУ від 16.12.1993р. №3723-XII «Про державну службу» (далі - Закон №3723-XII) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (1058-15), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Відповідно до п.10 розділу XI Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 ЗУ «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами КМУ, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 ЗУ «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 розділу XI Закону №889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 ЗУ «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993р., №52, ст.490 із наступними змінами) та актами КМУ, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 ЗУ «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993р., №52, ст.490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, колегія суддів вказує, що після 1 травня 2016р. (дата набрання чинності Законом №889-VІІІ) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пп.10,12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ та мають передбачені ч.1 ст.37 Закону №3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Пунктом 8 розділу XI Закону №889-VIII встановлено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Відповідно п.2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою КМУ від 3.05.1994р. №283 (була чинною до 1.05.2016р.) до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Згідно із п.4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016р. №229 до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Спеціальним законом, що визначає статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності, є Закон України від 4 грудня 1990р. №509-XII «Про державну податкову службу в Україні», а з 12.08.2012р. - Податковий кодекс України.

Посадовою особою органу державної податкової служби за правилами ч.1 ст.15 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» №509-ХІІ може бути особа, яка має освіту за фахом та відповіла кваліфікаційним вимогам, установленим центральним органом державної податкової служби.

Правовий статус посадових осіб органів державної податкової служби, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України (254к/96-ВР ), цим Законом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом України "Про державну службу" (3723-12) (ч.5 ст.15 Закону №509-ХІІ)

Посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації, після якої таким особам присвоюються спеціальні звання (ч.7,ч.8, ст.15 Закону №509-ХІІ).

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання, та які займали посади в державних органах щодо практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема у сфері податкової політики, у період до 12.08.2012р. перебувають на державній службі та є державними службовцями.

У п.344.1 ст.344 Податкового кодексу України з 12.08.2012р. визначено, що період роботи посадових осіб контролюючих органів, у тому числі тих, яким присвоєно спеціальні звання, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Наведене узгоджується ч.18 ст.37 Закону №3723-XII, згідно якої період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Законом України «Про державну податкову службу в Україні» від 4.12.1990р. №509-ХІІ, та Податковим Кодексом України не врегульовано питання пенсійного забезпечення посадових осіб державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання. Тому, при вирішенні таких питань підлягають застосуванню положення Закону України №3723 XII «Про державну службу» від 16.12.1993р. Зокрема, ст.37 за правилами якої на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку та відповідного страхового стажу, у тому числі стажу державної служби - не менше як 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12.08.1993р. №637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно із записів трудової книжки серії НОМЕР_1 (а.с.29-43) ОСОБА_1 працювала:

- з 9.11.1983р. на посаді економіста державних доходів в Іллічівський районний фінансовий відділ м.Маріуполя Донецькой області.

- з 2.07.1990р. переведена на посаду державного податкового інспектора до Іллічівської податкової інспекції м.Маріуполя у Донецькій області;

- з 1.06.1992р. переведена на посаду старшого податкового інспектора;

- з 9.03.1994р. призначена на посаду старшого ревізора інспектора у відділ податків і зборів з юридичних осіб;

- 10.03.1994р. прийняла присягу державного службовця;

- 10.03.1994р. було присвоєно спеціальне звання інспектора податкової служби III рангу;

- 26.11.1996р. у зв`язку з реорганізаційними процедурами податкових органів була переведена на посаду головного державного податкового ревізор-інспектора відділу оподаткування доходів та майна підприємств, банків, інших фінансових організацій, страхових організацій Управління прямих та непрямих податків;

- 1.06.2000р. призначена на посаду начальника відділу стягнення податків управління оподаткування юридичних осіб;

- 1.02.2001р. присвоєно спеціальне звання «Інспектор податкової служби І рангу»;

- 1.08.2002р. у зв`язку із змінами штатного розпису переведена на посаду в.о. начальника відділу непрямих податків управління оподаткування юридичних осіб;

- 30.08.2002р. призначена на посаду начальника відділу непрямих податків управління оподаткування юридичних осіб;

- 5.05.2003р. у зв`язку із змінами штатного розпису призначена на посаду начальника відділу прямих та непрямих податків управління оподаткування юридичних осіб;

- 13.10.2004р. присвоєно спеціальне звання «Радник податкової служби ІІІ рангу»; - 4.01.2005р. призначена на посаду в.о. начальника відділу непрямих податків;

- 15.02.2005р. призначена на посаду начальника відділу непрямих податків управління оподаткування юридичних осіб;

- 22.08.2005р. у зв`язку з реорганізацією структури інспекції та штатного розпису призначена в.о. начальника відділу податку на додану вартість;

- 1.12.2005р. у зв`язку із зміною штатного розпису призначена на посаду заступника начальника відділу оподаткування юридичних осіб;

- 14.03.2012р. переведена до Маріупольської ОДПІ Донецької області;

- 15.03.2012р. призначена на посаду головного державного податкового ревізора -інспектора сектору оподаткування юридичних осіб Іллічівського відділення;

- 1.07.2013р. у зв`язку з реорганізацією призначена на посаду заступника начальника відділу оподаткування та контролю об`єктів і операцій Іллічівського відділення;

- 1.07.2013р. присвоєно « 11 ранг державного службовця»;

- 1.07.2014р. присвоєно спеціальне звання «Радник податкової та митної справи ІІІ рангу»;

- 3.08.2015р. у зв`язку з реорганізацією призначена на посаду заступника начальника відділу оподаткування юридичних осіб Іллічівського відділення;

- 1.02.2016р. у зв`язку з реорганізацією структури та штатного розпису переведена на посаду головного державного ревізора інспектора відділу податків і зборів з юридичних осіб Іллічівського відділення;

- 16.06.2017р. призначена на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу податку на додану вартість території обслуговування Маріупольської ОДПІ управління податків і зборів юридичних осіб;

- 26.06.2017р. переведена на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу податку на прибуток території обслуговування Маріупольської ОДПІ.

Скан-копія трудової книжки звершується записом 26.06.2017р..

При цьому, відповідно до наказу ГУ ДПС у Донецькій області за №332-о від 13.08.2024р. припинено державну службу та звільнено позивачку 24.08.2024р. з посади головного державного інспектора Маріупольського відділу податків і зборів з юридичних осіб управління оподаткування юридичних осіб у зв`язку з досягнення 65-річного віку, п.7 ч.1 ст.83 ЗУ «Про державну службу» (а.с.73).

Доказами на підтвердження факту про те, що до 24.08.2024р. ОСОБА_1 продовжувала працювати в податковому органі, також є довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №97/05-99-10-02 від 5.09.2024р. (додаток 5 до Порядку), індивідуальні відомості про застраховану особу ОК-5 та ОК-7.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що позивачка безперервно з 2.07.1990р. по 24.08.2024р. працювала на різних посадах в податкових органах, за спірний період їй присвоювались спеціальні звання.

Відтак, період роботи позивачки в податкових органах зараховується до стажу державної служби для призначення пенсії за Законом України «Про державну службу».

З огляду на безперервність перебування позивача на службі в органах державної податкової служби на різних посадах з 2.07.1990р. по 24.08.2024р, станом на 1.05.2016р. наявність стажу роботи на посадах державної служби не менш як 10 років, досягнення пенсійного віку, наявність 20-ти років стажу на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, у відповідача є підстави для переведення її з пенсії призначеної відповідно до Закону №1058-ІV, на пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про державну службу».

З урахуванням викладеного, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що оскаржуване рішення ГУ ПФУ в Одеській області №70 від 27.09.2024р. про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії є протиправним та підлягає скасуванню.

Таким чином, ефективним способом захисту порушених прав позивачки є зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи в органах податкової служби до стажу державної служби та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.09.2024р. про перехід на пенсію за віком згідно з ЗУ «Про державну службу», із врахуванням висновків суду.

При цьому, судова колегія зауважує, що доводи апеляційної інстанції ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права.

Отже, враховуючи вищевказане та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в даному випадку наявні законні підстави для часткового задоволення позовних вимог.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

У доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

Отже, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311,315,316,322,325 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 9 січня 2025р. залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: О.В. Єщенко

І.О. Турецька