Справа № 160/33623/24
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 травня 2025 року м. Дніпросправа № 160/33623/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чабаненко С.В. (доповідач),

суддів: Юрко І.В., Білак С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року в адміністративній справі №160/33623/24 за позовом ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Південно-Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги (далі - відповідач, МЦНБПД), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Південно-Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги «Про відмову в наданні безоплатної вторинної правничої допомоги ОСОБА_1 » № В-БВПД/005/02.2.4-03/3 від 11.12.2024 р.

- зобов`язати Південно-Східний міжрегіональний центр з надання безоплатної правничої допомоги (69002, м. Запоріжжя, проспект Соборний, 77, 8 поверх, ) прийняти рішення про надання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) безоплатної вторинної правової допомоги згідно його звернення (заяви) від 27.11.2024р.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року відмовлено у задоволені позовних вимог.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

В обґрунтування скарги зазначено, що суд неправильно застосував норму частини 4 статті 14 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу», враховуючи рішення, ухвалені у попередніх бюджетних періодах (2021, 2022, 2023 роки), для обмеження права позивача на отримання БВПД у поточному бюджетному періоді (2024 рік). Це суперечить структурі норми, яка передбачає два обмеження, що мають дотримуватися одночасно: не більше шести разів протягом бюджетного періоду; одночасно не більше ніж за шістьма рішеннями, прийнятими центрами з надання БВПД.

У 2024 році позивач отримав БВПД лише двічі, що не перевищує встановлений ліміт, а рішення минулих років не можуть враховуватися для обмеження права на БВПД у поточному році.

Позивач посилається на порушення права на доступ до правосуддя.

Суд проігнорував правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 30.03.2021 у справі № 500/2731/18 та від 24.06.2021 у справі № 420/6938/19, де зазначено, що поняття "одночасно чинних рішень" обмежується поточним бюджетним періодом і не охоплює рішення минулих років, навіть якщо вони стосуються незавершених справ.

Також скаржник просив стягнути з відповідача судові витрати у розмірі З 000 гривень, понесені позивачем на оплату правничої допомоги, що підтверджується квитанцією про сплату послуг правничої допомоги, яка додається до апеляційної скарги.

Від відповідача надійшов відзив на скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а рішення суду без змін.

В обґрунтування щодо правильного тлумачення частини четвертої статті 14 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу», зазначено, що у нормі законодавець передбачив два взаємопов`язані обмеження: «не більше шести разів протягом бюджетного періоду»; «одночасно не більше ніж за шістьма рішеннями про надання БВПД прийнятими центрами».

Таким чином, особа не може перевищити жоден із цих двох лімітів. Факт того, що один (або кілька) із наданих раніше адвокатських доручень було видано в попередніх роках, не означає, що ці доручення не враховуються або припиняють чинність у поточному році, коли справа у відповідному провадженні ще не завершена.

Поняття «одночасно» означає, що враховується будь-яке рішення, яке на момент нового звернення та/або нового наказу все ще діє і не було офіційно припинене (скасоване), а адвокат продовжує виконувати свої обов`язки в незавершеній справі.

Отже, навіть якщо рішення (наказ, доручення) Центру видано у 2021, 2022 чи 2023 роках, але справа за цим рішенням не закрита, таке рішення зараховується до «чинних». Наявність більше шести чинних доручень унеможливлює видання сьомого, відповідно до пункту 4 частини першої статті 20 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу».

Щодо посилань на судову практику Верховного Суду, відповідач зазнає, що у цих постановах суд розглядав інші правовідносини, насамперед акцентуючи увагу на обчисленні ліміту « 6 разів» протягом поточного бюджетного періоду. Натомість друге обмеження - «одночасно» - у тих конкретних справах не було ключовим предметом спору, і, відповідно, суд детально не аналізував ситуації, коли попередні справи тривають.

Закон безпосередньо каже, що особа «не може отримати більше 6 чинних рішень одночасно», незалежно від того, коли саме ці рішення були прийняті. Якщо станом на день ухвалення оскаржуваного наказу продовжували діяти 7 рішень (у семи різних провадженнях), то, очевидно, мав місце надлишок (перевищення ліміту).

Щодо посилань апелянта на порушення права на доступ до правосуддя, зазначає, що не надаючи сьомої одночасної послуги у вже незліченному переліку відкритих справ, держава при цьому не позбавляє особу права на отримання допомоги в майбутньому. Коли бодай одну з чинних справ буде завершено (рішення припинить чинність і не перевищуватиме ліміту), позивач зможе знову звернутися за новою БВПД. Так само йому ніхто не забороняє скористатися правничою допомогою на договірних засадах.

Від позивача надійшла відповідь на відзив.

В обґрунтування зазначено, зокрема, що суд першої інстанції безпідставно надав перевагу одній з умов (обмеженню на кількість одночасно чинних рішень) перед іншою умовою (обмеженню на кількість рішень протягом бюджетного року). Жодна з правових норм Закону не передбачає, що одна з умов має пріоритет над іншою. Обидві умови є рівнозначними та повинні застосовуватися у сукупності.

Суд першої інстанції не надав належного правового обґрунтування, чому саме умова про одночасність чинних рішень має переважати над умовою, яка обмежує кількість надання БПД протягом бюджетного року. Таке трактування суперечить принципу рівності перед законом та призводить до порушення прав позивача на доступ до правосуддя.

Щодо практики Верховного Суду, зазначає, що позивач посилався на постанови Верховного Суду у справах № 500/2731/18 та № 420/6938/19, в яких розглядались схожі правовідносини та встановлювалось, що рішення, прийняті в минулі бюджетні періоди, не повинні враховуватися для визначення ліміту «шести одночасних рішень» у поточному році.

У постанові Верховного Суду від 30.03.2021 у справі № 500/2731/18 суд чітко зазначив, що поняття «одночасно чинних рішень» обмежується поточним бюджетним періодом і не охоплює рішення минулих років, навіть якщо вони стосуються незавершених справ.

У постанові Верховного Суду від 24.06.2021 у справі № 420/6938/19 суд підтвердив, що обмеження щодо кількості рішень протягом бюджетного періоду не поширюється на рішення, ухвалені у попередніх роках.

Суд не надав жодного обґрунтування, чому він відхилив ці посилання та ігнорував практику Верховного Суду.

Щодо порушення права на доступ до правосуддя, зазначає, що система, яка мала забезпечувати доступ до правосуддя, перетворюється на інструмент обмеження прав позивача, що суперечить принципам справедливості та ефективного захисту прав, гарантованих Конституцією України.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом 3 групи та особою, яка має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни та учасників бойових дій, що підтверджується копією паспорта позивача № НОМЕР_2 від 05.10.2020р., копією посвідчення УБД серії НОМЕР_3 від 14.08.2008р. та копією посвідчення серії НОМЕР_4 від 19.02.2019р.

Листом від 13.12.2024 року №005/07.2-11/2332 Південно-Східний міжрегіональний центр з надання безоплатної правничої допомоги розглянув заяву ОСОБА_1 про надання безоплатної вторинної правничої допомоги від 27.11.2024 року, що передбачає здійснення представництва інтересів в суді, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами з питання стягнення заробітної плати за період вимушеного прогулу у зв`язку з невиконанням рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська по справі №202/6384/14 від 08.12.2014 року про поновлення на роботі за період з 02.08.2024 року по теперішній час з урахуванням вимог Закону України "Про безоплатну правничу допомогу" та направлено копію рішення про відмову у наданні безоплатної вторинної правничої допомоги від 11.12.2024 №В-БВПД/005/02.2.4-03/3, оскільки відповідно до п.4-1 ч.1 ст.20 Закону України "Про безоплатну правничу допомогу" використано право на отримання безоплатної вторинної правничої допомоги відповідно до частини 4 статті 14 Закону України "Про безоплатну правничу допомогу".

Так, наказом від 11.12.2024 року №В-БВПД/005/02.2.4-03/3 Про відмову в наданні безоплатної вторинної правничої допомоги ОСОБА_1 , відповідно до пункту 3 частини 1 статті 17, частини 2 статті 19 пункту 4-1 частини першої статті 20 Закону України "Про безоплатну правничу допомогу" та за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 від 27.11.2024 року про надання йому безоплатної вторинної правничої допомоги, що передбачає здійснення представництва інтересів в суді, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами з питання стягнення заробітної плати за період вимушеного прогулу у зв`язку з невиконанням рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська по справі №202/6384/14 від 08.12.2014 року про поновлення на роботі за період з 02.08.2024 року по теперішній час, відмовлено в наданні такої допомоги з огляду на наступне.

Суб`єкти права на безоплатну вторинну правничу допомогу, визначені пунктами 1, 14, 17, 19, 20, 26-29 частини 1 статті 14 Закону України "Про безоплатну правничу допомогу" мають право на отримання такої допомоги не більше 6 (шести) разів протягом бюджетного періоду та одночасно не більше ніж 6 (шістьма) рішеннями про надання безоплатної вторинної правничої допомоги, прийнятими центрами з надання безоплатної правничої допомоги (частина 4 статті 14 Закону України "Про безоплатну правничу допомогу" ).

ОСОБА_1 є суб`єктом права на безоплатну вторинну правничу допомогу згідно пункту 17 частини 1 статті 14 Закону України "Про безоплатну правничу допомогу" .

Наразі безоплатна вторинна правнича допомога надається ОСОБА_1 за наступними зверненнями:

1) від 09.11.2022 з питання складання процесуальних документів та представництва інтересів у кримінальному провадженні № 0001080, де таку допомогу надає адвокат Мальцева І.М. за дорученням Південно-Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги № 1299Дн від 14.10.2024 (рішення про надання безоплатної вторинної правничої допомоги, оформлене наказом Дніпровського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги № 1099-над від 17.11.2022 "Про надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_1 ");

2) від 19.03.2023 з питання складання процесуальних документів та представництва інтересів у кримінальному провадженні № 0000383, де таку допомогу надає адвокат Авдєєва А.М. за дорученням Південно-Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги № 1313Дн від 15.10.2024 (рішення про надання безоплатної вторинної правничої допомоги, оформлене наказом Дніпровського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги № 033-02-28/53-над від 27.03.2023 "Про надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_1");

3) від 08.01.2024 з питання представництва інтересів в суді по справі № 202/16268/23 про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та зобов`язання вчинити певні дії, де таку допомогу надає адвокат Ілющенко А.А. за дорученням Дніпровського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги № 033-02-9/7 від 08.01.2024 (рішення про надання безоплатної вторинної правничої допомоги, оформлене наказом Дніпровського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги № №033-02-28/37-над. від 08.01.2024 "Про надання безоплатної вторинної правничої допомоги ОСОБА_1 ");

4) від 08.04.2024 з питання складання процесуальних документів та представництва інтересів по справі про стягнення індексації за затримку виконання судового рішення №932/2730/22, де таку допомогу надає адвокат Ілющенко А.А. за дорученням Дніпровського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги № 033-02- 9/368 від 15.04.2024 (рішення про надання безоплатної вторинної правничої допомоги, оформлене наказом Дніпровського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги № 033-02-28/576-над. від 12.04.2024 "Про надання безоплатної вторинної правничої допомоги ОСОБА_1 ");

5) від 16.03.2021 з питання складання процесуальних документів та представництва інтересів у кримінальному провадженні № 0000323, де таку допомогу надає адвокат Мисечко К.О. за дорученням Дніпровського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги № 033-02-9/381 від 17.04.2024 (рішення про надання безоплатної вторинної правничої допомоги, оформлене наказом Дніпровського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги №275-над від 25.03.2021 "Про надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_1 ");

6) від 18.01.2021 з питання складання процесуальних документів та представництва інтересів у кримінальному провадженні № 0000151, де таку допомогу надає адвокат Мисечко К.О. за дорученням Дніпровського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги № 033-02-9/380 від 17.04.2024 (рішення про надання безоплатної вторинної правничої допомоги, оформлене наказом Дніпровського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги №224-над від 09.03.2021 "Про надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_1 ");

7) від 13.12.2022 з питання складання процесуальних документів та представництва інтересів у кримінальному провадженні № 000084, де таку допомогу надає адвокат Павловський Є.Г. за дорученням Дніпровського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги № 0404-0002702 від 14.12.2022 (рішення про надання безоплатної вторинної правничої допомоги, оформлене наказом Дніпровського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги №1168-над від 14.12.2022 "Про надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_1 ").

Таким чином, наразі ОСОБА_1 надається безоплатна вторинна допомога одночасно за 7 (сімома) рішеннями про надання безоплатної вторинної правничої допомоги, прийнятими центрами з надання безоплатної правничої допомоги, що перевищує встановлену частиною четвертою статті 14 Закону України "Про безоплатну правничу допомогу" квоту».

Вважаючи оскаржуваний наказ протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 22 Конституції України визначає, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Права на безоплатну правову допомогу, порядок реалізації цього права, підстави та порядок надання безоплатної правової допомоги, державні гарантії щодо надання безоплатної правової допомоги визначені Законом України від 02 червня 2011 року № 3460-VI «Про безоплатну правову допомогу».

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1 Закону безоплатна правнича допомога - правнича допомога, що гарантується державою та повністю або частково надається за рахунок коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів та інших джерел.

Статтею 3 Закону № 3460-VI визначено, що право на безоплатну правничу допомогу - гарантована Конституцією України можливість громадянина України, іноземця, особи без громадянства, у тому числі біженця чи особи, яка потребує додаткового захисту, отримати в повному обсязі безоплатну первинну правничу допомогу, а також можливість певної категорії осіб отримати безоплатну вторинну правничу допомогу у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно зі статтею 13 Закону № 3460-VI безоплатна вторинна правнича допомога - вид державної гарантії, що полягає у створенні рівних можливостей для доступу осіб до правосуддя.

Безоплатна вторинна правнича допомога включає такі види правничих послуг: 1) захист; 2) здійснення представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правничу допомогу, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; 3) складення документів процесуального характеру.

Згідно з пунктом 17 частини 1 статті 14 Закону №3460-VI встановлено, що право на безоплатну вторинну правничу допомогу згідно з цим Законом та іншими законами мають ветерани війни та члени сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, члени сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, особи, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, - на всі види правничих послуг, передбачених частиною другою статті 13 цього Закону.

Відповідно до частини третьої статті 14 Закону № 3460-VI Особи, які перебувають під юрисдикцією іноземної держави, з якою Україна уклала відповідний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, мають право на безоплатну вторинну правничу допомогу на підставах та в порядку, передбачених відповідним міжнародним договором України.

Згідно з частиною 4 статті 14 Закону №3460-VI встановлено, що суб`єкти права на безоплатну вторинну правничу допомогу, визначені пунктами 1, 14, 17, 19, 20, 26-29 частини першої цієї статті, мають право на отримання такої допомоги не більше шести разів протягом бюджетного періоду та одночасно не більше ніж за шістьма рішеннями про надання безоплатної вторинної правничої допомоги, прийнятими центрами з надання безоплатної правничої допомоги.

Статтею 20 Закону № 3460-VI передбачено, що особі може бути відмовлено в наданні безоплатної вторинної правничої допомоги за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) особа не належить до жодної з категорій осіб, передбачених частинами першою - третьою статті 14 цього Закону; 2) особа подала неправдиві відомості або фальшиві документи з метою віднесення її до однієї категорій осіб, які мають право на безоплатну вторинну правничу допомогу; 3) вимоги особи щодо захисту стосуються вчинення дій чи підготовки документів, що не передбачені законодавством; 4) особі раніше надавалася безоплатна вторинна правнича допомога з одного і того ж питання; 4-1) особа використала право на отримання безоплатної вторинної правничої допомоги відповідно до частини четвертої статті 14 цього Закону; 5) особа використала всі національні засоби правового захисту у справі, з якої звертається за наданням безоплатної вторинної правничої допомоги.

У разі якщо особі відмовлено в наданні безоплатної вторинної правничої допомоги на підставі пункту 5 частини першої цієї статті, до рішення про відмову додається письмове роз`яснення про порядок звернення до відповідних міжнародних судових установ чи відповідних органів міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна.

Згідно з висновком Конституційного Суду України, що міститься у Рішенні від 24.12.2004 №22-рп/2004, головним обов`язком держави, відповідно до частини другої статті 3 Конституції України, є утвердження і забезпечення прав і свобод людини; таке забезпечення, крім усього іншого, потребує законодавчого закріплення механізмів (процедур), які створюють реальні можливості для здійснення кожним громадянином прав і свобод.

Норма, яка стосується обмеження кількості звернень за якими має бути надана безоплатна правова допомога окремим суб`єктам права на безоплатну правову допомогу була запроваджена для того, щоб суб`єкти, які мають право на отримання безоплатної правової допомоги, не могли зловживати своїм правом на таку і таким чином інші особи, які потребують цього права змогли його реалізувати у найкоротші терміни.

Отже, підставою для відмови у наданні безоплатної вторинної правової допомоги є положення частини 4 статті 14 Закону №3460-VI, яка передбачає втрату суб`єктом, визначеним пунктами 1, 14, 17, 19, 20, 26-29 частини 1 14 Закону №3460-VI, права на отримання безоплатної вторинної правової допомоги за наявністю двох обов`язкових складових, а саме: отримання такою особою безоплатної вторинної правової допомоги більше шести разів протягом бюджетного року та більше ніж за шістьома дорученнями/наказами про надання безоплатної вторинної правової допомоги, виданими центрами з надання безоплатної вторинної правової допомоги, одночасно.

Отже, указаною нормою передбачений випадок обмеження надання безоплатної вторинної правової допомоги окремим суб`єктам права. Стаття 20 Закону №3460-VI не виключає такий випадок.

Аналогічний висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 30 березня 2021 року справа № 500/2731/18.

Матеріали справи свідчать, що станом на день звернення позивача до відповідача із заявою від 27.11.2024 про надання безоплатної вторинної правничої допомоги та прийняття відповідачем оскаржуваного наказу від 11.12.2024 позивач отримував безоплатну вторинну правничу допомогу фактично за 7 рішеннями Дніпровського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової, а саме:

1. на підставі наказу Дніпровського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги № 1099-над від 17.11.2022 "Про надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_1" у вигляді здійснення представництва інтересів у кримінальному провадженні № 0001080, де таку допомогу надає адвокат Мальцева І.М. за дорученням Південно-Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги № 1299Дн від 14.10.2024;

2. на підставі наказу Дніпровського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги № 033-02-28/53-над від 27.03.2023 "Про надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_1" з питання складання процесуальних документів та представництва інтересів у кримінальному провадженні №0000383, де таку допомогу надає адвокат Авдєєва А.М. за дорученням Південно-Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги №1313Дн від 15.10.2024;

3. на підставі наказу Дніпровського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги №033-02-28/37-над. від 08.01.2024 "Про надання безоплатної вторинної правничої допомоги ОСОБА_1" у вигляді здійснення представництва інтересів в суді по справі № 202/16268/23 про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та зобов`язання вчинити певні дії, де таку допомогу надає адвокат Ілющенко А.А. за дорученням Дніпровського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги № 033-02-9/7 від 08.01.2024;

4. на підставі наказу Дніпровського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги №033-02-28/576-над. від 12.04.2024 "Про надання безоплатної вторинної правничої допомоги ОСОБА_1" з питання складання процесуальних документів та представництва інтересів по справі про стягнення індексації за затримку виконання судового рішення № 932/2730/22, де таку допомогу надає адвокат Ілющенко А.А. за дорученням Дніпровського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги № 033-02- 9/368 від 15.04.2024;

5. на підставі наказу Дніпровського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги №275-над від 25.03.2021 "Про надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_1" з питання складання процесуальних документів та представництва інтересів у кримінальному провадженні № 0000323, де таку допомогу надає адвокат Мисечко К.О. за дорученням Дніпровського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги № 033-02-9/381 від 17.04.2024;

6. на підставі наказу Дніпровського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги №224-над від 09.03.2021 "Про надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_1" з питання складання процесуальних документів та представництва інтересів у кримінальному провадженні № 0000151, де таку допомогу надає адвокат Мисечко К.О. за дорученням Дніпровського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги № 033-02-9/380 від 17.04.2024;

7. на підставі наказу Дніпровського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги №1168-над від 14.12.2022 "Про надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_1" з питання складання процесуальних документів та представництва інтересів у кримінальному провадженні № 000084, де таку допомогу надає адвокат Павловський Є.Г. за дорученням Дніпровського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги № 0404-0002702 від 14.12.2022.

При цьому, позивачу у 2024 році надається безоплатна вторинна правова допомога за шістьма зверненнями, а саме: від 09.11.2022 за дорученням Південно-Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги № 1299Дн від 14.10.2024; від 19.03.2023 за дорученням Південно-Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги №1313Дн від 15.10.2024; від 08.01.2024 за дорученням Дніпровського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги № 033-02-9/7 від 08.01.2024; від 08.04.2024 за дорученням Дніпровського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги № 033-02- 9/368 від 15.04.2024; від 16.03.2021 за дорученням Дніпровського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги № 033-02-9/380 від 17.04.2024; від 18.01.2021 за дорученням Дніпровського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги № 033-02-9/380 від 17.04.2024.

На момент прийняття оскаржуваного наказу, жодне з проваджень офіційно не припинено та адвокати надають представництво (захист) за зазначеними дорученнями. Доказів зворотного матеріали справи не містять.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та висновки в цій постанові, суд зазначає, що позивач вичерпав своє право на отримання безоплатної вторинної правничої допомоги, так як, на час розгляду справи отримує таку допомогу за 7 рішеннями про надання безоплатної вторинної правничої допомоги, прийнятими центром з надання безоплатної правничої допомоги, а на день звернення із заявою від 27.11.2024 року (з 01.01.2024 по 27.11.2024) фактично отримує допомогу за шістьма дорученнями Дніпровського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги та Південно-Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги.

Таким чином, суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо підстав відмови у задоволенні позовних вимог.

За положенням ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року в адміністративній справі №160/33623/24 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак