Справа № 340/3872/22
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 травня 2025 року

м. Київ

справа №340/3872/22

адміністративне провадження №К/990/20528/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мельник-Томенко Ж.М.,

суддів: Жука А.В., Мартинюк Н.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у складі головуючого судді (судді - доповідача) Мельник-Томенко Ж.М., суддів Жука А.В., Мартинюк Н.М. від розгляду справи №340/3872/22 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.05.2023 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14.04.2025 у справі №340/3872/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ради адвокатів Кіровоградської області про визнання протиправним і скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Ради адвокатів Кіровоградської області, в якому просив визнати протиправним і скасувати рішення від 24.06.2022 №71 про відмову у задоволенні заяви про видачу дубліката свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю №222 від 19.10.2001, яке видано на підставі рішення атестаційної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Кіровоградської області від 15.10.2001 №13. Водночас, просив суд зобов`язати відповідача видати дублікат свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.05.2023, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 14.04.2025, відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись із рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 13.05.2025 визначено склад колегії суддів: головуюча суддя Мельник-Томенко Ж.М. судді Жук А.В., Мартинюк Н.М.

19.05.2025 до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у складі головуючого судді (судді - доповідача) Мельник-Томенко Ж.М., суддів Жука А.В., Мартинюк Н.М. від розгляду справи №340/3872/22.

В обґрунтування заяви позивач покликається на те, що він звернувся до Верховного суду із заявою про закриття касаційного провадження №К/990/14856/24 у справі за касаційною скаргою неуповноваженої у законний спосіб особи - Малюти, яка незаконно називає себе головою Ради адвокатів Кіровоградської області, на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 07.03.2024 у справі №340/3872/22 за позовом ОСОБА_1 до Ради адвокатів Кіровоградської області про визнання протиправним та скасування рішення.

Також заявник зазначає, що судді своє процесуальне рішення від 01.11.2024 про відмову у задоволенні заяви позивача «обґрунтували», серед іншого, тим, що: «З матеріалів справи встановлено, що касаційну скаргу Ради адвокатів Кіровоградської області подано через підсистему «Електронний суд» та підписано Малютою Романом Валентиновичем . На підтвердження повноважень Малюти Романа Валентиновича до касаційного скарги долучено витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який сформовано станом на 17.01.2024. Згідно вказаного витягу в графі «Керівник юридичної особи, а також відомості про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, тощо» міститься запис «Малюта Роман Валентинович, 30.09.2017 - керівник». «Враховуючи наведені норми та докази, долучені до касаційної скарги на підтвердження повноважень Малюти Романа Валентиновича, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційну скаргу підписано особою, право якої на вчинення таких дій підтверджено у встановленому законом порядку.»

На переконання ОСОБА_1, вказаним, а також іншими доводами постанови суддів від 01.11.2024 підтверджується, що судді повністю проігнорували доводи позивача, формально пославшись на витяг із державного реєстру.

Також заявник вважає, що суддям було достеменно відомо із заяви позивача та інших матеріалів справи, що особа - Малюта не мав законних повноважень на підписання касаційної скарги, однак, вирішили діяти у свавільний спосіб, прийнявши доводи вказаної особи та сфальшовані нею документи, які були покладені в основу постанови від 01.11.2024. Тобто, судді продемонстрували явну прихильність на користь незаконного суб`єкта - Малюти.

ОСОБА_1 стверджує, що судді вже бачили матеріали справи, у них сформувалася суб`єктивна, упереджена позиція по відношенню до обставин справи та позивача.

Наведене вище, на переконання ОСОБА_1, надає підстави не довіряти суддям та виключає їх участь у розгляді справи в розумінні пункту 4 частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, підстави для відводу судді встановлені статтями 36 та 37 Кодексу адміністративного судочинства України.

Положення частин першої, другої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України передбачають випадки, коли суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу), а саме: 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, яка встановлює недопустимість повторної участі судді в розгляді адміністративної справи.

Відповідно до частин першої, другої статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

За цими самими підставами їм може бути заявлено відвід учасниками справи.

Частиною третьою статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Відповідно до частини четвертої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Оцінюючи доводи ОСОБА_1 щодо його недовіри колегії суддів, необхідно звернути увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно із законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож, слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність.

У рішенні від 09.11.2006 у справі "Білуха проти України", заява №33949/02 Європейський суд з прав людини з посиланням на його усталену практику вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед іншого, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

При об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. При цьому, вирішальним є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою але не вирішальною. Суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Доводи ОСОБА_1 щодо недовіри колегії суддів зводяться до того, що цією колегією суддів постановлено ухвалу від 01.11.2024 про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про закриття касаційного провадження №К/990/14856/24 у справі за касаційною скаргою Ради адвокатів Кіровоградської області на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 07.03.2024 у справі №340/3872/22 за позовом ОСОБА_1 до Ради адвокатів Кіровоградської області про визнання протиправним та скасування рішення, з обґрунтуванням якої позивач не згоден.

Зі змісту указаної ухвали слідує, що касаційну скаргу підписано особою, право якої на вчинення таких дій підтверджено у встановленому законом порядку.

Отже, вказані доводи свідчать саме про незгоду сторони з процесуальним рішенням колегії суддів, що у відповідності до положень частини четвертої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України, не може бути визнано обґрунтованою підставою для відводу.

Заява ОСОБА_1 не містить конкретних вказівок на обставини, які за суб`єктивними чи об`єктивними критеріями виключають участь зазначеної колегії суддів Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду у розгляді цієї справи, відповідно до статей 37 та 36 Кодексу адміністративного судочинства України.

За наведених обставин, підстави для відведення колегії суддів Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду відсутні.

Відповідно до частини третьої статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Згідно з частиною четвертою статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Враховуючи необґрунтованість заявленого ОСОБА_1 відводу колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у складі головуючого судді (судді - доповідача) Мельник-Томенко Ж.М., суддів Жука А.В., Мартинюк Н.М. питання про відвід суддів відповідно до частини четвертої статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 31, 36, 37, 40, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

УХВАЛИВ:

Заяву про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у складі головуючого судді (судді - доповідача) Мельник-Томенко Ж.М., суддів Жука А.В., Мартинюк Н.М. - визнати необґрунтованою.

Передати заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у складі головуючого судді (судді - доповідача) Мельник-Томенко Ж.М., суддів Жука А.В., Мартинюк Н.М. від розгляду справи №340/3872/22 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.05.2023 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14.04.2025 у справі №340/3872/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ради адвокатів Кіровоградської області про визнання протиправним і скасування рішення, до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу, в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, для розгляду заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Ж.М. Мельник-Томенко

А.В. Жук

Н.М. Мартинюк ,

Судді Верховного Суду