Справа № 157/363/25
Суддя: Антонюк О. В.
Дата ухвалення: 2025-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 157/363/25
Провадження №2-а/157/52/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року місто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Антонюк О.В.,

з участю секретаря судового засідання Солошик Д.В.,

представника позивача Скрипчук О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позов шляхом подання в електронній формі через електронний кабінет позовної заяви, що підписана електронним цифровим підписом його представником адвокатом Скрипчук О.П., повноваження якої підтверджуються ордером серії АС № 1129741 від 27 лютого 2025 року, до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить поновити строк на звернення до суду, скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 31 жовтня 2024 року серії ВН № 691 про притягнення його ( ОСОБА_1 ) до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КпАП України та закрити провадження у справі, а також стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати. В обґрунтування вимог зазначає, що з оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 допустив порушення правил військового обліку, будучи в належний спосіб оповіщеним про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 18 жовтня 2024 року не з`явився. В подальшому ОСОБА_1 , не прибувши 18 жовтня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 , не пізніше трьох діб від визначеної в повістці № 252406 дати і часу прибуття, не повідомив ІНФОРМАЦІЯ_2 про причини своєї неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб та надалі станом на 25.10.2024 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 у строк, що не перевищує сім календарних днів, чим порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме абз. 1 ч. 1 та абз. 12 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» на час дії особливого періоду, тобто він вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КпАП України. Разом з тим, вважає дану постанову протиправною, винесеною з порушенням норм чинного законодавства України та такою, що підлягає скасуванню. Як вбачається із оскаржуваної постанови, до неї додано такі документи: повістка № 252406, конверт з проставленою відміткою про відсутність військовозобов`язаного за задекларованим зареєстрованим місцем проживання, оскільки останній не повідомив ТЦК та СП іншої адреси проживання, розписка № 252406, роздруківка з сайту Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Інформація, що відображена в оскаржуваній постанові щодо належного повідомлення позивача про виклик за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_1 не відповідає дійсності, оскільки позивач з 15 січня 2022 року перебуває за кордоном. Станом на дату відправлення повістки №252406, позивач не проживав в Україні за зареєстрованим (задекларованим) місцем проживання, у зв`язку із чим повістку отримати не мав можливості та про виклик до другого відділу територіального центру комплектування та соціальної підтримки не був повідомлений. Окрім того, позивач також не був повідомлений про дату та час складання протоколу і в подальшому про дату та час його розгляду, у зв`язку із чим був позбавлений можливості надати свої пояснення та доводи. До оскаржуваної постанови також не додано жодних доказів, які б підтверджували належне повідомлення позивача про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 статті 210-1 КпАП України. У зв`язку з поданням позову ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови, останній звернувся за правничою допомогою до адвоката. 19 лютого 2025 року між ОСОБА_2 та адвокатом Скрипчук О.П. укладено договір №112-ЮП про надання правничої допомоги. Вартість послуг адвоката становить 4 000 грн та включає: вивчення документів по справі про визнання протиправною та скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 серії ВН № 619 від 25.10.2024 року; підготовка позовної заяви по справі про визнання протиправною та скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 серії ВН № 619 від 25.10.2024; вивчення судової практики з відповідних правовідносин; представництво інтересів ОСОБА_1 в суді. За надання правничої допомоги та підготовку позовної заяви позивачем було сплачено адвокату гонорар в розмірі 4 000 гривень. Зважаючи на те, що для адвоката підготовка справ такої категорії є типовою, було вирішено розмір правничої допомоги заявити у розмірі 4 000,00 гривень. При заявлені такої суми правничої допомоги було використано принципи реальності (тобто встановлення дійсності та необхідності); розумності розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін) та співмірності.

Ухвалою судді від 05 березня 2025 року визнано причину пропуску строку звернення до суду ОСОБА_1 поважною, позовну заяву останнього прийнято до розгляду та у справі відкрито провадження.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, його представник адвокат Скрипчук О.П. у судовому засіданні підтримала позовні вимоги з викладених у позовній заяві підстав, просила постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності скасувати та провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, відзиву на позовну заяву не подав.

Заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 серії ВН № 619 від 25 жовтня 2024 року позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КпАП України у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень.

У цій постанові зазначається, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 , будучи в належний спосіб оповіщеним про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 , 18 жовтня 2024 року не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 для визначення призначення на особливий період та проходження медичного огляду; в подальшому ОСОБА_1 , не прибувши 18 жовтня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 , не пізніше трьох діб від визначених у повістці №252406 дати і часу прибуття, не повідомив ІНФОРМАЦІЯ_2 про причини своєї неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб та надалі, станом на 25.10.2024 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 у строк, що не перевищує сім календарних днів. Таким чином, ОСОБА_1 порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме абз. 1 ч. 1 та абз. 12 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», під час дії особливого періоду.

Частиною 1 ст. 210-1 КпАП України встановлено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частиною 3 ст. 210-1 КпАП України встановлено адміністративну відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи у наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Як вбачається з ч. 2 ст. 70 КАС України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 6 ст. 77 КАС України якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Частинами 3, 4 ст. 79 КАС України встановлено, що відповідач повинен подати суду докази разом із поданням відзиву. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_3 як суб`єкт владних повноважень, дії якого оскаржуються, повідомлявся про час дату, та місце розгляду справи і йому надсилалася копія позовної заяви з доданими до неї документами, копія ухвали про відкриття провадження, що підтверджується підписом посадової особи ІНФОРМАЦІЯ_2 у Книзі розносної кореспонденції суду про отримання документів 07.03.2025, запис № 673. Однак, відповідач станом на дату розгляду справи не надав суду жодних доказів на підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності та не повідомив причин неможливості їх подання.

Сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, за відсутності доказів на підтвердження викладених у ній обставин, не може свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Окрім того, відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є суб`єктом владних повноважень, відзиву на позовну заяву не було подано та не повідомлено про поважність причин його не подання, а тому суд, з урахуванням положень ч. 4 ст. 159 КАС України та за відсутності доказів на підтвердження правомірності оскаржуваного позивачем рішення, кваліфікує зазначене як визнання відповідачем позову.

Суду не надано жодних доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке на останнього було накладено адміністративне стягнення, і не спростовано доводів позивача та його представника про неправомірність прийнято рішення і порушення встановленої законом процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КпАП України та застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень належить скасувати і провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Згідно зі ст. 132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 ст. 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 та ч. 5 ст. 134 КАС України).

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу адвоката позивачем надано договір про надання правничої допомоги № 112-ЮП від 19 лютого 2025 року, що укладений між ним та адвокатом Скрипчук О.П. і згідно з яким остання зобов`язалася надати позивачу послуги із надання правової допомоги, здійснення захисту чи представництва, що включає комплекс юридичних робіт та послуг, відповідно з умовами договору, а позивач зобов`язався виконати оплату таких послуг, а також надано акт № 1-000000051 здачі-приймання робіт (наданих послуг) від 20 лютого 2025 року, з якого вбачається, що вартість наданої правничої допомоги становить 4 000 грн і вона полягає у вивченні документів по справі про визнання протиправною та скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 ВН № 619 від 25 жовтня 2024 року, на що затрачено 1 год; вивчення судової практики з відповідних правовідносин, на що затрачено 2 год; підготовка позовної заяви по справі про визнання протиправною та скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 ВН № 619 від 25 жовтня 2024 року, на що затрачено 1 год; загальна вартість робіт (наданих послуг) становить 4 000 гривень, а також надано квитанцію № 5-к від 20 лютого 2025 року, згідно з якою адвокату Скрипчук О.П. сплачено ОСОБА_1 4 000 гривень.

Враховуючи обсяг вищезазначеної наданої адвокатом Скрипчук О.П. професійної правничої допомоги, обсяг підготовленої нею позовної заяви, тривалість затраченого на це часу, а також затраченого часу на участь адвоката у судовому засіданні, критерії реальності адвокатських витрат та розумності, складність справи, характер правовідносин і важливе значення цієї справи для позивача, та беручи до уваги, що позов задоволено повністю, суд дійшов висновку, що належить стягнути на користь останнього за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень витрати на правничу допомогу адвоката у заявленому позивачем розмірі.

З матеріалів справи вбачається і те, що позивачем були понесені витрати по оплаті судового збору у розмірі 605 грн. 60 коп.

Оскільки вимоги позивача до суб`єкта владних повноважень задоволені повністю, тому витрати по оплаті судового збору у вищезазначеному розмірі підлягають стягненню з останнього за рахунок його бюджетних асигнувань.

Таким чином, належить стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача судові витрати у загальному розмірі 4 605 гривень 60 копійок.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 77, 139, 242-246, 286 КАС України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - задовольнити.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 у справі про адміністративне правопорушення серії ВН № 619 від 25 жовтня 2024 року про накладення на ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) судові витрати у розмірі 4 605 (чотири тисячі шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржена безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Дата складення повного судового рішення 07 травня 2025 року.

Головуючий:О.В. Антонюк