Справа № 440/3431/25
Суддя: В.І. Бевза
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/3431/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бевзи В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовом Головного управління ДПС у Вінницькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАПАЛЬНИЧКА" про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

І. РУХ СПРАВИ

Стислий зміст позовних вимог.

Позивач Головне управління ДПС у Вінницькій області звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАПАЛЬНИЧКА" про стягнення коштів, а саме просить:

- прийняти рішення яким стягнути з рахунків/електронних гаманців у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, та з рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, що обслуговують ТОВ ЗАПАЛЬНИЧКА () податковий борг в сумі 4080,00 грн.,

- ухвалити судове рішення про зупинення видаткових операцій на рахунках/електронних гаманцях ТОВ Запальничка () шляхом накладення арешту на цінні папери та/або кошти та інші цінності ТОВ ЗАПАЛЬНИЧКА (), що знаходяться в банку, іншій фінансовій установі, небанківському надавачу платіжних послуг, емітенті електронних грошей (крім операцій з видачі заробітної плати та сплати податків, зборів, єдиного внеску, а також визначених контролюючим органом грошових зобов`язань платника податків, погашення податкового боргу).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що за відповідачем обліковується податковий борг з акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів та наявний факт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу.

Стислий зміст заперечень відповідача.

Відповідач відзив на позов не подав, увалу про відкриття провадження не отримав, оскільки, відповідно до поштового рекомендованого відправлення, відсутній за вказаною адресою.

Також відповідач не отримав позов, надісланий йому позивачем, внаслідок закінчення встановленого терміну зберігання.

Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу на те, що обов`язку контролюючого органу щодо повідомлення платника податків про проведення відповідної перевірки кореспондує обов`язок такого платника добросовісно ставитись до отримання відповідної кореспонденції або повідомлень, крім того, необізнаність платника з наказом про проведення перевірки через нехтування або ухилення від виконання такого обов`язку без поважних причин не може бути в подальшому розцінена на користь останнього (постанова судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі №810/3116/18).

У постанові від 9 жовтня 2018 року у справі № 820/1864/17 Верховний Суд зазначив, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків. При цьому, такий висновок у справі № 820/1864/17 Верховний Суд висловлював також при встановленому судами попередніх інстанцій факті виконання контролюючим органом вимог чинного податкового законодавства щодо направлення копії наказу про проведення перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків.

Згідно із пунктом 42.5 статті 42 ПК України, у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 124 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх поштової адреси судовий виклик або судове повідомлення надсилаються юридичним особам та фізичним особам-підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань

У разі відсутності учасників справи за такою адресою вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручено їм належним чином.

За таких обставин, суд вважає, що відповідно до частини 11 статті 126, пункту 5 частини 6 частини 11 статті 251 КАС України копія ухвали суду про відкриття провадження вручена відповідачу належним чином. Тобто, останній вважається повідомлений про розгляд даної справи. При цьому, відповідач не скористався правом, визначеним процесуальним законодавством, та відзив щодо заявлених позовних вимог до суду не подавав.

Відповідно до частини 6 статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд вважає, що позивач належним чином повідомлений про дане судове провадження.

Заяви, клопотання учасників справи.

Сторонами не подані суду заяви та клопотання.

Процесуальні дії у справі.

Полтавським окружним адміністративним судом від 24.03.2025 прийнята позовна заява до розгляду та відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); витребувані судом докази від відповідача.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Дослідивши заяви по суті справи та наявні у матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

ТОВ Запальничка є платником податків і зборів та перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Вінницькій області за нарахованими відповідачу (платнику податку) грошовими зобов`язаннями.

Згідно довідки про суму податкового боргу платника податків станом на 06.03.2025 за відповідачем рахується заборгованість в сумі 4080,00 грн., яка складається з штрафних санкцій за порушення податкового законодавства, на підставі якої платнику податку визначені грошові зобов`язання із акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Згідно із інтегрованою карткою платника податків за відповідачем обліковується податковий борг у сумі 4080,00грн.:

- акцизний податок з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, що складає всього 4080,00грн., в тому числі основного платежу - 0,00грн., штрафної санкції - 4080,00грн., пені - 0,00грн.

Зазначена вище заборгованість підтверджується карткою особового рахунку платника податків, податковими повідомленнями-рішеннями №7645/02-32-09-03 від 19.10.2022, №11661/02-32-09-03 від 30.12.2022, №13667/02-32-09-04 від 05.09.2023, що направлені відповідачу поштою за податковою адресою: вул. Половки, буд. 64, м. Полтава, Полтавська обл.

Судом встановлено, що з метою погашення податкового боргу, відповідачу надсилалась податкова вимога №0009731 -1302-0232 від 27.11.2023.

У зв`язку з несплатою Відповідачем податкового боргу, позивачем прийняте рішення №255 від 16.07.2024 про опис майна у податкову та на адресу відповідача направлене повідомлення щодо виділення майна в податкову заставу №32349/6/02-32-13-03-10 від 16.07.2024.

05.02.2025 податковим керуючим Козаковою О. В. складений акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу №36 від 05.02.2025;

Як вбачається із матеріалів справи, для погашення податкового боргу відповідача контролюючим органом вчинені дії з метою проведення опису майна у податкову заставу відповідача, проте внаслідок неотримання платником податку рішення та повідомлення позивача про опис майна у податкову заставу, позивачем складений акт відмови платника податку від опису майна у податкову заставу.

За наведених обставин позивач звертається до суду з адміністративним позовом про стягнення податкового боргу та зупинення видаткових операцій на рахунках/електронних гаманцях ТОВ Запальничка шляхом накладення арешту на цінні папери та/або кошти та інші цінності ТОВ Запальничка, що знаходяться в банку, іншій фінансовій установі, небанківському надавачу платіжних послуг, емітенті електронних грошей (крім операцій з видачі заробітної плати та сплати податків, зборів, єдиного внеску, а також визначених контролюючим органом грошових зобов`язань платника податків, погашення податкового боргу).

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

У нормі підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (далі - ПК України) визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Згідно з підпунктом 16.1.4. пункту 16.1 статті 16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до ст. 19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи виконують, зокрема, такі функції: організовують роботу та здійснюють контроль за застосуванням арешту майна платника податків, що має податковий борг, та/або зупинення видаткових операцій на його рахунках у банку.

Грошове зобов`язання платника податків відповідно до п. п. 14.1.39 п. 14.1 статті 14 ПК України - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Відповідно до п. 57.1 статті 57 ПК України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків. Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Пункт 59.5 ст. 59 ПК України визначає, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Підпунктом 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 ПК України встановлено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право: стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

Відповідно до пункту 41.4 статті 41 Податкового кодексу України органами стягнення є виключно контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 цього пункту, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень.

Згідно з пунктом 87.11. статті 87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Відповідно до пп. 20.1.31-20.1.34 п. 20.1 статті 20 ПК України контролюючий орган має право:

20.1.31. звертатися до суду щодо зупинення видаткових операцій платника податків на рахунках/електронних гаманцях такого платника податків у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, емітентах електронних грошей (крім операцій з видачі заробітної плати та сплати податків, зборів, єдиного внеску, а також визначених контролюючим органом грошових зобов`язань платника податків, погашення податкового боргу), у тому числі при недопущенні посадових осіб контролюючих органів до обстеження територій та приміщень;

20.1.32. звертатися до суду, якщо платник податків перешкоджає виконанню податковим керуючим повноважень, визначених цим Кодексом, щодо зупинення видаткових операцій на рахунках/електронних гаманцях платника податків шляхом накладення арешту на цінні папери та/або кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку, іншій фінансовій установі, небанківському надавачу платіжних послуг, емітенті електронних грошей (крім операцій з видачі заробітної плати та сплати податків, зборів, єдиного внеску, а також визначених контролюючим органом грошових зобов`язань платника податків, погашення податкового боргу), та зобов`язання такого платника податків виконати законні вимоги податкового керуючого, передбачені цим Кодексом;

20.1.33. звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, іншій фінансовій установі, небанківському надавачу платіжних послуг, емітенті електронних грошей, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу;

20.1.34. звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманців в емітентах електронних грошей, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини;

Пунктом 89.1 статті 89 ПК України встановлено що право податкової застави виникає:

89.1.1. у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку;

89.1.2. у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу;

89.1.3. у випадку, визначеному в пункті 100.11 статті 100 цього Кодексу, - з дня укладання договору про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань.

Згідно із пунктом 89.2 статті 89 ПК України, з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.

У разі якщо балансова вартість такого майна не визначена, його опис здійснюється за результатами оцінки, яка проводиться відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

У разі збільшення суми податкового боргу складається акт опису до суми, відповідної сумі податкового боргу платника податків, у порядку, передбаченому цією статтею.

Право податкової застави не поширюється на майно, визначене підпунктом 87.3.7 пункту 87.3 статті 87 цього Кодексу, на іпотечні активи, що належать емітенту та є забезпеченням відповідного випуску іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, на грошові доходи від цих іпотечних активів до повного виконання емітентом зобов`язань за цим випуском іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, а також на склад іпотечного покриття та грошові доходи від нього до повного виконання емітентом зобов`язань за відповідним випуском звичайних іпотечних облігацій.

Право податкової застави не застосовується, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг. Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Відмова платника податків від підписання акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави, не звільняє такого платника податків від поширення права податкової застави на описане майно. У такому випадку опис здійснюється у присутності не менш як двох понятих (пункт 89.3 статті 89 ПК України).

Пунктом 89.4 статті 89 ПК України визначено, що у разі якщо платник податків не допускає податкового керуючого для здійснення опису майна такого платника податків у податкову заставу та/або не подає документів, необхідних для такого опису, податковий керуючий складає акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу.

Контролюючий орган звертається до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках/електронних гаманцях платника податків, заборону відчуження таким платником податків майна та зобов`язання такого платника податків допустити податкового керуючого для опису майна у податкову заставу.

Зупинення видаткових операцій на рахунках/електронних гаманцях платника податків та заборона відчуження таким платником податків майна діють до дня складення акта опису майна платника податків у податкову заставу податковим керуючим або акта про відсутність майна, що може бути описано у податкову заставу, або погашення податкового боргу в повному обсязі. Податковий керуючий не пізніше робочого дня, що настає за днем складення цих актів, зобов`язаний надіслати банкам, іншим фінансовим установам, небанківським надавачам платіжних послуг, емітентам електронних грошей, а також платнику податків рішення про складення актів, яке є підставою для поновлення видаткових операцій та скасування заборони на відчуження майна.

У разі наявності у платника податків податкового боргу керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за місцем реєстрації платника податків, що має податковий борг, призначає такому платнику податкового керуючого. Податковий керуючий повинен бути посадовою (службовою) особою контролюючого органу. Податковий керуючий має права та обов`язки, визначені цим Кодексом (пункт 91.1 статті 91 ПК України).

Порядок призначення та звільнення, а також функції та повноваження податкового керуючого визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (пункт 91.2 статті 91 ПК України).

Податковий керуючий описує майно платника податків, що має податковий борг, в податкову заставу, здійснює перевірку стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі, проводить опис майна, на яке поширюється право податкової застави, для його продажу у випадках, передбачених цим Кодексом, одержує від боржника інформацію про операції із заставленим майном, а в разі його відчуження без згоди контролюючого органу (за умови, коли наявність такої згоди має бути обов`язковою згідно з вимогами цього Кодексу) вимагає пояснення від платника податків або його службових (посадових) осіб, здійснює підготовку документів для звернення до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника за межі України. У разі продажу в рахунок погашення податкового боргу майна платника податків, на яке поширюється право податкової застави, податковий керуючий має право отримувати від такого платника податків документи, що засвідчують право власності на зазначене майно (пункт 91.3 статті 91 ПК України).

Пунктом 91.4 статті 91 ПК України встановлено, якщо платник податків, що має податковий борг, перешкоджає виконанню податковим керуючим повноважень, визначених цим Кодексом, такий податковий керуючий складає акт про перешкоджання платником податків виконанню таких повноважень у порядку та за формою, що встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Контролюючий орган звертається до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках/електронних гаманцях платника податків та зобов`язання такого платника податків виконати законні вимоги податкового керуючого, передбачені цим Кодексом. Строк, на який можуть бути зупинені видаткові операції, визначається судом, але не більше двох місяців.

Зупинення видаткових операцій на рахунках/електронних гаманцях платника податків може бути достроково скасовано за рішенням податкового керуючого або суду.

Наказом Міністерства фінансів України від 25.05.2017 № 529, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 червня 2017р. за № 786/30654, «Про затвердження Порядку призначення та звільнення податкового керуючого з визначенням його функцій та повноважень» (далі Порядок №529) визначені наступні положення щодо визначення функцій та повноважень податкового керуючого:

«І. Загальні положення

1. Цей Порядок визначає правила призначення та звільнення, функції та повноваження податкового керуючого, а також порядок складання ним акта опису майна, яке передається у податкову заставу, та акта перешкоджання платником податків виконанню повноважень податковим керуючим.

ІІ. Призначення податкового керуючого

1. Податковий керуючий призначається платнику податків, що має податковий борг, наказом керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу за місцем реєстрації платника податків.

2. Посадова (службова) особа контролюючого органу наділяється повноваженнями податкового керуючого з дати видання наказу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу про призначення такої особи податковим керуючим.

III. Основні функції та повноваження податкового керуючого щодо податкової застави

1. Заведення на кожного платника податків, який має податковий борг, справи, у якій у хронологічному порядку зберігаються всі документи, що стосуються здійснюваних платником податків відповідних заходів із погашення податкового боргу.

2. Надсилання (вручення) платнику податків податкової вимоги.

3. Одержання від платника податків документів, необхідних для опису майна в податкову заставу.

7. Складання акта відмови платника податків від опису майна у податкову заставу.

9. Підготовка документів для звернення контролюючого органу до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках/електронних гаманцях платника податків, зокрема шляхом накладення арешту на цінні папери та/або кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку, іншій фінансовій установі, небанківського надавача платіжних послуг, емітента електронних грошей (крім операцій з видачі заробітної плати та сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а також визначених контролюючим органом грошових зобов`язань платника податків, погашення податкового боргу) та зобов`язання такого платника податків виконати законні вимоги податкового керуючого, передбачені Кодексом.

11. Складання акта про перешкоджання платником податків виконанню повноважень податковим керуючим за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.»

У Додатку 1 до Порядку призначення та звільнення податкового керуючого з визначенням його функцій та повноважень №529 (пункт 10 розділу ІІІ) зазначено, що у графі акту про перешкоджання платником податків виконанню повноважень податковим керуючим «факт перешкоджання виконанню повноважень, визначених Податковим кодексом України, зокрема» зазначаються дії, вчинені платником податків, наприклад: недопущення на територію платника податків; ненадання або несвоєчасне надання необхідних документів; надання недостовірної інформації та інші дії.

Наказом Міністерства фінансів України від 16.06.2017 №586, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 липня 2017 р. за № 859/30727, «Про затвердження Порядку застосування податкової застави податковими органами» (далі Порядок №586) визначений порядок застосування податкової застави:

«І. Загальні положення

1. Цей Порядок розроблений відповідно до статей 88 - 90, 92, 93 та 100 глави 9 розділу II Податкового кодексу України (далі - Кодекс) і визначає механізм застосування податкової застави податковими органами.

12. Повідомлення про виникнення у платника податків, що має податковий борг, права податкової застави міститься у податковій вимозі, яка надсилається відповідно до вимог статті 59 глави 4 розділу II Кодексу.

II. Опис у податкову заставу майна платника податків, що має податковий борг

1. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення про опис майна у податкову заставу (додаток 1), яке приймається керівником податкового органу (його заступником або уповноваженою особою). Рішення про опис майна у податкову заставу надається платнику податків, що має податковий борг.

2. Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису майна (додаток 2). Акти опису майна реєструються у журналі реєстрації актів опису майна у податкову заставу (додаток 3).

Повноваження щодо опису майна платника податків, що має податковий борг, покладаються на податкового керуючого.

4. У разі якщо платник податків не допускає податкового керуючого для здійснення опису майна такого платника податків у податкову заставу та/або не подає документів, необхідних для такого опису (окрім особливостей, передбачених розділом III цього Порядку), складається акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу (додаток 4).

У такому разі податковий орган звертається до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках/електронних гаманцях платника податків, заборони відчуження таким платником податків майна та зобов`язання такого платника податків допустити податкового керуючого для опису майна у податкову заставу. У разі прийняття судом рішення щодо зупинення видаткових операцій на рахунках/електронних гаманцях платника податків, заборони відчуження таким платником податків майна та зобов`язання такого платника податків допустити податкового керуючого для опису майна у податкову заставу його копія надсилається (надається) податковим органом банкам, іншим фінансовим установам, небанківським надавачам платіжних послуг, емітентам електронних грошей, а також платнику податків.»

У Додатку 4 до Порядку застосування податкової застави податковими органами №586 (пункт 4 розділу ІІ) зазначено, що у акті відмови платника податків від опису майна у податкову заставу за наявності законодавчих підстав зазначаються обставини відмови у здійсненні опису майна у податкову заставу та/або не надання документів, необхідних для такого опису.

Пунктом 91.1 статті 91 ПК України визначено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за місцем реєстрації платника податків, що має податковий борг, призначає такому платнику податкового керуючого. Податковий керуючий повинен бути посадовою (службовою) особою контролюючого органу. Податковий керуючий має права та обов`язки, визначені цим Кодексом.

Пунктом 95.3. статті 95 Податкового Кодексу України визначено, що стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

ІV. ВИСНОВКИ СУДУ

На підставі викладеного, суд висновує наступне.

Щодо стягнення податкового боргу.

Як вбачається із матеріалів справи, станом на дату звернення до суду за відповідачем рахується сума податкового боргу, яка складається із визначених платнику податків грошових зобов`язань, що підтверджується матеріалами справи.

На виконання вимог пункту 59.1 статті 59 ПК України, позивачем з метою погашення податкового боргу на податкову адресу відповідача, направлена податкова вимога.

При цьому, станом на день розгляду справи, суду не надані докази погашення відповідачем у добровільному порядку вказаної суми заборгованості.

Крім цього, інформація щодо оскарження вимоги в адміністративному та (або) у судовому порядку у суду відсутня.

Станом на день розгляду справи податковий борг підтверджується матеріалами справи, який відповідач не сплатив, суд дійшов висновку про наявність у контролюючого органу права на стягнення податкового боргу за цим адміністративним позовом в обсязі визначених підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України та щодо суми податкового боргу із акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів:

звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманців в емітентах електронних грошей, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Щодо зупинення видаткових операцій шляхом накладення арешту на кошти та інші цінності

Позивач звернувся до суду в порядку позовного провадження із даними вимогами до відповідача на підставі підпункту 20.1.32. пункту 20.1. статті 20 та пункту 89.4 статті 89 ПК України, як встановлено судом із змісту обставин справи.

За позовами суб`єктів владних повноважень до платників податків суд не має права виходити за межі позовних вимог, оскільки такі процесуальні дії суду будуть свідчити про явне порушення принципу рівності та законності процесу у спорі між суб`єктом владних повноважень та приватною особою, оскільки держава має діяти виключно в межах повноважень та визначеного порядку, відповідно до статті 19 Конституції України та «принципу належного урядування».

З системного та логічного аналізу положень пункту 89.4 статті 89 та пункту 91.4 статті 91 ПК України та пункти Порядків №529 та №586 з урахуванням кореляції цих норм до положень підпунктів 20.1.31 та 20.1.32 пункту 20.1 статті 20 ПК України, з урахуванням взаємозв`язку між собою, суд дійшов висновку, що вони співвідносяться як загальні та спеціальні норми.

Підпункти 20.1.31 та 20.1.32 пункту 20.1 статті 20 ПК України визначають загальні повноваження контролюючих органів, а пункт 89.4 статті 89 та пункт 91.4 статті 91 ПК України конкретний обсяг повноважень під час виникнення певної правової підстави щодо дій із обліку та погашення податкового боргу платника податків, тобто встановлюють окремі випадки підстав звернення контролюючого органу до суду щодо зупинення видаткових операцій, оскільки повноваження податкового керуючого також визначаються різними Порядками №529 та №586, з огляду на наступне:

1) пункт 89.4 статті 89 ПК України визначає, що у разі якщо платник податків не допускає податкового керуючого для здійснення опису майна такого платника податків у податкову заставу та/або не подає документів, необхідних для такого опису, податковий керуючий складає акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу.

Контролюючий орган звертається до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках/електронних гаманцях платника податків, заборону відчуження таким платником податків майна та зобов`язання такого платника податків допустити податкового керуючого для опису майна у податкову заставу.

У даному пункті зазначені підстави як недопуск та/або неподання документів, необхідних для такого опису, то обсяг позовної заяви про зупинення видаткових операцій платника податків визначається на рахунках/електронних гаманцях платника податків із одночасною забороною відчуження таким платником податків майна та одночасного зобов`язання такого платника податків допустити податкового керуючого для опису майна у податкову заставу.

Таке зупинення судом відбувається без строку дії рішення суду.

Пункту 89.4 статті 89 ПК України корелюють норми підпунктів 20.1.31 та 20.1.32 пункту 20.1 статті 20 ПК України та Порядок №586;

2) пункт 91.4 статті 91 ПК України встановлено, якщо платник податків, що має податковий борг, перешкоджає виконанню податковим керуючим повноважень, визначених цим Кодексом, такий податковий керуючий складає акт про перешкоджання платником податків виконанню таких повноважень у порядку та за формою, що встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Контролюючий орган звертається до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках/електронних гаманцях платника податків та зобов`язання такого платника податків виконати законні вимоги податкового керуючого, передбачені цим Кодексом. Строк, на який можуть бути зупинені видаткові операції, визначається судом, але не більше двох місяців.

У даному пункті зазначені підстави як перешкоджання виконанню податковим керуючим повноважень, то обсяг позовної заяви про зупинення видаткових операцій платника податків визначається на рахунках/електронних гаманцях платника податків та одночасного зобов`язання такого платника податків виконати законні вимоги податкового керуючого, передбачені цим Кодексом, із одночасним встановленням суду строку, на який можуть бути зупинені видаткові операції, визначається судом, але не більше двох місяців.

Пункту 91.4 статті 91 ПК України корелюють норми тільки підпунктів 20.1.31 та 20.1.32 пункту 20.1 статті 20 ПК України та Порядок №529;

Таким чином, суд здійснює висновок, що пункт 89.4 статті 89 та пункт 91.4 статті 91 ПК України мають різні підстави для звернення до суду, різні підстави обсягу позовних вимог та різні часові обмеження зупинення видаткових операцій на підставі рішення суду.

Перешкоджання платником податків виконанню податковому керуючому повноважень може відбуватись у формі ненадання документів на вимогу податкового керуючого для опису майна платника податків у податкову заставу.

Якщо судом встановлений факт перешкоджання виконанню податковим керуючим повноважень, то суд одночасно зобов`язує такого платника податків виконати законні вимоги податкового керуючого.

Тобто перешкоджанню виконанню податковим керуючим повноважень, повинна передувати вимога саме податкового керуючого.

Суд констатує на підставі матеріалів справи встановлена обставина, що контролюючий сформував повідомлення платнику податків (боржнику) про надання документів для опису майна у податкову заставу у формі листа щодо виділення майна в податкову заставу №32349/6/02-32-13-03-10 від 16.07.2024, який підписаний уповноваженою особою Головного управління ДФС у Вінницькій області, такий лист не отриманий платником податків поштовим зв`язком «Укрпошта», але вважається врученим відповідно но норм ПК України.

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платника, яка передбачає економічну виправданість дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність у бухгалтерській та податковій звітності платника.

Ненадання відповіді та документів платником податків на такий лист №32349/6/02-32-13-03-10 від 16.07.2024 свідчить про ухилення платником податків від виконання обов`язків встановлених статтями 89, 91 Податкового кодексу України.

Суд зазначає, що акт про відмову платника податків від опису майна у податкову заставу №36 від 05.02.2025, складений податковим керуючим Козаковою О. В., стали підставою звернення позивача до суду вимогами про зупинення видаткових операцій шляхом накладення арешту на кошти та інші цінності.

Судом також встановлено, що повідомлення лист позивача щодо виділення майна в податкову заставу №32349/6/02-32-13-03-10 від 16.07.2024 направлені відповідачу за його місцем знаходження у м. Полтаву.

Відповідно до відомостей відповіді № 1391695 від 19.05.2025 на запит суду та наданого позивачем витягу до позову з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходження відповідача Україна, 36034, Полтавська обл., місто Полтава, вул. Половки, будинок 64, перебуває на обліку Головному управлінні ДПС у Полтавській області, Державна податкова інспекція у м. Полтаві.

Позивачем не надані докази накази про призначення податкових керуючих відповідачу, а також не надані докази призначення податкового керуючого відповідачу Головним управлінням ДПС у Вінницькій області, поза місцезнаходженням відповідача.

Із змісту повідомлення листа позивача щодо виділення майна в податкову заставу №32349/6/02-32-13-03-10 від 16.07.2024 не встановлюється обставина, що такий лист є вимогою, яка складена податковим керуючим, повноважень на уповноважену особу Романа Старинця, на виконавця цього листа Олександра Чабана позивач суду не надав.

Із змісту акту про відмову платника податків від опису майна у податкову заставу №36 від 05.02.2025 взагалі не вбачається судом, яким контролюючим органом складений такий акт та чи надісланий відповідачу. Позивачем не надані докази щодо повноважень податкового керуючого Олени Козакової.

Також судом встановлено, що позовні вимоги у цій частині обґрунтовані контролюючим органом на підставі підпункту 20.1.32. пункту 20.1. статті 20 та пункту 89.4 статті 89 ПК України із наступним змістом позовних вимог:

«про зупинення видаткових операцій на рахунках/електронних гаманцях ТОВ Запальничка () шляхом накладення арешту на цінні папери та/або кошти та інші цінності ТОВ Запальничка (), що знаходяться в банку, іншій фінансовій установі, небанківському надавачу платіжних послуг, емітенті електронних грошей (крім операцій з видачі заробітної плати та сплати податків, зборів, єдиного внеску, а також визначених контролюючим органом грошових зобов`язань платника податків, погашення податкового боргу).», - у той же час дані позовні вимоги не відповідають обсягу повноважень та законодавчих підстав, з якими контролюючий орган має право звернутися до суду, а саме наступним вимогам ПК України:

- підпунктом 20.1.32 пункту 20.1 статті 20 ПК України встановлено, що контролюючий орган має звертатися до суду, якщо платник податків перешкоджає виконанню податковим керуючим повноважень, визначених цим Кодексом, щодо зупинення видаткових операцій на рахунках/електронних гаманцях платника податків шляхом накладення арешту на цінні папери та/або кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку, іншій фінансовій установі, небанківському надавачу платіжних послуг, емітенті електронних грошей (крім операцій з видачі заробітної плати та сплати податків, зборів, єдиного внеску, а також визначених контролюючим органом грошових зобов`язань платника податків, погашення податкового боргу), та зобов`язання такого платника податків виконати законні вимоги податкового керуючого, передбачені цим Кодексом;

- пунктом 89.4 статті 89 ПК України визначено, якщо платник податків не допускає податкового керуючого для здійснення опису майна такого платника податків у податкову заставу та/або не подає документів, необхідних для такого опису, податковий керуючий складає акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу.

Контролюючий орган звертається до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках/електронних гаманцях платника податків, заборону відчуження таким платником податків майна та зобов`язання такого платника податків допустити податкового керуючого для опису майна у податкову заставу.

Підпунктом 20.1.32 пункту 20.1 статті 20 ПК України визначає підстави та повноваження:

1) перешкоджання виконанню податковим керуючим повноважень;

2) зупинення видаткових операцій шляхом накладення арешту та одночасне звернення із вимогою про зобов`язання такого платника податків виконати законні вимоги податкового керуючого;

пунктом 89.4 статті 89 ПК України визначає підстави та повноваження:

1) не подає документів, необхідних для опису майна у податкову заставу;

2) зупинення видаткових операцій заборону відчуження таким платником податків майна та одночасне звернення із вимогою про зобов`язання такого платника податків допустити податкового керуючого для опису майна у податкову заставу.

Суд висновує, що контролюючий орган, звертаючись до суду із цими вимогами, порушив норми ПК України та КАС України:

1) не надав суду доказів повноважень податкових керуючих та направлення ними вимоги платнику податку, який має податковий борг;

2) не надав суду доказів повноважень податкових керуючих щодо здійснення дій із примусового стягнення податкового боргу (обліку податкової застави) поза місцем реєстрації платника податків у м. Полтава контролюючим органом у Вінницькій області;

3) не надав суду доказів акту перешкоджання виконанню податковим керуючим повноважень;

4) із змісту акту про відмову платника податків від опису майна у податкову заставу №36 від 05.02.2025 неможливо встановити, яким контролюючим органом складений такий акт;

5) контролюючим органом заявлені позовні вимоги у цій частині, які не відповідають змісту, обсягу та підставам, що визначені підпунктом 20.1.32 пункту 20.1 статті 20, пунктом 89.4 статті 89 ПК України;

6) контролюючий орган об`єднав у одному позові різні за підставами виникнення позовні вимоги: стягнення податкового боргу одночасно із вимогами про забезпечення реалізації повноважень податковим керуючим із обліку податкового боргу (податкової застави).

Суд додатково звертає увагу, що контролюючий орган має право звернутися із окремим позовом щодо реалізації підпункту 20.1.32 пункту 20.1 статті 20, пункту 89.4 статті 89 ПК України в межах строку визначеного Кодексом адміністративного судочинства України.

Суд також звертає увагу, що контролюючий орган має право звернутися із окремим позовом в порядку підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України, звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, іншій фінансовій установі, небанківському надавачу платіжних послуг, емітенті електронних грошей, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Суд відмовляє контролюючому органу у даній частині вимог.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Частиною 1 статті 78 КАС України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відносно доводів та вимог позивача, то суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 73 КАС України). Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 та 2 ст. 74 КАС України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 75 КАС України).

При цьому, суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Таки чином, в контексті обставин даної справи судом надана оцінка та відповідь на всі доводи позивача, які можуть вплинути на правильне вирішення спору.

Враховуючи наведене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Отже, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір з відповідача не стягується.

Додатково суд зазначає, що судовий збір сплачений за позовну вимогу, у якій позивачу відмовлено судом.

На підставі викладеного та керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Головного управління ДПС у Вінницькій області (код ЄДРПОУ ВП 44069150, 21028, вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАПАЛЬНИЧКА» (, 36034, вул. Половки, буд. 64, м. Полтава, Полтавська обл.) про стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути з рахунків у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманців в емітентах електронних грошей, що обслуговують ТОВ «ЗАПАЛЬНИЧКА» () податковий борг із акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 4080,00 (чотири тисячі вісімдесят гривень) грн.

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В.І. Бевза