Справа № 640/7675/21
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2025 рокусправа № 640/7675/21
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М., розглянув у порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про стягнення невиплаченого грошового забезпечення, стягнення заборгованості з індексації грошового забезпечення,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України з такими вимогами:

- стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 невиплачене грошове забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 07.11.2015 по 12.05.2017 в розмірі 4578 грн.;

- стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 заборгованість з індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2016 до 12.05.2017 в розмірі 1559,12 грн.;

- зобов`язати Департамент патрульної поліції Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач не виплатив йому частину грошового забезпечення - доплату за службу в нічний час за період з 07.11.2015 по 12.05.2017. Зазначав, що загальна кількість годин, відпрацьованих ним у нічний час за період з 07.11.2015 по 12.05.2017, складає 872 години. З урахуванням пункту 11 розділу II Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260, йому підлягала виплаті доплата за службу в нічний час за цей період у розмірі 4578 грн. (за 872 години). Також зазначав, що індексація грошового забезпечення поліцейських проводилася відповідачем з листопада 2017 року, відповідно до листа відповідача від 30.04.2020. Однак, відповідно до частини п`ятої статті 94 Закону України «Про Національну поліцію» грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону. Крім того зазначає, що відповідач повинен виплатити йому середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні починаючи з 12.05.2017 по день фактичного розрахунку.

Ухвалою окружного адміністративного суду міста Києва від 27.04.2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що в період із 07.11.2015 по 28.02.2018 довідки несення поліцейським служби в нічний час в управлінні патрульної поліції в Харківській області ДПП не формувалися, до Департаменту патрульної поліції не надходили. За відсутності довідок обліку несення служби ОСОБА_1 в нічний час за спірний період нарахування та здійснення виплати за службу в нічний час неможливе у зв`язку із порушенням в такому разі вимог абзацу 6 пункту 11 розділу ІІ наказу МВС України № 260. Щодо індексації грошового забезпечення, то звертає увагу суду, що на підставі Постанови КМУ від 18.10.2017 № 782, після внесених змін до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 № 1078, яким абзац 5 було доповнено словом «поліцейський». У зв`язку із набранням чинності вказаною постановою 24.10.2017 виплата індексації грошового забезпечення позивачу здійснюється з листопада 2017 року. Тому вимоги в частині нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2016 по 12.05.2017 задоволенню не підлягають.

У зв`язку із ліквідацією окружного адміністративного суду міста Києва на підставі пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2825-IX (в редакції Закону № 3863-ІХ) та Порядку передачі судових справ, нерозглянутих окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 № 399, проведено автоматизований розподіл адміністративних справ, які не розглянуті окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України; за результатами цього розподілу справа №640/7675/21 передана на розгляд та вирішення Львівського окружного адміністративного суду. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Львівського окружного адміністративного суду цю справу передано для розгляду судді Москалю Р.М.

Ухвалою від 07.02.2025 Львівський окружний адміністративний суд: - прийняв справу № 640/7675/21 до провадження та визначив порядок її розгляду (спрощене позовне провадження без виклику сторін; - запропонував позивачу надати суду додаткові письмові пояснення щодо актуальності цього спору (підтримання позовних вимог).

Відповідач надіслав суду додаткові пояснення у справі від 26.03.2025, заперечує проти задоволення позову з мотивів, раніше наведених у відзиві на позовну заяву, просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Процесуальні документи суду, скеровані позивачу на паперових носіях на адресу його зареєстрованого місця проживання, повернуті поштою до суду з відміткою неможливість вручення адресату. Суд 10.04.2025 ухвалив перейти до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначив судове засідання на 12.05.2025, повторно запропонував ОСОБА_1 скерувати суду додаткові письмові пояснення щодо актуальності цього спору та його процесуальної позиції по справі. Суд вжив додаткових заходів для повідомлення позивача про розгляд справи за його участі шляхом оприлюднення оголошення в порядку, визначеному статтею 130 КАС України.

ОСОБА_1 11.04.2025 надіслав суду заяву, повідомив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, розглядати справу без його участі за наявними матеріалами.

В судове засідання 12.05.2025 представники сторін не прибули. З огляду на процесуальну позицію учасників сторін, наведену в надісланих суду додаткових поясненнях, суд ухвалив завершити розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.

Суд дослідив аргументи сторін, наведені в заявах по суті спору, долучені до матеріалів справи докази, оцінив їх в сукупності та встановив такі фактичні обставини справи та відповідні правовідносини:

ОСОБА_1 перебував на службі в поліції на посаді поліцейського роти № 6 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Харківській області, із 12.05.2017 року звільнений зі служби. В період з грудня 2015 року по травень 2017 року ОСОБА_1 ніс службу в нічний час, відпрацював 872 години нічних змін, зокрема, за 2015 рік: грудень 48 годин; за 2016 рік: січень 56 годин, лютий 32 години, березень 64 години, квітень 64 години, травень 56 годин, червень 56 годин, липень 64 години, серпень 24 години, вересень 64 години, жовтень 64 години, листопад 16 годин, грудень 56 годин; за 2017 рік: січень 32 години, лютий 48 годин, березень 48 годин, квітень 48 годин, травень 32 години (а.с.26). За період з грудня 2015 по травень 2017 року ОСОБА_1 індексація грошового забезпечення не нараховувалася та не виплачувалася (а.с.24-25).

Представник ОСОБА_1 звернувся із адвокатським записом від 26.01.2021 року до Департаменту патрульної поліції НПУ, просив надати інформацію чи здійснювалася ОСОБА_1 доплата за службу в нічний час та індексація за період із 07.11.2015 по 12.05.2017. Департамент патрульної поліції НПУ у відповідь листом від 23.02.2021 повідомив, що підстави для нарахування доплати позивачу за службу в нічний час за період з 07.11.2015 по 28.02.2018 відсутні. Також, відповідач зазначив, що індексація грошового забезпечення поліцейських проводиться після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 № 782, якою внесені зміни до пункту 2 Порядку та доповнено абзац 5 після слова «військовослужбовці» словом «поліцейських», тобто з листопада 2017.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу грошового забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 07.11.2015 по 12.05.2017, включно, та індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 12.05.2017, включно, позивач звернувся до суду з цим позовом.

При прийнятті рішення у цій справі суд керується такими нормами права та мотивами їх застосування до спірних правовідносин:

Щодо позовних вимог в частині стягнення доплати за службу в нічний час:

Правові засади організації, та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 р. № 580-VІІІ (далі Закон № 580-VІІІ).

Згідно із статтею 91 Закону № 580-VIII особливий характер служби в поліції містить такі спеціальні умови для певних категорій поліцейських: 1) службу у святкові та вихідні дні; 2) службу позмінно; 3) службу з нерівномірним графіком; 4) службу в нічний час. Розподіл службового часу поліцейських визначається розпорядком дня, який затверджує керівник відповідного органу (закладу, установи) поліції. Для поліцейських установлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями, а для курсантів (слухачів) вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які готують поліцейських, - шестиденний робочий тиждень з одним вихідним днем. Вихідні, святкові та неробочі дні є днями відпочинку для всіх поліцейських, крім залучених до виконання службових обов`язків. Поліцейським, які виконували службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні, крім поліцейських, які працюють у змінному режимі, відповідний час для відпочинку в порядку компенсації надається протягом двох наступних місяців.

Відповідно до частин першої та другої статті 94 Закону №580-VIII, поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Так, порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджено наказом МВС України від 06.04.2016 №260 (далі - Порядок №260).

Пунктом 20 розділу І Порядку №260, встановлено, що за виконання службових обов`язків понад установлений службовий час, у вихідні, святкові та неробочі дні грошове забезпечення поліцейським додатково не виплачується. Поліцейським, які виконували службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні, крім поліцейських, які працюють у змінному режимі, відповідний час для відпочинку (у порядку компенсації) надається протягом двох наступних місяців.

Згідно із пунктом 11 розділу ІІ Порядку № 260 поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні. Службою в нічний час вважається виконання поліцейськими службових обов`язків у період з 22.00 до 06.00.

Поліцейським, які несуть службу в нічний час, надається перерва для відпочинку та харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва для відпочинку і харчування не включається в службовий час.

Поліцейським добового наряду під час чергування почергово надаються перерви для вживання їжі та короткочасного відпочинку. Загальна тривалість такої перерви становить 4 години (2 години вдень і 2 години вночі) та не включається в службовий час.

Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.

Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до цих Порядку та умов.

Поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.

З наведених норм можна дійти висновку, що служба у нічний час є однією з спеціальних умов особливого характеру проходження служби для певних категорій поліцейських, що визначено частиною першою статті 91 Закону № 580-VIII.

Суд встановив, що позивач за період із грудня 2015 року по травень 2017 року залучався до несення служби в нічний час та сумарно відпрацював 872 години нічних змін за період з грудня 2015 року по травень 2017 року, включно, зокрема, за 2015 рік грудень 48 годин; за 2016 рік: січень 56 годин, лютий 32 години, березень 64 години, квітень 64 години, травень 56 годин, червень 56 годин, липень 64 години, серпень 24 години, вересень 64 години, жовтень 64 години, листопад 16 годин, грудень 56 годин; за 2017 рік: січень 32 години, лютий 48 годин, березень 48 годин, квітень 48 годин, травень 32 години (а.с.26). Зазначене підтверджується довідкою підписаною т.в.о. заступника начальника управління начальником відділу чергової служби УПП в Харківській області ДПП капітаном поліції Ігорем Приходько.

Отже, відповідач був зобов`язаний здійснювати позивачу доплату за відпрацьовані години у нічний час у розмірах і у строки, передбачені чинним законодавством.

Щодо відсутності довідок обліку несення позивачем служби у нічний час та направлення їх до ДПП, як підстави відмови у задоволенні позовних вимог, то суд зазначає, що в силу положень пункту 11 Порядку № 260 обов`язок щодо формування довідок обліку несення позивачем служби в нічний час за формою, визначеною додатком 1 до Порядку №260 покладено на орган Нацполіції, тобто складення таких довідок не залежить від волі позивача. Разом з тим, сам же відповідач підтверджує факт несення позивачем служби в нічний час (а.с.26), а тому його аргументи є неналежним виправданням для відмови нарахувати цю доплату за зверненням поліцейського.

Тому суд визнає позовні вимоги щодо нарахування та виплати доплати за службу в нічний час за період з 01.12.2015 по 12.05.2017обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Водночас матеріали справи не містять доказів несення позивачем служби у нічний час у листопаді 2015 року, тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог в частині нарахування та виплати індексації грошового забезпечення:

Відповідно до частини п`ятої статті 94 Закону № 580-VIII грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Економічні, правові та організаційні засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових відносинах, на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання (далі - підприємства), а також з окремими громадянами та сфери державного і договірного регулювання оплати праці і спрямований на забезпечення відтворювальної і стимулюючої функцій заробітної плати визначає Закон України «Про оплату праці» від 24.03.1995 № 108/95-ВР (далі - Закон України № 108/95-ВР).

Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України № 108/95-ВР заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до статті 33 Закону України № 108/95-ВР в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

Згідно з частиною 5 статті 95 Кодексу законів про працю України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 № 2017-ІІІ (далі - Закон № 2017-ІІІ) визначено, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (частина 2 статті 19 Закону № 2017-ІІІ).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-XII (далі - Закон України № 1282-ХІІ) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення трудових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно з ч.ч. 1, 6 ст. 2, ч. 1 ст. 4 Закону України № 1282-ХІІ, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії, стипендії, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка (з 01.01.2016 - 103 відсотка).

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.

Згідно з статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 № 2017-III законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо: індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

З огляду на викладене, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці і у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) покладається на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності та виду юридичної особи.

Частиною 2 статті 5 Закону України № 1282-ХІІ передбачено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003, з наступними змінами та доповненнями (далі - Порядок № 1078 в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 1-1 Порядку № 1078, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка (з 01.01.2016 - 103 відсотка). Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2013 року місяця опублікування Закону України Про внесення змін до Закону України Про індексацію грошових доходів населення від 06.02.2003 № 491-IV. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищував поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Згідно з пунктом 6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, в тому числі: 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговості його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється, зокрема, у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на відповідний рік.

Тобто сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону України №1282-ХІІ, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.

Таким чином, індексація заробітної плати є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. Проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Постановою Кабінету Міністрів України №141 від 28.02.2018 внесено зміни у пункту 6 Порядку №1078 та викладено його в такій редакції: «Виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету. У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговості його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік».

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Суд звертає увагу, що відповідно до вимог чинного законодавства України, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

При цьому, нормами Закону № 1282-ХІІ та Порядку № 1078 визначено джерело коштів на проведення індексації.

Пунктом 6 Порядку № 1078 безпосередньо не скасовано виплату індексації заробітної плати (грошового забезпечення) та не пов`язано індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації. У зазначеному Законі йдеться про фінансові ресурси бюджетів всіх рівнів.

Системний аналіз норм Закону № 2017-ІІІ та Закону № 1282-ХІІ дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. При цьому, відповідно до вимог чинного законодавства України, проведення індексації, у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією), є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 № 782 внесено зміни до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, доповнивши абзац п`ятий після слова «військовослужбовців» словом «поліцейських».

Як вже встановив суд та не заперечується сторонами, у період з березня 2016 року по травень 2017 року індексація грошового забезпечення позивачу не нараховувалася та не виплачувалася. Відповідач мотивує вказану бездіяльність тим, що зміни до Порядку № 1078, які зобов`язують здійснювати індексацію грошового забезпечення поліцейських, були внесені лише 18.10.2017 постановою Кабінету Міністрів України № 782.

Однак суд звертає увагу, що положення Закону № 580-VIII мають вищу юридичну силу, ніж положення Порядку № 1078. Суд відхиляє доводи відповідача про те, що індексація грошового забезпечення позивача повинна здійснюватися лише з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України № 782, оскільки така індексація прямо передбачена положеннями Закону України «Про Національну поліцію» та Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Саме такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 16.07.2020 у справі № 2140/1763/18 та від 21.01.2021 у справі №160/35/20.

Оскільки індексація грошового забезпечення прямо передбачена положеннями Закону України «Про Національну поліцію» та Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», тому, в силу положень частини 2 статті 8 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" за наявності підстав, визначених цим Законом, право населення на реалізацію зазначених гарантій не залежить від прийняття рішень відповідними органами.

Тому суд дійшов до висновку про протиправне ухилення відповідача від проведення індексації грошового забезпечення позивача за період з березня 2016 року по травень 2017 року включно. Разом з тим, суд не бачить підстав для задоволення вимоги позивача в частині визначення загальної суми, яка належить до виплати позивачеві відповідачем, оскільки такі суми будуть розраховані відповідачем на виконання цього рішення суду з урахуванням пропорційності часу несення служби у спірний період з 01.03.2016 року по 12.05.2017 року.

Щодо позовних вимог в частині нарахування середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні:

Приписами статті 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до статті 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 № 108/95-ВР за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі Порядок № 100).

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 розділу ІІ Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Пунктом 5 розділу ІV Порядку № 100 визначено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Пунктом 8 розділу ІV Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Суд звертає увагу, що у статті 117 КЗпП чітко зазначено, що середній заробіток виплачується за весь час затримки виплати по день фактичного розрахунку із працівником. Період затримки такої виплати визначається в календарних днях, зокрема, до цього періоду включається день остаточного розрахунку з працівником. Тобто для стягнення сум середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі обставини як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Так, у цьому рішенні суд встановив, що позивачу протиправно не було нараховано та виплачено доплату за службу в нічний час за період із грудня 2015 по травень 2017 року та індексацію грошового забезпечення з березня 2016 по травень 2017 року.

На виконання цього рішення суду відповідач повинен здійснити перерахунок та виплату позивачу належного грошового забезпечення за спірний період. Суд враховує, що відповідач такого перерахунку та, відповідно, розрахунку ще не провів, таким чином, відсутній факт остаточного розрахунку з позивачем, тобто подія, з якою пов`язується виникнення обов`язку та можливості обчислення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а саме кількості календарних днів прострочення виплати, що є визначальною складовою для обчислення спірної суми (лише в момент виплати стає відомою дата, якою закінчується період прострочення виплати доходу).

Оскільки лише після виплати заборгованих сум грошового забезпечення виникає можливість та обов`язок нарахування середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, то позовні вимоги у цій справі були заявлені передчасно та з цієї причини є безпідставними. Отже, в їх задоволенні слід відмовити.

Таким чином, враховуючи наведені мотиви суду, позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити частково.

Відповідно до норм статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, на професійну правничу допомогу.

Представниця позивача в позовній заяві просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме витрати на правову допомогу в сумі 4000 грн.

Відповідач подав заперечення на заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, вважає такі витрати неспівмірними із складністю справи та обсягом наданих послуг. Посилається на те, що справа є незначної складності, з невеликим обсягом досліджуваних доказів, розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Тому просить суд відмовити у задоволенні клопотання про відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат на професійну правничу допомогу.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу, суд керується такими положеннями:

Відповідно до частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. За правилами частини третьої цієї статті, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до пункту 4) статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Нормами статті 30 цього Закону визначено, що формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту є гонорар. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як визначено в частині п`ятій статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження підстав, факту понесення та розміру витрат, пов`язаних з розглядом справи, представник позивача надав суду копії таких документів: 1) договір про надання правової допомоги № 19/12/2020/55 від 19.12.2020, укладений між адвокатським бюро «Юлії Крат» в особі керуючого бюро Крат Юлії Михайлівни та ОСОБА_1 (далі Клієнт); 2) акт здачі-приймання наданих правової допомоги № 1 від 04.03.2021 з переліком наданих послуг: - складання і направлення адвокатських запитів, збір інформації та документів, надання консультації 1 год. 1000 грн.; - формування правової позиції, підготовка стратегії захисту та узгодження її з клієнтом, складання, оформлення (формування доказової бази, систематизація, групування доказів, додатків до позовної заяви, роздруківка, посвідчення копій документів, забезпечення підписання) та подання позовної заяви 3 год. 3000 грн. Загальна вартість витрат на правничу допомогу становить 4000 грн.; 3) ордер серії ВІ № 1036477 та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 1841.

Аналіз наданих адвокатом послуг свідчить про те, що такі пов`язані з розглядом цієї справи: адвокат підготовив процесуальні документи по суті справи (позовну заяву, відповідь на відзив), здійснив аналіз та підбір судової практики в аналогічній до цієї категорії судових справах. Суд не має застережень до кваліфікації адвоката чи якості виконання ним обов`язків, підготовлених ним документів. Оцінюючи характер наданої адвокатом правової допомоги відповідно до згаданого акту виконаних робіт суд зауважує, що ця справа відноситься до справ незначної складності, а розмір витрат, заявлених до відшкодування, не пропорційний до вартості наданих послуг. Крім того, суд зауважує, що виконання робіт, зафіксованих в пункті 2 акту (друк та копіювання документів, посвідчення копій документів, забезпечення підписання) не є витратами на правничу допомогу. Підсумовуючи наведені мотиви, суд вважає справедливим відшкодуванням за рахунок відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 908 грн. (ставка судового збору за позовні вимоги немайнового характеру станом на 2021 рік, що сплачується за вирішення адміністративної справи професійним суддею).

Керуючись ст.ст. 9,19-20,22,25-26,90,139,229,241-246,250,251,255,295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції, що полягає в ухиленні від нарахування та виплати доплати за службу в нічний час ОСОБА_1 за період з грудня 2015 по травень 2017.

Зобов`язати Департамент патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3; ідентифікаційний код: 40108646) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) доплату за службу в нічний час за період з грудня 2015 по травень 2017.

Визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції, що полягає в ухиленні від здійснення нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2016 по 12.05.2017 року включно.

Зобов`язати Департамент патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3; ідентифікаційний код: 40108646) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2016 по 12.05.2017 включно.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3; ідентифікаційний код: 40108646) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення до суду апеляційної інстанції. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяМоскаль Ростислав Миколайович