Справа № 620/9694/24
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Непочатих В.О. Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року Справа № 620/9694/24

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 січня 2025 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України

у Львівській області,

Головного управління Пенсійного фонду України

в Чернігівській області

про визнання протиправним та скасування рішення,

зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - Відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - Відповідач 2), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 27.06.2024 № 57 Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні (перерахунку) пенсії по інвалідності згідно Закону України «Про державну службу»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити з 20.06.2024 та здійснити нарахування і виплату позивачу пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993№ 3723-ХІІ у розмірі 60% суми заробітку, з якого сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, з урахуванням при обчисленні пенсії довідки Новгород - Сіверської районної державної адміністрації від 05.06.2024 № 01-35/2434 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), з урахуванням виплачених сум.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 зазначав, що Відповідачем протиправно відмовлено йому у переведенні з пенсії по інвалідності згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця по інвалідності II групи відповідно до Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ, хоча для цього є всі правові підстави, а саме більше 10 років стажу державної служби, II групи інвалідності, котра була визначена у період перебування на державній службі.

2. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 січня 2025 року позов було задоволено частково, а саме:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 27.06.2024 № 57 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести ОСОБА_1 з 20.06.2024 (дати подання заяви) з пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовлено.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 як особа яка має інвалідність ІІ групи і має стаж на посаді державної служби понад 10 років, і перед зверненням за призначенням пенсії працював на посаді, віднесеній до посад державних службовців, має право на призначення пенсії по інвалідності згідно зі статтею 37 Закону № 3723-XII, та дійшов до висновку, що дії Відповідача щодо не переведення Позивача з пенсії по інвалідності, призначеній відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону України «Про державну службу» № 3723-XII є протиправними.

Відмовляючи у задоволенні частини позовних вимог, суд зазначив, що заявлена позовна вимога щодо порядку проведення розрахунку пенсії по інвалідності є передчасною та не підлягає задоволенню, оскільки перерахунок пенсії позивачу, з урахуванням висновків даного рішення суду, не проведений.

Крім того, суд першої інстанції прийшов до висновку, що не підлягає задоволенню позовна вимога, заявлена до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, оскільки дії зобов`язального характеру щодо переведення позивача на інший вид пенсії має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, яким у даному випадку є Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

3. Не погоджуючись з таким рішенням суду, Позивач та Відповідач 1 подали апеляційні скарги.

Позивач в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині часткового задоволення позовних вимог та ухвалити постанову, якою адміністративний позов - задовольнити повністю.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 зазначає, що судом не було враховано правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у зразковій справі №822/524/18 у постанові від 13.02.2019, згідно з якою належним способом захисту прав позивача є зобов`язання пенсійного органу призначити та здійснити нарахування спірної пенсії у розмірі 60% від заробітку, зазначеного у відповідній довідці.

Також Позивач відзначає, що п. 5 Порядку Nє622 передбачає врахування заробітної плати на підставі довідок, виданих на підставі постанови Правління Пенсійного фонду України «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям» №1-3 від 17.01.2017.

При цьому, ОСОБА_1 зазначає, що довідка Новгород-Сіверської районної державної адміністрації від 05.06.2024 року №01-35/2434 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) відповідає формі довідки про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям, що встановлена постановою правління, та є джерелом інформації про мої доходи, що впливають на правильність обчислення пенсії. Крім того, стверджує, що ні Відповідач, а ні суд не надав жодного доказу щодо правових підстав не враховувати вказані в ній відомості, а тому суд допустив порушення права Позивача на належний розмір пенсії.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, Позивач також посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 27.01.2023 по справі №340/4184/21.

З цих та інших підстав ОСОБА_1 вважає, що оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в частині.

ГУ ПФУ у Львівській області просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю та ухвалити нове, яким у задоволенні адміністративного позову - відмовити, зазначаючи, що Законом №889 не передбачено проведення перерахунків пенсії державним службовцям.

Водночас, Відповідач 1 стверджує, що питання призначення пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу, а суд не може перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції іншого органу державної влади.

Разом з тим ГУ ПФУ у Львівській області відзначає, що Законом №889 збережено право на призначення пенсії відповідно до попереднього законодавства про державну службу для осіб, зокрема, які на день набрання чинності Законом № 889, обіймають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону №3723 та актами Кабінету Міністрів України та особам, які на день набрання чинності Законом № 889 мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України.

Водночас, підставою для зарахування того чи іншого періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723, є встановлення за займаною посадою відповідного рангу.

З цих та інших підстав Відповідач 1 вважає, що оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в частині.

4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.03.2025 відкрито апеляційне провадження у справі, установлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

5. Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу Відповідача 1 у якому він просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Також у своєму відзиві ОСОБА_1 посилається на відсутність правових підстав для застосування постанови КМУ від 12.07.2024 №823, оскільки вона набрала законної сили вже після виникнення спірних правовідносин.

Крім того, Позивач зазначає, що якщо відмова відповідного органу визнана судом протиправною, а іншого варіанту поведінки у суб?єкта владних повноважень за законом не існує, суд має право зобов?язати такий орган влади вчинити конкретні дії, які б гарантували захист законних прав і свобод позивача, оскільки це і є основним завданням адміністративного судочинства.

Відповідачем 1 подано відзив на апеляційну скаргу Позивача у якому він просить у її задоволенні відмовити, зазначаючи доводи, аналогічні тим, що були викладені в його апеляційній скарзі.

6. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Позивачки підлягає задоволенню частково, апеляційні скарги Позивача та Відповідача підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

7. Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Позивачу з 30.09.2009 було встановлено 2 групу інвалідності (загального захворювання), а з 05.12.2013 встановлено безтерміново /т.1 а.с. 16-25/.

04.06.2010 ОСОБА_1 був звільнений з посади начальника відділу освіти Новгород-Сіверської райдержадміністрації Чернігівської області у зв`язку із виходом на пенсію по інвалідності згідно статті 37 Закону України «Про державну службу», частини першої статті 38 КЗпП України, про що свідчить запис № 18 у трудовій книжці та копія розпорядження № 40-ОС від 03.06.2010 /т.1 а.с. 10-13, 26/.

До стажу державної служби на момент звільнення також було враховано період проходження строкової військової служби з 15.05.1989 по 29.05.1991, що підтверджується копією військового квитка / т. 1 а.с. 27-28/.

05.06.2010 позивачу було призначено пенсію по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

З 01.03.2022 позивача було переведено на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в автоматичному режимі.

Як вбачається з копії розпорядження Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області від 31.05.2010 № 39-ОС стаж державної служби ОСОБА_1 станом на 03.06.2010 складав 10 років, у зв`язку з чим йому було встановлено щомісячну надбавку за вислугу років у розмірі 20 відсотків до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг.

20.06.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою про перехід з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, надавши документи за переліком згідно із розпискою-повідомленням, зокрема, довідку Новгород-Сіверської районної державної адміністрації від 05.06.2024 № 01-35/2434 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) /т. 1 а.с. 29-32/.

З урахуванням принципу екстериторіальності, заява позивача була опрацьована Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області та рішенням від 27.06.2024 № 57 позивачу було відмовлено у призначенні (перерахунку) пенсії по інвалідності згідно Закону України «Про державну службу», у зв`язку з тим, що відповідно до Закону № 889-VIII «Про державну службу» пенсія по інвалідності не передбачена. Також зазначено, що на дату звернення за перерахунком позивач не досяг відповідного віку /т. 1 а.с. 34/.

Листом від 28.06.2024 № 2500-0215-8/46108 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повідомило позивача про прийняте рішення /т. 1 а.с. 33/.

8. Вважаючи таке рішення Відповідача протиправним, Позивач звернувся до суду з цим позовом.

9. Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (далі - Закон № 3723-ХІІ), «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців до 01.05.2016 визначались Законом № 3723-ХІІ, а з 01.05.2016 - Законом 889-VIII.

Частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ було передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Також частина дев`ята вказаної статті передбачає, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особам, визнаним інвалідами I або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів I або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Статтею 90 Закону № 889-VIII, який набрав чинності з 01.05.2016, передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких в осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 попереднього Закону.

Так, відповідно до п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Висновки суду апеляційної інстанції.

10. Отже, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №889-V111 передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-Х11.

11. При цьому, Закон№3723-ХІІ не пов`язує нарахування пенсії по інвалідності з такою умовою, як досягнення певного віку.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 822/524/18 та, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, є обов`язковими для застосування судом апеляційної інстанції при вирішенні цієї справи.

12. Перевіряючи доводи апеляційної скарги Відповідача 1, судова колегія звертає увагу на те, що Позивач є інвалідом ІІ групи, станом на 01.05.2016 мав стаж державного службовця більш ніж 10 років, що учасниками справи не оспорюється, а тому він набув право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-Х11 на підставі п.п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ.

13. У контексті зазначеного, колегія суддів відзначає, що ГУ ПФУ у Львівській області не зазначає жодних доводів щодо протиправності висновків суду апеляційної інстанції у цій частині, натомість його доводи зводяться до цитування положень законодавства, що, з урахуванням викладеного вище, не спростовує правильність висновків суду першої інстанції. Позаяк, підставою прийняття спірного рішення є висновки пенсійного органу про відсутність у Позивача необхідного пенсійного віку, а не стажу роботи.

14. Водночас, колегія суддів відзначає, що доводи ГУ ПФУ у Львівській області, викладені у спірному рішенні про те, що з 01.05.2016 державним службовцям за нормами Закону №3723-XII призначаються лише пенсії за віком, колегія суддів до уваги не приймає як такі, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

15. Таким чином, колегія суддів приходить до висновку щодо протиправності відмови ГУ ПФУ у Львівській області у здійсненні переведення Позивача з пенсії по інвалідності на пенсію по інвалідності державного службовця.

16. Разом з тим, апеляційний суд відзначає, що відповідно до ч.3 ст. 245 КАС України, у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а тому колегія суддів приходить до висновку, що для належного захисту порушених прав Позивача слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити Позивачу з 20.06.2024 пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у розмірі 60% від заробітної плати, зазначеної у довідці Новгород- Сіверської районної державної адміністрації від 05.06.2024 № 01-35/2434 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.

Наведене узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, сформульованими у постанові від 13.02.2019 у зразковій справі №822/524/18, а також висновками Верховного Суду, викладеними зокрема у постанові від 12 лютого 2025 року у справі № 580/6600/24.

17. При цьому, апеляційний суд вважає безпідставними доводи Відповідача 1 про те, що функції ГУ ПФУ у Львівській області щодо звернення Позивача за призначенням пенсії вичерпано, оскільки за приписами п. 4.2 Порядку № 22-1 після реєстрації заяви Позивача засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області визначено, як структурний підрозділ органу, що призначатиме пенсію та який прийматиме рішення за заявою про призначення пенсії.

18. З матеріалів справи вбачається, що спірне рішення про відмову у перерахунку пенсії від 27.06.2024 №57 прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області за принципом екстериторіальності, і саме воно досліджувало пенсійні документи Позивача за його заявою і вирішувало питання щодо призначення (перерахунок) пенсії по інвалідності згідно Закону України «Про державну службу».

19. Відтак, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 належним відповідачем у частині позовних вимог щодо зобов`язання призначити Позивачу пенсію є саме Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглянув заяву ОСОБА_1 від 20.06.2024

20. Таким чином, саме Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, після скасування спірного рішення, зобов`язано перевести ОСОБА_1 з 20.06.2024 (дати подання заяви) з пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

21. Переглядаючи рішення суду першої інстанції в цій справі, судова колегія також враховує правову позиція ЄСПЛ, викладену в рішенні по справі «Стреч проти Сполучного Королівства» («Stretch - United Kingdom» № 44277/98), в якому Суд, здійснюючи прецедентне тлумачення ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначив, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності.

Крім того, у справі «Фон Мальтцан та інші проти Німеччини» («Von Maltzan and Others v. Germany» № 71916/01, № 71917/01 та № 10260/02) ЄСПЛ надав тлумачення поняттю «майно» саме в контексті ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, відповідно до якого таке поняття охоплює як «наявне майно», так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності». При цьому, Суд зробив висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність.

Разом з тим, у рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

22. Водночас, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зобов`язання ГУ ПФУ в Чернігівській області нарахувати та виплатити Позивачу пенсію, оскільки відсутні правові підстави стверджувати, що після здійснення спірного перерахунку, пенсія ОСОБА_1 не буде виплачуватися. При цьому, колегія суддів відзначає, що судовому захисту підлягає вже порушене право, а не право, яке може бути порушене у майбутньому.

23. Аналізуючи всі доводи учасників справи, колегія суддів приймає до уваги правові висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

24. Згідно зі ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

25. Таким чином, апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області підлягають задоволенню частково, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 січня 2025 року - скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області - задовольнити частково.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 січня 2025 року - скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області нарахувати ОСОБА_1 пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993№ 3723-ХІІ у розмірі 60% суми заробітку, з якого сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, з урахуванням при обчисленні пенсії довідки Новгород - Сіверської районної державної адміністрації від 05.06.2024 № 01-35/2434 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця та ухвалити постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області у цій частині - задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести ОСОБА_1 з 20.06.2024 на пенсію по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993№ 3723-ХІІ у розмірі 60% від заробітної плати, зазначеної у довідці Новгород - Сіверської районної державної адміністрації від 05.06.2024 № 01-35/2434.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині - відмовити.

В іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 січня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 19 травня 2025 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: Є.І. Мєзєнцев

В.В. Файдюк