Справа № 520/23171/24
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2025-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 р. Справа № 520/23171/24

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції: Бабаєв А.І.) від 24.12.2024 року по справі № 520/23171/24

за позовом ОСОБА_1

до Національного антикорупційного бюро України

про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Національного антикорупційного бюро України, в якому просить суд:

- визнати бездіяльність Національного антикорупційного бюро України щодо непризначення ОСОБА_1 на посаду «Головний спеціаліст сектору по роботі з розгляду заяв, звернень та запитів відділу по роботі з розгляду заяв, звернень та запитів Управління комунікацій та зовнішніх зв`язків» у зв`язку з поворотним прийняттям на роботу працівників аналогічної кваліфікації відповідно до ст. 42-1 КЗпП України протиправною;

- зобов`язати Національне антикорупційне бюро України в день набрання рішенням суду законної сили призначити ОСОБА_1 на посаду «Головний спеціаліст сектору по роботі з розгляду заяв, звернень та запитів відділу по роботі з розгляду заяв, звернень та запитів Управління комунікацій та зовнішніх зв`язків» у зв`язку з поворотним прийняттям на роботу відповідно до положень ст. 42-1 КЗпП України;

- стягнути з Національного антикорупційного бюро України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 22.04.2024 по дату винесення судового рішення.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.12.2024 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Національного антикорупційного бюро України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що суд не досліджував в повному обсязі обставини справи. Вказує, що висновок суду про те, що позивач не має переважного права на укладення трудового договору не можуть застосовуватись адже Законом України "Про Національне антикорупційне бюро України" передбачено, що призначення на посади у Національному бюро здійснюється виключно за результатами конкурсу, є передчасним та прийнятим через неправильне застосування та поверхневе тлумачення норм матеріального права. Висновок суду першої інстанції, що призначення працівників Національного бюро України здійснюється лише на конкурсній основі, не є вірним, оскільки під час зміни структури і штатного розпису в Національному антикорупційному бюро, внаслідок якої була скорочена посада державної служби, яку обіймала позивачка, здійснювалось призначення працівників Національного антикорупційного бюро України на інші рівнозначні/нижчі посади у відповідності до положень Закону України "Про державну службу" та ст. 49-2 КЗпП України, без проведення конкурсу. Тому вважає, що призначення вивільнених працівників, які мають пережне право при поворотному прийнятті на роботу, може здійснюватися без проведення конкурсу, так само як і під час активної фази вивільнення. Стосовно висновку суду про те, що позивачем не доведено звернення під час проведення конкурсу із заявами про реалізацію переважного права у зв`язку з поворотним прийняттям, позивач вказала, що чинне законодавство не вимагає подання заяви із зазначенням свого переважного права, не встановлює конкретної форми звернення тощо. Вважає, що для того, щоб працівнику скористатися своїм переважним правом, йому достатньо повідомити про своє бажання бути працевлаштованим.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому проти її задоволення заперечував та просив відмовити. На обґрунтування обставин викладених у відзиві зазначив, що ОСОБА_1 28.06.2023 звільнено з посади головного спеціаліста Харківського територіального управління Національного бюро у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури і штатного розпису відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу". 11.04.2024 розпорядженням Директора Національного бюро № 47-Р оголошено конкурс на зайняття вакантної посади "Головний спеціаліст сектору по роботі з розгляду заяв, звернень та запитів відділу по роботі з розгляду заяв, звернень та запитів Управління комунікацій та зовнішніх зв`язків" (2 посади). Вказує, що ані законодавство про державну службу, ані Закон України "Про Національне антикорупційне бюро України" не містить норм, які б передбачали право поворотного прийняття державного службовця на державну службу у випадку звільнення з посади, у зв`язку зі скороченням посади державної служби. У подальшому, позивач подала заяву про допуск до участі у конкурсі на зайняття посад державної служби підтвердила факт ознайомлення із Порядком проведення відкритого конкурсу для призначення на посади у Національному антикорупційному бюро України, затвердженого наказом від 31.05.2027 № 123-О. Тобто, позивач добровільно погодилася із умовами конкурсу та взяла участь у його проведенні на рівних засадах з іншими учасниками та під час конкурсу не зверталася із заявами про реалізацію переважного права у зв`язку з поворотним прийняттям на роботу.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач проходила службу у Національному антикорупційному бюро України на посаді головного спеціаліста Харківського територіального управління Національного бюро у період з 01.09.2017 по 28.06.2023.

Відповідно до наказу Директора Національного бюро від 22.06.2023 № 1228-Н позивача звільнено з посади головного спеціаліста Харківського територіального управління Національного бюро у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури і штатного розпису відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» з 28.06.2023, що підтверджується записом в трудовій книжці позивача.

11.04.2024 розпорядженням Директора Національного бюро № 47-Р оголошено конкурс на зайняття вакантної посади «Головний спеціаліст сектору по роботі з розгляду заяв, звернень та запитів відділу по роботі з розгляду заяв, звернень та запитів Управління комунікацій та зовнішніх зв`язків».

21.04.2024 позивач звернулась до Національного антикорупційного бюро України із заявою про участь у конкурсі на зайняття вакантної посади «Головний спеціаліст сектору по роботі з розгляду заяв, звернень та запитів відділу по роботі з розгляду заяв, звернень та запитів Управління комунікацій та зовнішніх зв`язків».

Відповідно до витягу з Протоколу від 04.06.2024 № 18 засідання Конкурсної комісії № 2 з проведення конкурсу вакантних посад у Національному антикорупційному бюро України (далі - Конкурсна комісія) з метою вивчення особистих, ділових і моральних якостей кандидатів ухвалила звернутися до Управління внутрішнього контролю Національного бюро із запитом щодо проведення перевірки відносно кандидатів на посаду для встановлення їх спроможності за своїм особистими, діловими та моральними якостями ефективно виконувати відповідні службові обов`язки.

Відповідно до витягу з Протоколу від 28.06.2024 № 19/ДСК засідання Конкурсної комісії рекомендовано Директору Національного антикорупційного бюро України кандидатури на зайняття вакантної посади «Головний спеціаліст сектору по роботі з розгляду заяв, звернень та запитів відділу по роботі з розгляду заяв, звернень та запитів Управління комунікацій та зовнішніх зв`язків» (2 посади)» з випробувальним строком 6 місяців.

07.07.2024 позивач подала Директору Національного антикорупційного бюро України скаргу на рішення Конкурсної комісії щодо визначення переможців конкурсу, що викладене у протоколі від 28.06.2024 № 19/ДСК.

Листом Директора Національного антикорупційного бюро України від 15.07.2024 № 01-294/20146 повідомлено, що позивачу було припинено державну службу та було звільнено з посади головного спеціаліста Харківського територіального управління Національного аитикорупційного бюро України 28 червня 2023 року у зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури і штатного розпису (пункт 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу»). Вказано, що Законом України «Про державну службу» переважне право на укладання трудового договору не передбачено, відповідно до статті 21 зазначеного закону вступ на державну службу здійснюється шляхом призначення громадянина України на посаду державної служби за результатами конкурсу. Зазначено, що відповідно до розпорядження Директора Національного бюро від 11.04.2024 № 47-Р було оголошено конкурс на зайняття вакантної посади «Головний спеціаліст сектору по роботі з розгляду заяв, звернень та запитів відділу по роботі з розгляду заяв, звернень та запитів Управління комунікацій та зовнішніж зв`язків» (дві посади) (не на посаду «Головний спеціаліст Харківського територіального управління Національного аитикорупційного бюро України»).

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не призначення її на посаду «Головний спеціаліст сектору по роботі з розгляду заяв, звернень та запитів відділу по роботі з розгляду заяв, звернень та запитів Управління комунікацій та зовнішніх зв`язків» у зв`язку з поворотним прийняттям на роботу працівників аналогічної кваліфікації відповідно до ст. 42-1 КЗпП України протиправною, звернулась до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Законом України «Про Національне антикорупційне бюро України» передбачено, що призначення на посади у Національному бюро здійснюється виключно за результатами відкритого (крім випадку, передбаченого частиною четвертою цієї статті) конкурсу, що проводиться в порядку, визначеному Директором Національного бюро. Позивачка добровільно погодилась із умовами конкурсу та взяла участь у його проведенні на рівних засадах з іншими учасниками. Крім того, позивачем не доведено звернення під час конкурсу із заявами про реалізацію переважного права у зв`язку з поворотним прийняттям на роботу. Відмовляючи у вимозі про стягнення середнього заробітку, суд першої інстанції вказав, що позивач не перебуває у трудових відносинах з Національним бюро з 28.06.2023, що виключає обов`язок відповідача нараховувати та виплачувати їй заробітну плату з 22.04.2024.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає таке.

Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України» визначено, що правову основу діяльності Національного бюро становлять Конституція України, міжнародні договори України, цей та інші закони України, а також прийняті відповідно до них інші нормативно-правові акти.

Закон України "Про Кабінет Міністрів України", Закон України "Про центральні органи виконавчої влади" та інші нормативно-правові акти, що регулюють діяльність органів виконавчої влади, а також Закон України "Про державну службу" застосовуються до Національного бюро, його службовців, осіб начальницького складу та інших працівників в частині, що не суперечить цьому Закону. У разі колізій між нормами цього Закону та інших законів і нормативно-правових актів, застосовуються норми цього Закону.

Спірним в межах даної справи є наявність чи відсутність у позивачки переважного права на призначення на посаду відповідно до ст. 42-1 КЗпП України, в рамках оголошеного відповідачем конкурсу.

Згідно з ч. 5 ст. 10 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України» на службу до Національного бюро приймаються на конкурсній, добровільній, контрактній основі громадяни України, які спроможні за своїми особистими, діловими та моральними якостями, віком, освітнім і професійним рівнем та станом здоров`я ефективно виконувати відповідні службові обов`язки. Кваліфікаційні вимоги до професійної придатності визначаються Директором Національного бюро. Призначення на посади у Національному бюро здійснюється виключно за результатами відкритого (крім випадку, передбаченого частиною четвертою цієї статті) конкурсу, що проводиться в порядку, визначеному Директором Національного бюро, крім призначення на посади першого заступника та заступників Директора Національного бюро, призначення на які здійснюється Директором Національного бюро без обов`язкового проведення відкритого конкурсу.

Порядок проведення відкритого конкурсу для призначення на посади у Національному антикорупційному бюро України затверджено наказом Директора Національного бюро від 31.05.2017 № 123-0 (далі - Порядок).

Згідно з п. 1.5 Порядку Конкурс проводиться з додержанням таких принципів: 1) рівні можливості - у конкурсі може брати участь кожен громадянин України, який відповідає кваліфікаційним вимогам до кандидатів на вакантну посаду у Національному бюро та щодо якого не застосовуються заборони для призначення, визначені чинним законодавством; 2) прозорість - конкурс здійснюється відкрито, з обов`язковим інформуванням громадськості шляхом оприлюднення інформації про оголошення конкурсу на вакантні посади, основні вимоги до кандидатів на вакантні посади, процедуру, етапи та строки проведення конкурсу, принципи та умови відбору кандидатів, перебіг конкурсу та його результати на офіційному вебсайті Національного бюро; 3) об`єктивність оцінки - багатоступеневий відбір під час проведення конкурсу створює умови для об`єктивного і неупередженого з`ясування спроможності кандидатів за своїми особистими, діловими та моральними якостями, віком, освітнім і професійним рівнем та станом здоров`я ефективно виконувати відповідні посадові обов`язки на посадах працівників Національного бюро.

Отже, Законом України «Про Національне антикорупційне бюро України» передбачено, що призначення на посади у Національному бюро здійснюється за результатами відкритого (крім випадку, передбаченого частиною четвертою цієї статті) конкурсу, що проводиться в порядку, визначеному Директором Національного бюро.

Статтею 42-1 КЗпП закріплено, що працівник, з яким розірвано трудовий договір з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 40 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), пунктом 6 частини першої статті 41 цього Кодексу, протягом одного року має право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, якщо роботодавець проводить прийняття на роботу працівників аналогічної кваліфікації.

Переважне право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу надається особам, зазначеним у статті 42 цього Кодексу, та в інших випадках, передбачених колективним договором.

Умови відновлення соціально-побутових пільг, які працівники мали до вивільнення, визначаються колективним договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 КЗпП України, особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, а також особливості застосування до них положень частини другої цієї статті, статей 42, 42-1, частин першої, другої і третьої статті 49-2, статті 74, частини третьої статті 121 цього Кодексу, встановлюються законом, що регулює їхній статус.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини.

Норми ст. 10 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України», визначають особливості проходження служби у Національному бюро та мають спеціальний характер, передбачають обов`язковість проведення відкритого конкурсу.

Як встановлено судовим розглядом, наказом Національного бюро від 22.06.2023 № 1228-Н ОСОБА_1 звільнено з посади головного спеціаліста Харківського територіального управління Національного бюро у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури і штатного розпису відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу».

11.04.2024 розпорядженням Директора Національного бюро № 47-Р оголошено конкурс на зайняття вакантної посади «Головний спеціаліст сектору по роботі з розгляду заяв, звернень та запитів відділу по роботі з розгляду заяв, звернень та запитів Управління комунікацій та зовнішніх зв`язків».

Після оголошення конкурсу на вакантну посаду, позивач подала заяву про допуск до участі у конкурсі на зайняття посад державної служби підтвердила факт ознайомлення із Порядком проведення відкритого конкурсу для призначення на посади у Національному антикорупційному бюро України, затвердженого наказом Директора Національного бюро від 31.05.2017 № 123-0.

Жодних заяв чи клопотань стосовно застосування до ОСОБА_1 інших вимог чи процедур, в тому числі й передбачених ст. 42-1 КЗпП України, від позивачки до відповідача не надходило, що визнається відповідачем та не спростовано позивачкою.

Отже, ОСОБА_1 прийняла участь в конкурсі на загальних підставах.

Порядок проведення відкритого конкурсу для призначення на посади у Національному антикорупційному бюро України затверджено наказом Директора Національного бюро від 31.05.2017 № 123-0 (далі - Порядок).

Згідно з п. 1.5 Порядку Конкурс проводиться з додержанням таких принципів: 1) рівні можливості - у конкурсі може брати участь кожен громадянин України, який відповідає кваліфікаційним вимогам до кандидатів на вакантну посаду у Національному бюро та щодо якого не застосовуються заборони для призначення, визначені чинним законодавством; 2) прозорість - конкурс здійснюється відкрито, з обов`язковим інформуванням громадськості шляхом оприлюднення інформації про оголошення конкурсу на вакантні посади, основні вимоги до кандидатів на вакантні посади, процедуру, етапи та строки проведення конкурсу, принципи та умови відбору кандидатів, перебіг конкурсу та його результати на офіційному вебсайті Національного бюро; 3) об`єктивність оцінки - багатоступеневий відбір під час проведення конкурсу створює умови для об`єктивного і неупередженого з`ясування спроможності кандидатів за своїми особистими, діловими та моральними якостями, віком, освітнім і професійним рівнем та станом здоров`я ефективно виконувати відповідні посадові обов`язки на посадах працівників Національного бюро.

Згідно з п. 5.1 Порядку конкурс передбачає складання кваліфікаційного іспиту (тестування), виконання практичних завдань та проведенім співбесіди.

Пунктом 5.5 Порядку передбачено, що співбесіда проводиться Конкурсною комісією у формі інтерв`ю за особистої участі кандидата згідно із затвердженим Конкурсною комісією графіком.

Під час співбесіди члени Конкурсної комісії можуть ставити запитання для уточнення біографії, професійного досвіду кандидата, оцінки професійних та особистих якостей кандидата до відповідних посадових обов`язків, рівня його вмотивованості, давати теоретичні і практичні завдання / кейси за напрямом діяльності відповідного структурного підрозділу з метою визначення здібностей та професійних умінь, необхідних для якісного виконання посадових обов`язків.

Відповідно до п. 5.6 Порядку за результатами співбесіди конкурсна комісія шляхом особистого голосування її членів може визначити одного кандидата або перелік кандидатів, які відповідають кваліфікаційним вимогам, а також особистим, діловим та моральним якостям, і можуть претендувати на відповідну вакантну посаду, а також на рівнозначні посади.

За результатами розгляду довідки про перевірку особистих, ділових та моральних якостей та проведеної повторної співбесіди (у разі, якщо така проводилася), конкурсна комісія може визначити переможця конкурсу та другого кандидата (як і найкращих кандидатів, які відповідають кваліфікаційним вимогам та особистим, діловим та моральним якостям), а також може визначити у випадках, визначених цим Порядком, перелік інших кандидатів, які відповідають вимогам професійної компетентності на відповідну вакантну посаду та особистим, діловим і моральним якостям.

Таким чином, виключно Конкурсна комісія може надавати оцінку професійного рівня, досвіду, навичок кандидатів на посаду, та обирати з-поміж них переможця конкурсу, тобто особу, яка має найкращі показники професійної, особистої та ділової компетентності.

Верховний Суд у постанові від 09.12.2021 по справі № 804/4192/17 зазначив, що саме конкурсна комісія, на підставі наданих їй дискреційних повноважень, шляхом відкритого голосування з числа кандидатів, що відповідають вимогам, які ставляться до працівників Національного бюро, та згідно з обґрунтованим рішенням конкурсної комісії на підставі результатів тестування та співбесіди, визначає претендентів, які мають найкращі професійний досвід, знання та якості для виконання службових обов`язків, і передає обрані кандидатури на вакантні посади у Національному антикорупційному бюро для розгляду Директору Національного антикорупційного бюро України.

Відповідно до витягу з Протоколу від 28.06.2024 № 19/ДСК засідання комісії рекомендовано Директору Національного бюро кандиатури Чернєєвої К.В. та ОСОБА_2 на зайняття вакантної посади "Головний спеціаліст сектору по роботі з розгляду заяв, звернень та запитів відділу по роботі з розгляду заяв, звернень та запитів Управління комунікацій та зовнішніх зв`язків" (2 посади).

07.07.2024 позивач подала Директору Національного бюро скаргу на рішення Конкурсної комісії щодо визнання переможців конкурсу, що викладене у протоколі від 28.06.2024 № 19/ДСК.

Листом Директора Національного бюро від 15.07.2024 № 01-294/20146 повідомлено позивача про відсутність підстав для задоволення скарги, адже її звільнено з посади головного спеціаліста Харківського територіального управління Національного бюро на підставі Закону України "Про державну службу", яким не передбачено таке поворотне прийняття.

Отже, позивач прийняла участь в конкурсі на загальних підставах, водночас не погодившись з кінцевими результатами, звернулась з заявою в якій повідомила про наявність у неї переважного права посилаючись на норми ст. 42-1 КЗпП України.

При цьому, рішення Конкурсної комісії щодо визнання переможців конкурсу, що викладене у протоколі від 28.06.2024 № 19/ДСК, не скасоване та чинне, позивачем в рамках спірних правовідносин не оскаржується.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у спірних правовідносинах відповідач діяв правомірно та в межах повноважень, а тому права позивачки не є порушеними.

Щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. У разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Якщо неправильне формулювання причини звільнення перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку і на умовах, передбачених частиною другою цієї статті.

Відповідно до наказу Директора Національного бюро від 22.06.2023 № 1228-Н позивачку звільнено з посади головного спеціаліста Харківського територіального управління Національного бюро у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури і штатного розпису відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» з 28.06.2023.

Застосування норм ст. 235 КЗпП України можливе лише у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, однак спірним в даній справі є саме призначення на посаду у зв`язку з поворотним прийняттям на роботу відповідно до положень ст. 42-1 КЗпП України.

І як правильно встановив суд першої інстанції, відповідач діяв правомірно та в межах повноважень, а тому позивачка не набула права на стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про відмову позивачу у задоволенні вимог адміністративного позову, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, і оскільки під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б потягли за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 24.12.2024 р. у цій адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у справі.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.12.2024 по справі № 520/23171/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)І.С. Чалий
Судді(підпис) (підпис) В.В. Катунов І.М. Ральченко