Справа № 627/391/25
Суддя: Бугаєнко І. В.
Дата ухвалення: 2025-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 627/391/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2025 с-ще Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Бугаєнко І.В.,

за участі секретаря - Пушкар І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Краснокутську Харківської області у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення 191/559 від 01.04.2025 -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому, просить суд: 1) скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_2 №191/559-п від 01.04.2025 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, 2) закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях адміністративного правопорушення.

Позовні вимоги мотивує тим, що 01.04.2025 ІНФОРМАЦІЯ_3 винесено постанову № 191/559-п про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП за нібито неявку за повісткою. Підставою для винесення постанови стало не надання позивачем доказів поважності причин неявки на вимогу ТЦК. При цьому позивач зазначає, що у визначену у повістці дату він перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Краснокутська ЦРЛ» Краснокутської селищної ради Харківської області.

31.03.2025 позивач проходив військово-лікарську комісію та не мав змоги особисто забрати постанову. Саме тому у зазначену вище дату ним було направлено заяву про закриття справи про адміністративне правопорушення та направлення йому постанови поштою, у якій він зазначив наведені вище підстави та додав підтверджуючі документи, на що 18.04.2025 відповідачем було надіслано позивачу постанову та відмову у закритті провадження.

Позивач вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною з наступних підстав. У матеріалах постанови відсутні докази того, що ним проігноровано вимоги закону. Зазначає, що законодавство передбачає адміністративну відповідальність за неявку за повісткою. Зокрема стаття 210-1 КУпАП зазначає, що відповідальність настає лише у випадку, коли повістка була вручена належним чином, а особа без поважних причин не з`явилася за викликом. Позивач зазначає, що надав усі підтверджуючі документи, які свідчать про те, що на дату яку потрібно було з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 , він перебував на стаціонарному лікуванні. А тому перебування у стаціонарі через пневмонію є поважною причиною, яка виключає правопорушення. Так, 13 березня 2025 року позивач потрапив у лікарню, що підтверджується відповідною довідкою, повістка була виписана на 18 березня 2025 року. Враховуючи, що законом передбачено семиденний строк в межах якого особа зобов`язана повідомити відповідний ТЦК про причини своєї неявки з подальшим прибуттям, позивач, не перевищуючи зазначений строк, а саме 24 березня 2025 року, прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що вкотре доводить його добросовісність та бажання виконати законні вимоги.

З огляду на викладене, вважає постанову незаконною та просить суд скасувати її з мотивів наведених вище.

Крім того, в матеріалах справи міститься клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду з позовом. Зазначає, що про існування оскаржуваної постанови від 01.04.2025 позивач дізнався лише 18.04.2025 при отриманні її у відділенні АТ «Укрпошта». Отже, з урахуванням приписів ч. 2 ст. 286 КАС України щодо можливості оскаржити рішення суб`єкта владних повноважень протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення, останнім днем оскарження спірної постанови є 11.04.2025. З огляду на незначний час пропуску строку на звернення до суду, позивач просить суд визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити такий строк.

07.05.2025 до суду від ІНФОРМАЦІЯ_4 надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги не визнають в повному обсязі, а пред`явлений позов вважають таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_5 є відділом ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є військовозобов`язаним, та перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних офіцерського складу у ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Указом Президента України від 24.02.2022 за №64/2022 «Про введення воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введений воєнний стан, в подальшому воєнний стан було продовжено, який діє на сьогодні.

Указом Президента України від 24.02.2022 N?69/2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено загальну мобілізацію, яка провадиться на всій території України на теперішній час. Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний після закінчення воєнних дій.

Представник відповідача зазначає, що доводи позивача щодо неправомірних дій з боку працівників ІНФОРМАЦІЯ_7 не відповідають дійсності, виходячи з наступного.

На адресу, за місцем реєстрації ОСОБА_1 , було надіслано повістку №2741028 сформовану за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, через відділення Укрпошти, рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення за адресою зареєстрованого місця проживання позивача, про виклик 18.03.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 , для уточнення даних.

Вказана повістка повернулася до ІНФОРМАЦІЯ_5 без вручення адресату з відміткою відділення АТ Укрпошта «адресат відсутній за вказаною адресою».

Таким чином, у розумінні п.41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року №560, ОСОБА_1 був належним чином був оповіщений про необхідність прибути до ІНФОРМАЦІЯ_5 , однак, останній за викликом не прибув, причини неприбуття не повідомив.

Факт неотримання поштового відправлення, що містить повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 , без наявності поважних причин неотримання такої повістки та неявки за викликом не може ставати підґрунтям для уникнення адміністративної відповідальності за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

24.03.2025 року ОСОБА_1 особисто з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_5 . Цього ж дня, головним спеціалістом відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_5 , службовцем ОСОБА_2 , відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення №191 від 24.03.2025 року за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення був складений у присутності позивача, останнього було ознайомлено з правами та обов`язками, відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також про дату, час та місце розгляду справи. Крім того, зі змістом протоколу ОСОБА_1 ознайомлений, другий примірник протоколу отримав під особистий підпис. Будь-яких клопотань, пов`язаних з розглядом справи позивач не заявляв.

На розгляд справи призначений 01.04.2025 ОСОБА_1 не з`явився, тому розгляд справи було проведено у його відсутність, та цього ж дня начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 , полковником ОСОБА_3 винесено постанову №191/559-п у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено штраф у розмірі 17 000 грн. Таким чином, ОСОБА_1 допустив порушення абз.2 ч.1 абз.8 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Поряд з цим, 03.04.2025 року на адресу ІНФОРМАЦІЯ_4 засобом поштового зв`язку надійшла заява від ОСОБА_1 , щодо повідомлення про неявку до територіального центру комплектування та соціальної підтримки 01.04.2025 р., та про закриття справи про адміністративне правопорушення, разом з доданою копією виписки з медичної карти стаціонарного хворого про перебування на лікуванні у період з 13.03.2025 по 20.03.2025 року, тобто зазначена заява від позивача надійшла вже після винесення оскаржуваної постанови.

Таким чином, оскаржувана постанова є обґрунтованою та правомірною, винесеною з дотриманням вимог чинного законодавства та не підлягає скасуванню. Просять у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Позивач у відкрите судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, 19.05.2025 через канцелярію суду надав заяву якою просить проводити судове засідання 19.05.2025 за його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача у відкрите судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, надав до суду відзив, в якому, крім іншого, просив суд розглядати справу без участі представника ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно з ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Щодо поновлення строку звернення до суду з цим позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ч. 1 ст. 120 КАС України).

Зі змісту позовної заяви та копії оскаржуваної постанови № 191/559-п винесеної від 01.04.2025 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП вбачається, що копію постанови ОСОБА_1 отримав лише 18.04.2025 засобами поштового зв`язку, що вбачається з трекінгу поштового повідомлення №460.

Таким чином, останнім днем на звернення до суду з цим позовом є 11.04.2025. З цією позовною заявою позивач звернувся до суду 28.04.2025.

З урахуванням того, що про існування оскаржуваної постанови позивач дізнався лише, отримавши таку засобами поштового зв`язку, суд, з огляду на незначний час пропуску строку на звернення до суду, визнає поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду з цим позовом, у зв`язку з чим поновлює відповідний строк на підставі ч. 1 ст. 121 КАС України.

Щодо вирішення спору по суті.

Судом встановлено, що 01.04.2025 тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 підполковником ОСОБА_4 винесено постанову №191/559-п, якою на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 17 000 грн. за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за порушення абз. 2 ч.1, абз.8 ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Як зазначено у постанові, ОСОБА_1 не з`явився за викликом без поважних на те причин у строк 18 березня 2025 року на 09 год 00 хв зазначений у повістці №2741028 сформованій за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, яка надіслана через відділення Укрпошти рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення за адресою зареєстрованого місця проживання останнього для уточнення даних до ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначене підтверджується повідомленням Укрпошти про повернення повістки з відміткою: адресат відсутній за вказаною адресою.

Не погодившись з вказаною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі по тексту КупАП; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 251 КУпАП визначено перелік фактичних даних в справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154 затверджено (далі - Положення № 154). Нормами п.п. 12-13 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154 (далі - Положення № 154) передбачено, що керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право, зокрема, розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначені статтею 235 Кодексу України, і накладати адміністративні стягнення та визначати функціональні (посадові) обов`язки підлеглого йому особового складу.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з приписами ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

За приписами ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, спірні відносини у даній справі склалися з приводу правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За приписами ч. 3 ст. 210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 №303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено на всій території України воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Відповідно до абз. 3 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно з абз. 6 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України зобов`язані виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

За вимогами абз. 1, 3 ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Згідно з п.20 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 (далі по тексту Порядок №560; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) з оголошенням мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: резервісти та військовозобов`язані, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях.

Пунктом 21 Порядку №560 встановлено, що за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Постановою КМУ №1147 від 08.10.2024 внесено зміни до Правил надання послуг поштового зв`язку.

Відтак, у пункті 82 Правил надання послуг поштового зв`язку, в які Постановою КМУ №1147 від 08.10.2024 були внесені зміни, передбачено, що «Рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК».

«Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника».

Відповідно до п. 41 Порядку №560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

За вимогою ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Нормами п.п. 12, 13 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 (далі по тексту - Положення №154) передбачено, що керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право, зокрема, розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначені статтею 235 Кодексу України, і накладати адміністративні стягнення та визначати функціональні (посадові) обов`язки підлеглого йому особового складу.

Отже, саме на відповідача як орган, який уповноважений розглядати справи про адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ст. 210-1 КУпАП покладено обов`язок щодо встановлення всіх фактичних обставин та дотримання процедури розгляду, визначеної ст. 278 КУпАП.

Судом, на підставі наявних матеріалів встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідною відміткою в паспорті.

Позивач є військовозобовязаним та перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних офіцерського складу у ІНФОРМАЦІЯ_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 ). Має номер в реєстрі «Оберіг» 6.

Відповідно до відомостей мобільного додатку «Резерв+» ОСОБА_1 , сформованого з мобільного додатку Резерв+, остання дата уточнення даних ОСОБА_1 24.03.2025.

З доданих відповідачем до відзиву на позовну заяву документів вбачається, що повістка №2741028 від 28.02.2025 про виклик ОСОБА_1 на 18.03.2025 о 09 год 00 хв до ІНФОРМАЦІЯ_7 ( АДРЕСА_2 ) для уточнення даних, підписана кваліфікованим електронним підписом керівника 28.02.2024, та того ж дня направлена позивачу за зареєстрованим місцем проживання /а.с.59/.

Відповідно до трекінгу відправлень Укрпошти за № 463, поштове відправлення прибуло до відділення за адресою: АДРЕСА_2 , Україна 05.03.2025 о 10:47, а 06.03.2025 о 12:03 зафіксовано невдалу спробу вручення, після чого вже 11.03.2025 о 07:59 відправлення було повернуто відправнику у зв`язку з тим, що одержувач відсутній за вказаною адресою.

З копії довідки про причини повернення поштового відправлення вбачається, що відправлення повернуто до ІНФОРМАЦІЯ_7 ( АДРЕСА_2 ) з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що, відповідно до Порядку № 560, є належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до ТЦК /а.с.60/.

18.03.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_7 позивач не з`явився.

24.03.2025 головним спеціалістом відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_1 , службовцем ОСОБА_2 стосовно ОСОБА_1 складено протокол № 191 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

За змістом цього протоколу: у період дії правового режиму воєнного стану котрий введений Указом Президента України №64/2022 та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 (зі змінами), у порядку визначеному п.7 ч.1 ст. 8 Законом України «Про правовий режим воєнного стану», при перевірці документів у ІНФОРМАЦІЯ_10 у громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , було встановлено факт порушення останнім законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Так як під час перевірки відповідно до наданих гр. ОСОБА_1 та наявних у ІНФОРМАЦІЯ_5 документів та пояснень було встановлено, що він без поважних на те причин не з`явився за викликом у строк 18 березня 2025 року на 09 год 00 хв, зазначений у повістці №2741028 сформованій за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, яка надіслана через відділення Укрпошти, рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення за адресою зареєстрованого місця проживання останнього для уточнення даних до ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначене підтверджується повідомленням Укрпошти про повернення повістки з відміткою: адресат відсутній за вказаною адресою. Своєю бездіяльністю громадянин ОСОБА_1 порушив вимоги абз.2 ч.1, абз.8 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.3 ст. 210-1 КУпАП /а.с.16,64./

У протоколі зазначені відомості про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 ознайомлено з правами та обов`язками відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також про дату, час та місце розгляду справи, зі змістом протоколу позивач ознайомився, про що свідчить підпис позивача. Крім того, в протоколі містяться пояснення ОСОБА_1 : «не з`явився через те, що перебував на стаціонарному лікуванні» /а.с.16,64/.

01.04.2025 тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 підполковником ОСОБА_4 винесено постанову №191/559-п якою на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 17 000 грн. за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за порушення абз. 2 ч.1, абз.8 ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 24.03.2025 року о 15 годині 15 хвилин спеціалістом відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_1 , службовцем ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення №191 від 24.03.2025 р. відповідно до ч.3 ст. 210-1 КУпАП, стосовно громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в частині порушення останнім законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. В ході бесіди, перевірки наданих та наявних у ІНФОРМАЦІЯ_7 документів, було встановлено, що гр. ОСОБА_1 не з`явився за викликом без поважних на те причин у строк 18 березня 2025 року на 09 год 00 хв зазначений у повістці №2741028 сформованій за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, яка надіслана через відділення Укрпошти, рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення за адресою зареєстрованого місця проживання останнього для уточнення даних до ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначене підтверджується повідомленням Укрпошти про повернення повістки з відміткою: адресат відсутній за вказаною адресою. Відповідно до п.41 Порядку призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 гр. ОСОБА_1 , оповіщений належним чином щодо прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_7 . Таким чином, громадянин ОСОБА_1 порушив вимоги абз. 2 ч.1, абз.8 ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Своєю бездіяльністю громадянин ОСОБА_1 порушив вимоги абз.2 ч.1, абз.8 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» /а.с.14-15, 67/.

Копію постанови за ч.3 ст. 210-1 КУпАП було надіслано на адресу ОСОБА_1 08.04.2025 засобами поштового зв`язку за вих.№1252, та отримано позивачем 18.04.2025, про що свідчить копія конверта та відомості щодо поштового відправлення за поштовим трекінгом № 460.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 31.03.2025 ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направив до ІНФОРМАЦІЯ_2 заяву, в якій зазначив, що 24.03.2025 прибувши до ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомив, що в день на який була виписана повістка він перебував на стаціонарному лікуванні і фізично не зміг з`явитися за викликом до РТЦК, про що зазначив і у складеному щодо нього за ч.3 ст. 210-1 КУпАП протоколі у розділі «пояснення та зауваження щодо змісту». До заяви додав копію виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 728 з терапевтичного відділення Краснокутської ЦРЛ. Зазначив, що 24.03.2025 року йому видали на руки протокол №191, та повідомили про необхідність з`явитися 01.04.2025 о 10 год 15 хв до ІНФОРМАЦІЯ_2 для отримання постанови про накладення на нього штрафу за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Також зазначив, що на вказану дату не зможе з`явитися, оскільки 25.03.2025 року лікарем-травматологом КНП «Краснокутська центральна районна лікарня» ОСОБА_5 йому видано направлення на планове медичне обстеження до обласної клінічної лікарні ХМР за адресою: АДРЕСА_3 , де надалі позивач в порядку «живої» черги декілька днів поспіль проходив рекомендоване обстеження. Позивач просив прийняти заяву та закрити справу про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю складу правопорушення /а.с.18, 19-20,61-62, 63/.

З наданої позивачем виписки із медичної картки стаціонарного хворого №728 терапевтичного відділення Краснокутської ЦРЛ, вбачається, що ОСОБА_1 перебував у стаціонарі з 13.03.2025 по 20.03.2025 з діагнозом: негоспітальна пневмонія, ІІІ група, період розпалу. ЛН 0 ст. /а.с.17, 65-66/.

Також, у протоколі про адміністративне правопорушення від 24.03.2025 №191 містяться пояснення ОСОБА_1 : «не з`явився через те, що перебував на стаціонарному лікуванні».

Таким чином, на час складання протоколу про адміністративне правопорушення № 191 від 24.03.2025, ОСОБА_1 мав проблеми зі здоров`ям, більш того, перебував на стаціонарному лікуванні, про що залишив свої пояснення в згаданому протоколі, які, проте, під час винесення відповідачем спірної постанови, були проігноровані останнім.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» поважною причиною неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці до територіального центру комплектування та соціальної підтримки є хвороба громадянина.

Відтак, під час розгляду протоколу по адміністративне правопорушення та винесення відповідної постанови, уповноважена посадова особа повинна була з`ясувати та перевірити обставини з приводу наявності у особи поважних причин неявки на зазначений у повістці час та дату до територіального центру комплектування та врахувати зазначені обставини.

Однак, відповідачем не враховано наведені вище обставини та пояснення позивача про поважність причин неприбуття його до ІНФОРМАЦІЯ_2 за повісткою 18.03.2025 у зв`язку зі станом здоров`я, тобто, здійснено розгляд справи про адміністративне правопорушення без всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Законодавець для визначення поважною причиною неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці до територіального центру комплектування та соціальної підтримки через «хворобу», не запровадив жодних додаткових запобіжників (вимог або обмежень) з приводу обставин перебігу такої хвороби та обраним медичним закладом шляхів та методів лікування, як то в порядку амбулаторного чи в порядку стаціонарного лікування тощо.

У порушення ч. 2 ст. 283 КУпАП відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП не враховано усіх обставин, які повинні бути установлені під час розгляду справи та мали суттєве значення для прийняття відносно позивача відповідного рішення, що є достатньою правовою підставою для його скасування.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, так, відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

За приписами ч.ч.1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У ході судового розгляду справи відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, всупереч положенням ч.2 ст. 77 КАС України, не доведено наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП, оскаржувана постанова відповідачем прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП та необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому є неправомірною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Разом з тим, оскаржувана постанова прийнята необґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мали значення для прийняття такого рішення.

Як вже зазначалося судом вище, відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи відсутність фактичних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суд дійшов висновку про скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 246 КАС України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 139 КАС України у зв`язку із задоволенням позову суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат по сплаті судового збору у сумі 605,60 гривень.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 6-9, 72-77, 139, 241-246, 250, 255, 271, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення 191/559-п від 01.04.2025 - задовольнити.

Скасувати постанову №191/559-п винесену01.04.2025 тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_4 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП - закрити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_5 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

СуддяІ. В. Бугаєнко