Справа № 380/7770/25
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2025 рокусправа № 380/7770/25
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гулкевич І.З., розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Жовківського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Жовківського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність посадових осіб Жовківського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), зокрема головного державного виконавця Мікули Людмили Степанівни та начальника відділу - Синицької Роксолани Володимирівни, яка полягає у не закінченні виконавчого провадження №67569828 щодо примусового виконання постанови №33551, виданої Сихівським ВДВС, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Держави виконавчого збору в розмірі 175507, 02 грн;

зобов`язати головного державного виконавця Жовківського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мікулу Людмилу Степанівну та начальника цього відділу Синицьку Роксолану Володимирівну винести постанову про закінчення виконавчого провадження №67569828 щодо примусового виконання постанови №33551,виданої Сихівським ВДВС про стягнення з ОСОБА_1 на користь Держави виконавчого збору в розмірі 175507,02 грн.

В обґрунтування позову вказано, що у Сихівському відділі державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на виконанні перебувало виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 464/5173/17 виданий 10.12.2019 Сихівським районним судом м. Львова, відповідно до якого в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Акціонерним товариством ПроКредитБанк за кредитною угодою №Л-0760/12.02 від 06.12.2002, укладених в її основі Договору про надання траншу №302.41717/Л-0760/12.02 від 03.03.2011 та Договору про надання траншу №302.41767/Л-0760/12.02 від 04.03.2011 у загальному розмірі 1755070 грн. 19 коп., з яких: 544154 грн. 04 коп. заборгованість по тілу за Договором про надання траншу №302.41717/Л-0760/12.02 від 03.03.2011; 37462 грн. 06 коп. заборгованість по відсотках за Договором про надання траншу №302.4171/ Л-0760/12.02 від 03.03.2011, 1 173 454 грн. 09 коп. - заборгованість по тілу кредиту за Договором про надання траншу №302.41767/Л-0760/12.02 від 04.03.2011, а також на часткове відшкодування понесених Акціонерним товариством ПроКредитБанк судових витрат у розмірі 26034 грн.18 коп. сплаченого судового збору, звернуто стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки №Л-0760/12.02- ІД посвідченого 04.03.2011 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Магировською О.В. за реєстровим 631, а саме: квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 3305297,№ запису 57381 у книзі № 79) на АДРЕСА_2 , належну на праві власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , шляхом її реалізації на прилюдних торгах з початковою ціною продажу згаданого предмета іпотеки для подальшої його реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій (надалі виконавчий лист № 464/5173/17, виданий 10.12.2019 Сихівським районним судом м. Львова). В рамках цього виконавчого провадження державним виконавцем Сихівського відділі ВДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було винесено постанову № 33551 від 04.06.2021 про стягнення виконавчого збору в розмірі 175 507, 02 грн. У зв`язку з поданням стягувачем заяви про повернення виконавчого документа без виконання державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. 18.11.2021 головним держаним виконавцем Сихівського відділу ДВС у місті Львові ЗМУ МЮ (м. Львів) Дзвоник М.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 67569978 щодо примусового виконання постанови № 464/5173/17 (65615321) виданої Сихівським ВДВС про стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору в розмірі 175507,01 грн

07.11.2022 старшим держаним виконавцем Сихівського відділу ДВС у місті Львові ЗМУ МЮ (м. Львів) Грень У.П. винесено постанову про передачу виконавчого провадження у Жовківський ВДВС у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) за місцем знаходженням нерухомого майна боржника. 23.03.2023 головним державним виконавцем Жовківського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мікулою Людмилою Степанівною винесено постанову про прийняття виконавчого провадження №67569828. В подальшому ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 11.03.2025 у справі №464/5173/17 вирішено: - видати дублікат виконавчого листа у справі №464/5173/17, виданого 10.12.2019 Сихівським районним судом м. Львова стосовно ОСОБА_1 , згідно з яким в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед АТ ПроКредитБанкза кредитною угодою від 06.12.2002 №Л-0760/12.02, укладених на її основі договору про надання траншу від 03.03.2011 №302.41717/Л-0760/12.02 та договору про надання траншу від 04.03.2011 №302.41767/Л-0760/12.02, у загальному розмірі 1755070,19 гривень, з яких: 544154,04 гривень - заборгованість по тілу кредиту за договором про надання траншу від 03.03.2011 №302.41717/Л-0760/12.02; 37462,06 гривень - заборгованість по відсотках за договором про надання траншу від 03.03.2011 №302.4171/Л-0760/12.02, 1173454,09 гривень - заборгованість по тілу кредиту за договором про надання траншу від 04.03.2011 №302.41767/Л-0760/12.02, а також часткове відшкодування понесених АТ ПроКредитБанк судових витрат у розмірі 26034,18 гривень сплаченого судового збору, звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №Л-0760/12.02-ІД, посвідченим 04.03.2011 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Магировською О. В. за реєстровим №631, а саме: квартиру АДРЕСА_3 , належну на праві власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , шляхом її реалізації на прилюдних торгах з початковою ціною продажу вказаного предмета іпотеки для подальшої його реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. - Замінити стягувача АТ ПроКредитБанк правонаступником - ОСОБА_4 у виконавчому листі №464/5173/17, виданого 10.12.2019 Сихівським районним судом м. Львова стосовно ОСОБА_1 , згідно з яким в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед АТ ПроКредитБанк за кредитною угодою від 06.12.2002 №Л-0760/12.02, укладених на її основі договору про надання траншу від 03.03.2011 №302.41717/Л-0760/12.02 та договору про надання траншу від 04.03.2011 №302.41767/Л-0760/12.02, у загальному розмірі 1755070,19 гривень, з яких: 544154,04 гривень - заборгованість по тілу кредиту за договором про надання траншу від 03.03.2011 №302.41717/Л-0760/12.02; 37462,06 гривень - заборгованість по відсотках за договором про надання траншу від 03.03.2011 №302.4171/Л-0760/12.02, 1173454,09 гривень - заборгованість по тілу кредиту за договором про надання траншу від 04.03.2011 №302.41767/Л-0760/12.02, а також часткове відшкодування понесених АТ ПроКредитБанк судових витрат у розмірі 26034,18 гривень сплаченого судового збору, звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №Л-0760/12.02-ІД, посвідченим 04.03.2011 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Магировською О. В. за реєстровим №631, а саме: квартиру АДРЕСА_3 , належну на праві власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , шляхом її реалізації на прилюдних торгах з початковою ціною продажу вказаного предмета іпотеки для подальшої його реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Новий стягувач вирішив повторно пред`явити до виконання виконавчий лист №464/5173/17, виданий 25.03.2025 Сихівським районним судом м. Львова 04.01.2022, але вже не в орган державної виконавчої служби, а приватному виконавцю виконавчого округу Львівської області Пиць А.А., у зв`язку із чим 02.04.2025 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №77690929. Того ж таки дня, в рамках вказаного виконавчого провадження приватним виконавцем Пиць А.А. винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди в сумі 178 110,43 грн. Виконавче провадження №77690929 до сих пір здійснюється приватним виконавцем Пиць А.А., в тому числі примусове виконання постанови про стягнення із ОСОБА_1 основної винагороди. Відтак, виконання органом державної виконавчої служби постанови про стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору та винесення приватним виконавцем постанови про стягнення з ОСОБА_3 основної винагороди, створило умови для подвійного стягнення із боржника виконавчого збору і винагороди приватному виконавцю за виконання одного і того ж виконавчого документу. У зв`язку із наведеними вище обставинами представник позивачки звернувся до Жовківського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) із заявою про закінчення виконавчого провадження, зняття арештів та виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників. Листом від 16.04.2025 відповідач зазначив, що в нього не має правових підстав закінчення виконавчого провадження, зняття арештів та виключення відомостей про боржника ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників. Таким чином Жовківським ВДВС у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) проігноровано зазначені вище обставини справи, а також висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 21.07.2022 у справі №320/6215/19, та не винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №67569828 щодо примусового виконання постанови №33551, виданої Сихівським ВДВС про стягнення з ОСОБА_1 на користь Держави виконавчого збору в розмірі 175507,02 грн. У зв`язку із такою неправомірною та протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби Сідельник Марія Юріївна звертається до суду за захистом свого права.

Ухвалою суду від 23.04.2025 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням вимог ст.287 КАС України та витребувано від Жовківського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції матеріали виконавчого провадження №67569828.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження № 67569828, відкрите згідно постанови №33551, виданої Сихівським ВДВС м. Львів про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 175507,02 грн. 07.11.2022 державним виконавцем Грень У. Сихівського ВДВС м. Львів була винесена постанова про передачу виконавчого провадження (у Сихівському ВДВС у м. Львові перебувало зведене виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 . У ході проведення виконавчих дій, накладено арешт на майно та кошти боржника. Згідно відповіді АТ КБ Приватбанк кошти відсутні. Згідно відповіді на запит МВС відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби. Згідно інформаційної довідки за боржником зареєстроване наступне нерухоме майно: 1. квартира за адресою АДРЕСА_4 , що в іпотеці у АТ КБ Приватбанк; 2. квартира за адресою АДРЕСА_5 , що в іпотеці в ПАТ ПрокредитБанк; 3. житловий будинок за адресою АДРЕСА_6 . Житловий будинок знаходиться на території не підвідомчій Сихівському ВДВС у м. Львові. З метою виконання виконавчого документа виконавче провадження необхідно передати у Жовківський ВДВС у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Львів) за місцем знаходженням нерухомого майна боржника.) 23.03.2023 державним виконавцем Мікулою Л.С. прийнято до виконання виконавче провадження. 14.10.2024 державним виконавцем Мікулою Л.С. винесено постанову про арешт коштів боржника. По виконавчому провадженню №67569828 з примусового виконання постанови Сихівського ВДВС № 33551 від 04.06.2021 (виділеної в окреме виконавче провадження) про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 175507,01 грн. 18.11.2021 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яка станом на 07.05.2025 перебуває на виконанні. Варто зазначити, що станом на 05.05.2025 постанова про стягнення виконавчого збору №33551 від 04.06.2021, яка перебуває на виконанні є чинною, боржником жодних заходів щодо її оскарження, визнання такої незаконною чи неправомірною не вживалися. Боржником пропущено 10-денний строк оскарження бездіяльності державного виконавця, оскільки йому було відомо про винесення постанови про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 175507,01 грн від 18.11.2021.

24.03.2025 на адресу відділу надійшла заява ОСОБА_1 про визначення поточного рахунку фізичної особи боржника для здійснення видаткових операцій, який відкритий для отримання пенсійних виплат в АТ КБ Приват БАНК. 26.03.2025 державним виконавцем винесено постанову про визначення поточного рахунку фізичної особи боржника для здійснення видаткових операцій та скеровано у АТКБ Приват БАНК з накладенням на цю постанову кваліфікований електронний підпис. 07.05.2025 керуючись ст. 56 Закону України Про виконавче провадження державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника.

Восьмий апеляційний адміністративний суд у Постанові від 20.10.2023 № 380/15793/23 зазначає, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження та ефективним засобом стимулювання боржника до намагання виконати рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження, аналогічна позиція наведена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 16 лютого 2023 року у справі №160/1389/22. Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження. Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що постанови про стягнення виконавчого збору та про відкриття виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору позивачем не оскаржувались. Зважаючи на те, що постанова про стягнення з позивача виконавчого збору вважається чинним виконавчим документом, вона підлягає виконанню у спосіб, передбачений Законом України Про виконавче провадження. Виходячи з вищенаведеного, підстави для закінчення виконавчого провадження № 67569828 згідно чинного законодавства відсутні.

Представником позивача подано відповідь на відзив.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши повідомлені позивачем аргументи щодо обставин справи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що на примусовому виконанні у Сихівському відділі державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало виконавче провадження №65615246 щодо примусового виконання виконавчого листа №464/5173/17 виданий 10.12.2019 Сихівським районним судом м. Львова, відповідно до якого в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Акціонерним товариством ПроКредитБанк за Кредитною угодою №Л-0760/12.02 від 06.12.2002 звернуто стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки №Л-0760/12.02-ІД посвідченого 04.03.2011 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Магировською О.В. за реєстровим 631, а саме: квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 3305297, № запису 57381 у книзі №79) на АДРЕСА_2 , належну на праві власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , шляхом її реалізації на прилюдних торгах з початковою ціною продажу згаданого предмета іпотеки для подальшої його реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

07.11.2022 старшим держаним виконавцем Сихівського відділу ДВС у місті Львові ЗМУ МЮ (м. Львів) Грень У.П. винесено постанову про передачу виконавчого провадження у Жовківський ВДВС у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) за місцем знаходженням нерухомого майна боржника.

23.03.2023 головним державним виконавцем Жовківського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мікулою Людмилою Степанівною винесено постанову про прийняття виконавчого провадження №67569828.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 11.03.2025 у справі №464/5173/17 вирішено: - видати дублікат виконавчого листа у справі №464/5173/17, виданого 10.12.2019 Сихівським районним судом м. Львова стосовно ОСОБА_1 , згідно з яким в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед АТ ПроКредитБанкза кредитною угодою від 06.12.2002 №Л-0760/12.02, укладених на її основі договору про надання траншу від 03.03.2011 №302.41717/Л-0760/12.02 та договору про надання траншу від 04.03.2011 №302.41767/Л-0760/12.02, у загальному розмірі 1755070,19 гривень, з яких: 544154,04 гривень - заборгованість по тілу кредиту за договором про надання траншу від 03.03.2011 №302.41717/Л-0760/12.02; 37462,06 гривень - заборгованість по відсотках за договором про надання траншу від 03.03.2011 №302.4171/Л-0760/12.02, 1173454,09 гривень - заборгованість по тілу кредиту за договором про надання траншу від 04.03.2011 №302.41767/Л-0760/12.02, а також часткове відшкодування понесених АТ ПроКредитБанк судових витрат у розмірі 26034,18 гривень сплаченого судового збору, звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №Л-0760/12.02-ІД, посвідченим 04.03.2011 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Магировською О. В. за реєстровим №631, а саме: квартиру АДРЕСА_3 , належну на праві власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , шляхом її реалізації на прилюдних торгах з початковою ціною продажу вказаного предмета іпотеки для подальшої його реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. - Замінити стягувача АТ ПроКредитБанк правонаступником - ОСОБА_4 у виконавчому листі №464/5173/17, виданого 10.12.2019 Сихівським районним судом м. Львова стосовно ОСОБА_1 , згідно з яким в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед АТ ПроКредитБанк за кредитною угодою від 06.12.2002 №Л-0760/12.02, укладених на її основі договору про надання траншу від 03.03.2011 №302.41717/Л-0760/12.02 та договору про надання траншу від 04.03.2011 №302.41767/Л-0760/12.02, у загальному розмірі 1755070,19 гривень, з яких: 544154,04 гривень - заборгованість по тілу кредиту за договором про надання траншу від 03.03.2011 №302.41717/Л-0760/12.02; 37462,06 гривень - заборгованість по відсотках за договором про надання траншу від 03.03.2011 №302.4171/Л-0760/12.02, 1173454,09 гривень - заборгованість по тілу кредиту за договором про надання траншу від 04.03.2011 №302.41767/Л-0760/12.02, а також часткове відшкодування понесених АТ ПроКредитБанк судових витрат у розмірі 26034,18 гривень сплаченого судового збору, звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №Л-0760/12.02-ІД, посвідченим 04.03.2011 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Магировською О. В. за реєстровим №631, а саме: квартиру АДРЕСА_3 , належну на праві власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , шляхом її реалізації на прилюдних торгах з початковою ціною продажу вказаного предмета іпотеки для подальшої його реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

02.04.2025 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №77690929. Того ж таки дня, в рамках вказаного виконавчого провадження приватним виконавцем Пиць А.А. винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди в сумі 178 110,43 грн. Виконавче провадження №77690929 по даний час здійснюється приватним виконавцем Пиць А.А., в тому числі примусове виконання постанови про стягнення із ОСОБА_1 основної винагороди.

Представник позивачки звернувся до Жовківського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про закінчення виконавчого провадження, зняття арештів та виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників.

Листом від 16.04.2025 відповідач зазначив, що в нього не має правових підстав закінчення виконавчого провадження, зняття арештів та виключення відомостей про боржника ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників.

Не погодившись з бездіяльністю відповідача позивач звернувся до суду.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України Про виконавче провадження від 02.06.2020 №1404-VІІІ.

Так, в розумінні статті 1 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону №1404-VІІІ примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Нормами частини 1 статті 18 Закону №1404-VІІІ встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини 5 статті 26 Закону №1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з частинами 1 - 3 статті 27 Закону №1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Відповідно до частини 4 статті 27 Закону №1404-VІІІ державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Пунктом 1 частини 1 статті 37 Закону №1404-VІІІ визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Частиною 3 статті 40 Закону №1404-VІІІ встановлено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частиною 7 статті 31 Закону України від 02.06.2016 №1403-VIII Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (далі - Закон №1403-VIII) приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Пунктом 5 частини 5 статті 27 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавчий збір не стягується у разі виконання рішення приватним виконавцем.

Відповідно до частини 6 статті 27 Закону №1404-VIII у разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

Водночас, Закон №1404-VIII містить прогалину у правовому регулюванні процедури стягнення з боржника виконавчого збору і основної винагороди за виконання одного й того ж виконавчого документа. Закон не визначає конкретний порядок та умови припинення процедури стягнення виконавчого збору з боржника у випадку подальшого пред`явлення стягувачем виконавчого документа до виконання приватному виконавцю.

Натомість, норми закону, що стосуються умов і підстав стягнення винагороди приватними виконавцями, не містять приписів, які б обмежували їх права на отримання винагороди за вчинення виконавчих дій у разі, коли виконавчий документ попередньо перебував на виконанні у державного виконавця.

Частиною 8 статті 27 Закону №1404-VIII встановлено, що під час передачі виконавчого документа від органу державної виконавчої служби приватному виконавцю виконавчий збір не стягується, якщо він не був стягнутий на момент передачі. У разі стягнення частини виконавчого збору на момент передачі виконавчого документа приватному виконавцю стягнута частина виконавчого збору поверненню не підлягає.

Зазначена норма спрямована на те, щоб не допустити одночасного стягнення з боржника виконавчого збору і основної винагороди, тобто, покликана уникнути подвійної оплати боржником відповідних витрат, пов`язаних з виконавчим провадженням.

Зокрема, у постанові від 21.07.2022 у справі №320/6215/19 Верховний Суд задавався питанням та здійснив аналіз ситуації, пов`язаної із подвійним стягненням плати державному і приватному виконавцям за виконання одного й того ж виконавчого документа.

Так, у вказаній постанові Верховний Суд зауважив, що Закон України Про виконавче провадження містить прогалину у правовому регулюванні процедури стягнення з боржників виконавчого збору і основної винагороди за виконання одного й того ж виконавчого документа.

Вирішення цієї проблеми зачіпає конвенційні та конституційні права особи, її інтереси, а також стосується забезпечення верховенства права під час здійснення виконавчого провадження.

Стягнення з боржника виконавчого збору й основної винагороди за виконання одного судового рішення тягне за собою додаткові витрати. Ця обставина може розглядатися як накладання непропорційного і надмірного тягара на боржника, що зачіпає його право власності, гарантоване статтею 41 Конституції України і статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист людських прав і основоположних свобод.

Про недопущення подвійного стягнення і виконавчого збору і основної винагороди зазначено, зокрема, ще й у постанові Верховного Суду від 14.03.2025 у справі №580/245/24.

Також у постанові Верховного Суду від 21.07.2022 у справі № 320/6215/19 останній посилається на приписи частини 6 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України щодо застосування аналогії закону (у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини). Суд зазначає, що у разі коли державний виконавець повернув виконавчий лист за заявою стягувача і розпочав стягнення виконавчого збору, а після цього стягувач пред`явив цей лист до виконання приватному виконавцю, який у свою чергу відкрив виконавче провадження й виніс постанову про стягнення основної винагороди у розмірі 10 відсотків від фактично стягнутих сум, то надалі виконавчий збір не стягується. У разі стягнення частини виконавчого збору на момент відкриття приватним виконавцем провадження з виконання того ж самого виконавчого документа стягнута частина виконавчого збору не повертається.

Застосування аналогії закону дозволило Суду також зробити висновок, що у такому випадку належний та ефективний спосіб захисту, здатний відновити й захистити права боржника, полягає у закінченні виконавчого провадження зі стягнення виконавчого збору. Правовою основою для закінчення виконавчого провадження зі стягнення виконавчого збору у подібному випадку слід розглядати як загальні підстави, перелік яких наведений у частині першій статті 39 Закону України Про виконавче провадження, так і частину восьму статті 27 цього Закону, яка у таких обставинах має характер спеціальної підстави для закінчення виконавчого провадження.

Також у цій постанові Верховний Суд зазначає, що, враховуючи положення частини восьмої статті 27, частини першої статті 39 Закону України Про виконавче провадження, до способів судового захисту у подібних ситуаціях можна віднести, серед іншого, визнання дій, бездіяльності протиправними; зобов`язання закінчити виконавче провадження зі стягнення виконавчого збору. Способи такого роду не суперечать закону, є адекватними обставинам і здатні забезпечити ефективний захист права боржника на припинення стягнення з нього виконавчого збору (...) З урахуванням висновків Суду щодо застосування аналогії закону, належним та ефективним способом захисту такого права є закінчення виконавчого провадження зі стягнення виконавчого збору.

З огляду на те, що спірні у цій адміністративній справі правовідносини є подібними до тих, що склалися у справах №320/6215/19 та №580/245/24, а саме стосувалися питання одночасного стягнення з боржника виконавчого збору державним виконавцем та основної винагороди приватного виконавця щодо примусового виконання одного й того самого виконавчого документа, суд вважає за можливе застосувати правові висновки Верховного Суду.

У даній справі встановлено, що після винесення державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору №33551 від 04.06.2021 та відкриття ВП №67569828 з її примусового виконання, стягувач за основним виконавчим документом (виконавчий лист № 464/5173/17) пред`явив його дублікат до виконання приватному виконавцю Пиць А.А., який 02.04.2025 відкрив виконавче провадження №77690929 та виніс постанову про стягнення з Позивача основної винагороди. Ці обставини є тими, за яких, відповідно до висновків Верховного Суду, подальше стягнення виконавчого збору у ВП №67569828 є неправомірним, а саме виконавче провадження підлягає закінченню.

Щодо доводів Відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду, суд зазначає наступне. Статтею 287 КАС України встановлено десятиденний строк для оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця. Однак, бездіяльність, яка полягає у не закінченні виконавчого провадження за наявності підстав для цього, є триваючим правопорушенням. У такому випадку строк звернення до суду обчислюється з моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права, і таке правопорушення триває до моменту його усунення.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про закінчення виконавчого провадження, на яку отримав відмову листом від 16.04.2025. Позов подано 18.04.2025, тобто в межах встановленого строку з моменту, коли позивачу стало достеменно відомо про відмову відповідача припинити триваюче порушення. Верховний Суд у своїх постановах неодноразово зазначав, що неправомірна бездіяльність може бути оскаржена упродовж усього часу її перебігу (наприклад, постанова ВС від 16.10.2023 у справі №910/1432/21, на яку посилається Позивач). Таким чином, суд вважає, що строк звернення до суду Позивачем не пропущено.

Посилання Відповідача на рішення апеляційних судів у справах №380/22356/23 та №380/15793/23 суд до уваги не бере, оскільки, по-перше, Позивач не була стороною у вказаних справах, а по-друге, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень та для судів (ч. 5 ст. 242 КАС України, ч. 5 ст. 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів).

З огляду на це, належним та ефективним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача закінчити виконавче провадження щодо стягнення виконавчого збору.

Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно з пунктом 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, відтак позов слід задовольнити.

Згідно частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Статтею 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно з ч.1 ст.134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч.2 ст.134 КАС України).

Відповідно до ч.3 ст.134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У частині 4 ст.134 КАС України вказано, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність).

Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність).

Відповідно до статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України, від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України, від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Відповідно до ч.9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Положеннями ч.5 ст.134 КАС України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Судом встановлено, що професійна правнича допомога ОСОБА_3 надавалась адвокатом Репаком Віталієм Валерійовичем адвокатського бюро ВІТАЛІЙ РЕПАКА на підставі договору №10 про надання правової допомоги від 11 квітня 2025 року.

Згідно рахунку №1 за правничі послуги, що надані на підставі Договору про надання правової допомоги №10 від 11 квітня 2025 року, адвокатом Репаком Віталієм Валерійовичем було надано позивачу послуги, вартість яких становить 10000,00 грн.

Суд вважає, що визначена адвокатом Репаком Віталієм Валерійовичем сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, за результатами розгляду справи №380/7770/25 не є належним чином обґрунтованою та завищеною у контексті дослідження обсягу фактично наданих ним послуг із урахуванням складності справи, кількості витраченого на ці послуги часу, та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг і витраченого адвокатом Репаком Віталієм Валерійовичем часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

З огляду на обсяг наданих послуг адвокатом Репаком Віталієм Валерійовичем, виходячи з критерію розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу та те, що заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу є неспівмірною з вимогами, які заявлені у позовній заяві, суд вважає, що розмір вказаних витрат має бути зменшений до 2000,00 гривень.

Крім цього, судові витрати у вигляді сплаченого позивачем при зверненні до суду із цим позовом судового збору в розмірі 968, 96 грн. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 77, 90, 242-246, 268-272, 287, 294 КАС України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Жовківського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) щодо не закінчення виконавчого провадження №67569828 щодо примусового виконання постанови № 33551, виданої Сихівським ВДВС про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 175 507, 02 грн.

Зобов`язати Жовківський відділ державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) закінчити виконавче провадження № 67569828 щодо примусового виконання постанови № 33551, виданої Сихівським ВДВС про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 175 507, 02 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Жовківського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Жовківського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2000 (дві тисячі) гривень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення .

СуддяГулкевич Ірена Зіновіївна