Справа № 380/1368/25
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2025 рокусправа № 380/1368/25
Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Братичак У.В., розглянувши в письмовому провадженні, у м. Львові, в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) звернувся з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ), в якій просить:

- визнати рішення про відмову у задоволенні рапорту зареєстрованого під вхідним номером 31761 від 04.12.2024 про звільнення з військової служби у зв`язку із сімейними обставинами, визначеними абзацом 9 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовця Військової частини НОМЕР_4 солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), яке оформлено відповіддю вих. № 12875 від 28.12.2024, складеною та підписаною командиром військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) полковником ОСОБА_2 протиправним;

- скасувати рішення про відмову у задоволенні рапорту зареєстрованого під вхідним номером 31761 від 04.12.2024 про звільнення з військової служби у зв`язку з сімейними обставинами визначеними абзацом 9 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовця Військової частини НОМЕР_4 солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), яке оформлено відповіддю вих. № 12875 від 28.12.2024, складеною та підписаною командиром Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) полковником ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) прийняти рішення про звільнення військовослужбовця Військової частини НОМЕР_4 солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) з військової служби у запас на підставах, визначених абзацом 9 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме: у зв`язку з утриманням військовослужбовцем повнолітньої дитини, ОСОБА_3 , яка є особою з інвалідністю II групи.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що позивач проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_4 , яка підпорядкована Військовій частині НОМЕР_1 .

06.11.2024 позивач звернувся до Військової частини НОМЕР_4 з письмовим рапортом та відповідним пакетом підтверджуючих документів про звільнення з військової служби за сімейними обставинами, передбаченими абз. 9 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме: у зв`язку з утриманням військовослужбовцем повнолітньої дитини, яка є особою з інвалідністю II групи.

Рапорт позивача від 06.11.2024 було отримано Військовою частиною НОМЕР_4 та передано на розгляд Військовій частині НОМЕР_1 , однак, такий рапорт відповідачем залишено без реалізації. Листом від 12.10.2024 представника позивача, у відповідь на його скаргу, повідомлено, що в задоволенні рапорту було відмолено у зв`язку з ненаданням документів, які б підтверджували факт утримання позивачем своєї повнолітньої дитини, яка є особою з інвалідністю ІІ групи.

Вважаючи таку відмову неправомірною та такою, що порушує законні права та інтереси позивача, останній просить позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою судді від 28.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

На адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому заперечив проти позову, мотивуючи тим, що Військовою частиною НОМЕР_1 було отримано 04.12.2024 (за вхідним № 31761) рапорт позивача від 06.11.2024 про звільнення з військової служби на підставі абзацу 9 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Звертає увагу суду, що саме за результатами розгляду рапорту позивача командиром Військової частини НОМЕР_1 було відмовлено у звільненні з військової служби позивачу та на рапорті (супровідному листі) була накладена відповідна резолюція, як це передбачено Наказом Міністерства оборони України № 531 від 06.08.2024 «Про затвердження Порядку організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України».

Зокрема, відповідно до пункту 2 розділу ІІІ Порядку організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, командир (начальник) надають відповідь на паперовий рапорт військовослужбовця шляхом накладення резолюції.

Повідомляємо, що Військова частина НОМЕР_1 за своєю організаційною формою є «окремою механізованою бригадою». Таким чином, у випадку наявності підстав для звільнення з військової служби, командиром військової частини НОМЕР_1 видається наказ (по особовому складу) про звільнення з військової служби, а у випадку відсутності підстав для звільнення ставиться відповідна резолюція, як це передбачено Наказом Міністерства оборони України № 531 від 06.08.2024 «Про затвердження Порядку організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України»

Про результати розгляду рапорту позивача Військова частина НОМЕР_1 повідомила Військову частину НОМЕР_4 листом вихідний №12875 від 28.12.2024, копія якого була долучена позивачем до матеріалів позовної заяви.

При цьому, розцінювати даний лист як «рішення» командира Військової частини НОМЕР_1 про відмову у звільненні з військової служби, та відповідно скасовувати лист, який має суто інформаційний характер є безпідставним.

Від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якій підтримано позовні вимоги.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_1 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_4 , яка є структурним підрозділом Військової частини НОМЕР_1 . Військова частина НОМЕР_1 у свою чергу за організаційною формою є окремою механізованою бригадою. Відповідні обставини сторонами не заперечуються.

06.11.2024 позивач звернувся по команді до Військової частини НОМЕР_4 з письмовим рапортом про звільнення з військової служби за сімейними обставинами, передбаченими абз. 9 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме: у зв`язку з утриманням військовослужбовцем повнолітньої дитини, яка є особою з інвалідністю II групи.

Зі змісту вказаного рапорту слідує, що позивачем долучалися належним чином завірені копії:

- свідоцтва про народження ОСОБА_3 серія НОМЕР_5 , виданого повторно 29.05.2024 Шосткинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Шосткинському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції;

- паспорту громадянина України з електронним безконтактним носієм ОСОБА_1 № НОМЕР_6 ;

- паспорту громадянина України з електронним безконтактним носієм ОСОБА_3 № НОМЕР_7 ;

- довідки до Акта огляду МСЕК від 24.10.2023 серія 12 ААГ № 276356, видана на ім`я ОСОБА_3 ;

- пенсійного посвідчення ОСОБА_3 серія НОМЕР_8 , виданого 06.12.2023;

- договору між батьками про визначення місця проживання та утримання дитини з інвалідністю, укладеного 03.10.2024 між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Мізірною Я. В. та зареєстрований в реєстрі за № 6439;

- заяви ОСОБА_3 від 04.10.2024 про перебування на утриманні ОСОБА_1 , засвідчена приватним нотаріусом Новохатською І. Ю. та зареєстрована в реєстрі за № 2286;

- інформації про окремі операції по картці/рахунку ( НОМЕР_9 ) і додатковим рахунком договору SAMDNWFC6 від 04.08.2014 за період 01.01.2020 04.11.2024 (випискa №EK8F9GH7IPA4JHDQ від 04.11.2024, надана АТ КБ «ПриватБанк»);

- інформація про окремі операції по картці/рахунку ( НОМЕР_10 ) і додатковим рахунком договору SAMDNWFC3 від 27.08.2020 за період 01.01.2020 04.11.2024 (випискa №4Q7FBIGC625F2H98 від 04.11.2024 надана АТ КБ «ПриватБанк»).

Рапорт позивача від 06.11.2024 було отримано Військовою частиною НОМЕР_4 та передано на розгляд Військовій частині НОМЕР_1 , однак, такий рапорт відповідачем не погоджено та залишено без реалізації, що підтверджується листом Військової частини НОМЕР_4 від 29.11.2024 №1174 та резолюцією, проставленою на ньому.

Листом від 28.12.2024 №12875 Військова частина НОМЕР_1 повідомила Військову частину НОМЕР_4 , що за результатами розгляду рапорту позивача командуванням позитивного рішення не прийнято. Даний рапорт залишено без реалізації.

Листом від 12.10.2024 №9250 Військова частина НОМЕР_1 повідомила представника позивача, у відповідь на його скаргу, що в задоволенні рапорту було відмолено у зв`язку з ненаданням документів, які б підтверджували факт утримання позивачем своєї повнолітньої дитини, яка є особою з інвалідністю ІІ групи. В свою чергу, солдат ОСОБА_1 до поданого раопрту долучив лише документи, які підтверджують ступінь споріднення та факт наявності в нього повнолітньої дитини, яка є особою з інвалідністю.

Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку вказаним спірним правовідносинам, суд застосовує наступні правові норми.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Законом України від 24.02.2022 №2102-IX затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Згідно з п. 3 Указу встановлено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30, 34, 38, 39, 41, 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану». У зв`язку з веденням воєнного стану також прийнято рішення щодо проведення загальної мобілізації в Україні.

Отже, у зв`язку з військовою агресією російською федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/202 постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжувався та діє на момент винесення даного рішення.

Загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (тут і надалі у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №2232-ХІІ).

Відповідно до частин першої статті 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

У частині першій статті 2 Закону №2232-ХІІ встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами (частина четверта статті 2 Закону України №2232-ХІІ).

Підстави для звільнення військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації в умовах воєнного стану викладені у частині четвертій статті 26 Закону України №2232-ХІІ.

У підпункті «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України №2232-ХІІ військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби, зокрема під час дії воєнного стану: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Згідно з абз. 9 п. 3 ч. 12 статті 26 Закону України №2232-ХІІ військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, зокрема під час дії воєнного стану, у зв`язку з утриманням військовослужбовцем повнолітньої дитини, яка є особою з інвалідністю I чи II групи.

Частиною 7 статті 26 Закону №2232-XII визначено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджене Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі -Положення № 1153/2008).

Відповідно до абзацу 2 пункту 12 Положення № 1153/2008 право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Пунктом 233 Положення № 1153/2008 передбачено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту виконання вимог Положення №1153/2008 визначає Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України №170 від 10.04.2009 (далі Інтрукція №170).

Відповідно до пункту 12.1 розділу XII цієї Інструкції, звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби) здійснюється посадовими особами, визначеними пунктом 225 Положення №1153/2008.

За змістом пункту 225 Положення №1153/2008, звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зокрема у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Відповідно до пункту 12.11 Інструкції №170 перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, зазначено у Додатку 19 до Інструкції.

Додатком 19 до Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України визначено Перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби.

Зокрема передбачено, що при поданні до звільнення з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначено пунктом 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у разі утримання військовослужбовцем повнолітньої дитини, яка є особою з інвалідністю I чи II групи подаються наступні підтверджуючі документи, а саме:

- для підтвердження інвалідності дитини - довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, визначеною МОЗ, або копія посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або копія пенсійного посвідчення чи копія посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою, затвердженою Мінсоцполітики;

- для підтвердження родинних зв`язків - копія свідоцтва про народження дитини із зазначенням батьківства (материнства) особи.

Таким чином, законодавцем визначено вичерпний перелік документів, які підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин для звільнення з військової служби у період військового стану.

Так, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_4 , яка є структурним підрозділом Військової частини НОМЕР_1 .

У позивача є повнолітня дитина ОСОБА_3 , якому встановлена 2 група інвалідності, загальне захворювання. Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 серія НОМЕР_5 , виданого повторно 29.05.2024 Шосткинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Шосткинському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та копією пенсійного посвідчення ОСОБА_3 серія НОМЕР_8 , виданого 06.12.2023.

Також судом встановлено, що 06.11.2024 позивач звернувся по команді до Військової частини НОМЕР_4 з письмовим рапортом про звільнення з військової служби за сімейними обставинами, передбаченими абз. 9 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме: у зв`язку з утриманням військовослужбовцем повнолітньої дитини, яка є особою з інвалідністю II групи.

Як слідує з матеріалів справи, позивачем до рапорту від 06.11.2024 про звільнення з військової служби надано усі необхідні документи, передбачені Додатком 19 до Інструкції №170. У листі від 12.10.2024 №9250 Військова частина НОМЕР_1 не заперечувала, що солдат ОСОБА_1 до поданого рапорту долучив документи, які підтверджують ступінь споріднення та факт наявності в нього повнолітньої дитини, яка є особою з інвалідністю.

При цьому, як слідує з вищевказаних положень Інструкції, підтвердженню підлягає лише факт інвалідності дитини та родинні зв`язки, а не факт утримання, як стверджує відповідач у відповіді на скаргу представника позивача.

Суд зауважує, що обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей прямо встановлений у ч. 1 ст. 198 Сімейного кодексу України, а тому не потребує окремого підтвердження. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни це, зокрема особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю.

На користь вищенаведених висновків свідчить також факт того, що вказаний у додатку Додатком 19 до Інструкції №170 перелік документів повністю відповідає переліку документів, які надаються для отримання відстрочки від проходження військової служби на підставі п. 7 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», визначеному у Додатку 5 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560).

Більше того, позивачем до рапорту долучалися копії договору між батьками про визначення місця проживання та утримання дитини з інвалідністю від 03.10.2024, посвідченого приватним нотаріусом Мізірною Я. В., заяви ОСОБА_3 від 04.10.2024 про перебування на утриманні ОСОБА_1 , засвідченої приватним нотаріусом Новохатською І. Ю., інформація про окремі операції по картці/рахунку ( НОМЕР_9 ) і додатковим рахунком договору SAMDNWFC6 від 04.08.2014 за період 01.01.2020 04.11.2024 (випискa №EK8F9GH7IPA4JHDQ від 04.11.2024, надана АТ КБ «ПриватБанк»), інформація про окремі операції по картці/рахунку ( НОМЕР_10 ) і додатковим рахункам договору SAMDNWFC3 від 27.08.2020 за період 01.01.2020 04.11.2024 (випискa № 4Q7FBIGC625F2H98 від 04.11.2024, надана АТ КБ «ПриватБанк»), що додаткового підтверджують утримання ним свого сина.

За таких обставин, підстави для відмови в задоволенні рапорту позивача, наведені відповідачем у листі-відповіді на скаргу представника позивача від 12.10.2024 №9250 не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Враховуючи проведену інтерпретацію та сформовані на її основі висновки, суд вважає, що відповідач неправильно розтлумачив норму абзацу дев`ятого пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», не врахував вимоги Інструкції №170, наслідком такого помилкового тлумачення відповідача є акт правозастосування (відмова у задоволенні рапорту про звільнення з військової служби), що прямо суперечить Закону та порушує права ОСОБА_3 .

Окрім цього, суд вважає за необхідне звернути увагу, що механізм оформлення, подання, реєстрації, розгляду, прийняття та повідомлення рішення за результатами розгляду рапортів військовослужбовців у Міністерстві оборони України, Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту визначено Порядком організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, затвердженим Наказом Міністерства оборони України від 06 серпня 2024 року № 531 (далі Порядок №531).

Згідно з п. 2 Розділу І Порядку №531 з питань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, а також особистих питань військовослужбовець звертається з рапортом до безпосереднього командира (начальника), а у разі якщо він не може вирішити порушені у рапорті питання, до наступного прямого командира (начальника).

Відповідно до п. 1 Розділу ІІ Порядку №531 рапорти подаються в усній та письмовій (паперовій або електронній) формах.

Згідно з п.п. 2-4 Розділу ІІІ Порядку №531 командири (начальники) надають відповідь на паперовий рапорт військовослужбовця шляхом накладення резолюції.

Резолюція повинна містити відомості, визначені у додатку 1 до цього Порядку.

Непогодження рапорту безпосереднім та/або прямими командирами (начальниками) не перешкоджає подальшому руху рапорту для його розгляду командиром (начальником) або іншою посадовою особою, яка уповноважена приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, та прийняття рішення по суті рапорту. Особливості розгляду рапортів, поданих в електронній формі, врегульовано розділом IV цього Порядку.

Відмова у задоволенні рапорту має бути вмотивованою.

Якщо для прийняття рішення по суті рапорту недостатньо наданих військовослужбовцем інформації або документів, безпосередній або прямий командир (начальник) військовослужбовця, уповноважений приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, може не погодити рапорт, зазначивши вичерпний перелік підстав та документів (копій документів), які необхідно додати до рапорту для вирішення його по суті.

Як слідує з додатку 1 до Порядку№531 (вимоги до оформлення резолюції (рішення) до рапорту військовослужбовця), в разі не погодження рапорту, зазначається правова підстава та обґрунтування.

Таким чином, з огляду на наведене правове регулювання, суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що резолюція про непогодження рапорту позивача не є рішенням військової частини та не підлягає оскарженню.

Більше того, досліджуючи відповідну резолюцію, проставлену відповідачем на супровідному листі Військової частини НОМЕР_4 , яким направлялися документи на звільнення позивача, суд констатує, що така не містить жодних обґрунтувань та правих підстав для відмови в задавлені рапорту позивача, що не узгоджується з вимогами Порядку №531.

Суд також зауважує, що жодних правових підстав для відмови у звільненні з військової служби повивача відповідачем не зазначено і у відзиві на позовну заяву. Між тим, аргументам щодо не підтвердження факту утримання, наведеним у листі-відповіді від 12.10.2024 №9250 на скаргу представника позивача, судом вище вже надавалася оцінка.

За викладених обставин, з огляду на відсутність викладених відповідачем підстав неприйняття рішення про звільнення позивача з військової служби за сімейними обставинами, суд вважає, що належним захистом порушеного права позивача буде зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 06.11.2024 про звільнення з військової служби згідно з абзацом 9 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII, за сімейними обставинами, у зв`язку з утриманням повнолітньої дитини, яка є особою з інвалідністю II групи та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному судовому рішенні.

Водночас, за відсутності обґрунтованого рішення відповідача, на переконання суду, позовні вимоги про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення військовослужбовця Військової частини НОМЕР_4 солдата ОСОБА_1 з військової служби у запас в даному випадку є передчасними та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову.

Щодо судового збору, то оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, тому відповідно до ст.139 КАС України, такий розподілу не підлягає.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити часткового.

Визнати протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 у задоволенні рапорту ОСОБА_1 від 06.11.2024 про звільнення з військової служби у зв`язку із сімейними обставинами, визначеними абзацом 9 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) від 06.11.2024 про звільнення з військової служби згідно з абзацом 9 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII, за сімейними обставинами, у зв`язку з утриманням повнолітньої дитини, яка є особою з інвалідністю II групи та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному судовому рішенні.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяБратичак Уляна Володимирівна