Справа № 200/1403/25
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2025 року Справа№200/1403/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Голошивця І.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що він був звільнений з органів внутрішніх справ у відставку (за віком) та пенсія йому була призначена довічно згідно Закону України №2262-XII. Наприкінці 2007 року позивач перейшов на пенсію згідно Закону України від 09.07.2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-1V), так як пенсія на той час була вищою ніж він отримував. Позивач зауважив, що у зв`язку із змінами в законодавстві, а також тяжку хворобу, яка потребує значних фінансових затрат на лікування, він вирішив поновити пенсію по лінії МВС України згідно Закону №2262-ХІІ, яка має бути вищою, ніж він отримує на теперішній час, яка складає 19086,99 грн. разом з надбавками до пенсії «За особливі заслугі перед Україною» та «Діти війни». Позивач зазначив, що надбавка до пенсії «За особливі заслуги перед Україною» була призначена йому 24 лютого 2006 року згідно рішення комісії з встановлення пенсій «За особливі заслуги перед Україною» при Донецькій обласній державній адміністрації, на час отримання пенсії згідно Закону України №2262-ХІІ була й призначена ця надбавка, яку він отримує до теперішнього часу. Позивач зауважив, що 26.03.2024 року він звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач) з проханням поновити йому пенсію по лінії МВС України, тому що ст.7 Закону №2262-ХІІ надає право вибору пенсії. До своєї заяви про поновлення пенсії були додані всі необхідні документи, в тому числі і копію витягу із протоколу №37 засідання комісії з встановлення пенсії за особливі заслуги перед Україною. В своїй заяві позивач просив відповідача призначити йому пенсію згідно довідки про грошове забезпечення, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області за №7752/Д від 18.03.2024 року в розмірі 90 відсотків від загального грошового забезпечення, вказаного в довідці і з урахуванням добавок до пенсії «За особливі заслуги перед Україною» та «Діти війни», але в призначенні пенсії йому було відмовлено. Не погоджуючись з таким рішенням, він звернувся з позовом до Донецького окружного адміністративного суду, який своїм рішенням від 04.07.2024 року по справі №200/2742/24 задовольнив його позовні вимоги частково, визнавши противоправними дії відповідача щодо відмови у переведенні з 26.03.2024 року позивача на пенсію за вислугу років згідно Закону України від 09.04.1992 року №2662-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» на підставі довідки від 18.03.2024 року за №7752/Д, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» та зобов`язавши відповідача перевести з 26.03.2024 року позивача на пенсію за вислугу років згідно закону України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на підставі довідки від 18.03.2024 року за №7752/Д виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» й виплатити позивачу перераховану пенсію з урахуванням раніше виплачених сум. У решті інших позовних вимог відмовлено. Позивач наголосив на тому, що в частині відмови 90% пенсії від загального грошового забезпечення, а також надбавок до пенсії «За особливі заслуги перед Україною» та «Діти війни» стали ті обставини, що адміністративний суд вважав, що на час розгляду справи немає доказів, що його права в цій частині порушені. Позивач зазначив, що надбавки до пенсії «За особливі заслуги перед Україною» та «Діти війни» не підлягають перегляду, оскільки при переході з одного виду пенсії на інший вони повинні переходити автоматично. В свою чергу відповідач різними причинами намагається не виконувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04.07.2024 року по справі №200/2742/24 та створити обставини, щоб позивач відмовився від пенсії згідно Закону України №2262-ХІІ. Позивач зауважив, що на його звернення до відповідача 21.02.2025 року він одержав відповідь, в якій зазначено, що пенсія йому перерахована, але буде нижчою, ніж він отримує на теперішній час на 600,37 грн., які він повинен повернути, починаючи з 26 березня 2024 року. При розрахунку пенсії була зачислена надбавка в розмірі 66,43 грн. «Діти війни», а надбавка «За особливі заслуги перед Україною» в сумі 590 грн. не зарахована через те, що документів, які підтверджують право на встановлена пенсії «За особливі заслуги перед Україною» не надано. Позивач зазначив, що його пенсія повинна складатися із наступних показників: грошове забезпечення згідно довідки складає 26314,55 грн., 90% від цієї суми складає 23683,95грн., добавки до основної пенсії «За особливі заслуги перед Україною» 25% від прожиткового мінімуму непрацездатних осіб 590,25 гривень та «Діти війни» - 66,43 гривень, що загалом складає - 24339,77 гривень.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що з 01.06.2002 року позивач перебуває на обліку в Головному управлінні як отримувач пенсії за віком, призначену відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04.07.2024 по справі №200/2742/24, яке набрало законної сили 21.10.2024, за позовом позивача зобов`язано Головне управління перевести з 26.03.2024 позивача на пенсію за вислугу років згідно Закону №2262 на підставі довідки від 18.03.2024 за №7752/Д, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області», та виплатити позивачу перераховану пенсію, з урахуванням раніше виплачених сум. 30.01.2025 (вх. № 456/5) від Головного управління МВС України по Донецькій області до Головного управління надійшли документи для призначення пенсії за вислугу років позивачу. В свою чергу, позивач є отримувачем пенсії згідно Закону №1058. Виплата пенсії позивачу відповідно до Закону №1058 по особовому рахунку НОМЕР_1 проведена по 31.03.2025 в місячному розмірі 20586.99 грн. При призначенні пенсії за вислугу років згідно Закону №2262 грошове забезпечення позивача на підставі довідки від 18.03.2024 за №7752/Д, встановлено у розмірі 26314.55 грн. та складається з: посадового окладу 3600.00 грн.; окладу за військове звання 2400.00 грн.; процентної надбавки за вислугу років 50% 3000.00 грн.; середньомісячної суми додаткових видів ГЗ за 24 місяці 17314.55 грн. Розмір пенсії складає 19986.62 грн., в тому числі: - 18420.19 грн. основний розмір пенсії (26314.55 грн. * 70%); 1500.00 грн. - Індексація базового ОСНП 2025 (18420,19* 0,1150); 66.43 грн. надбавка дітям війни. Відповідач зауважив, що у зв`язку з запитом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо актуального стану призначення та виплати пенсії позивачу (вх. №6/1 від 11.03.2025) та листом Пенсійного фонду України про необхідність повернення до питання виконання рішення суду з урахуванням висновків суду по позивачу (вх. №447/16 від 20.02.2025) Головним управлінням повторно розглянуто питання призначення пенсії відповідно до Закону №2262 позивачу. 14.03.2025 гр. позивачу призначено пенсію за вислугу років згідно Закону №2262 з урахуванням 70% сум грошового забезпечення з 26.03.2024, розмір пенсійної виплати склав 19986.62 грн. та утворилась переплата за період з 26.03.2024 по 31.03.2025 в розмірі 7320.64 грн. Відповідач зазначив, що Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року № 1166- VII внесено зміни до статті 13 Закону № 2262, згідно яких максимальний розмір пенсії за вислугу років, не повинен перевищувати 70 % сум грошового забезпечення за будь-якою із підстав зазначеною в статті 63 Закону №2262 та резолютивна частина означеного рішення не містить зобов`язання Головного управління під час розрахунку пенсійних виплат встановлення певного відсоткового розміру пенсії від грошового забезпечення. Таким чином, позивачу здійснено розрахунок пенсії з урахуванням вимог чинного законодавства та рішення суду, виходячи з 70% грошового забезпечення. Право на встановлення до пенсії надбавки визначено Законом №1767 відповідно до Схеми визначення розмірів надбавок до пенсії, на яку має право особа згідно із законом, залежно від заслуг перед Україною, затвердженої Наказом Міністерства соціальної політики України від 27.12.2017 №2054 (з 01 липня 2023 застосовується схема Наказу Міністерства соціальної політики України в редакції №251-Н від 18.07.2023). Позивачем документів, які підтверджують право на встановлення пенсії за особливі заслуги, не надано. Отже, надбавку до пенсії не встановлено. Відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 04.03.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Встановлений відповідачу строк для надання на адресу суду: відзиву на позовну заяву та усіх наявних доказів на підтвердження зазначеного у ньому; належним чином засвідчену копію пенсійної справи позивача з часу призначення йому пенсії.

Відповідач про відкриття провадження у справі був повідомлений судом належним чином, про що свідчить наявність у нього реєстрації кабінету електронного суду де в графі «доставлено» та графі «дата встановлення статусу» зазначено 04.03.2025.

Позивач оскільки не має зареєстрованого кабінету «Електронний суд» та не зазначив своєї електронної скриньки, був повідомленифй судом належним чином шляхом розміщення на сайті Донецького окружного адміністративного суду повідомлення про наявність процесуального документу.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Для належного та всебічного розгляду справи суд має навести обставини, які вже були встановлені під час розгляду інших справ Донецьким окружним адміністративним судом, та які мають значення для розгляду даної справи.

Донецьким окружним адміністративним судом по справі №200/5174/23 було встановлено наступне, про що зазначено у рішенні суду від 31.10.2023 року: - «Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 виданий Слов`янським МВ УМВС України в Донецькій області 09 лютого 1996 року.

Наказом Управління МВС України у Донецькій області від 07.08.1998 року №192 полковника міліції ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ за ст. 65 п. «а» (за віком)

ОСОБА_1 призначена пенсія за вислугу років, призначеної відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з 07.08.1998 року що підтверджується посвідченням № НОМЕР_3 від 18.09.1998 року.

Судом встановлено, та не є спірним між сторонами, що пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» позивач отримував з 07.08.1998 року по 05.09.2007 року, в подальшому був переведений на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

21.06.2023 року позивач звернувся до ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» із заявою в якій просив надати довідку про розмір грошового забезпечення пенсіонера МВС, згідно постанови КМУ від 11.11.2015 року №988 та Наказу МВС України №260 від 06.04.2016 року.

ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» листом від 06.07.2023 року №33/34-2678 повідомило, що перерахунок пенсії відповідно до постанови КМУ №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільненні з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» позивачу не проводився, а отже підстави для видачі довідки про розмір грошового забезпечення за листопад 2019 року відсутні.

20 липня 2023 року позивач звернувся до ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» із заявою в якій просив надати довідку про розмір грошового забезпечення пенсіонера МВС, згідно постанови КМУ від 11.11.2015 року №988 та Наказу МВС України №260 від 06.04.2016 року.

Листом від 01.08.2023 року №33/34-3017 відповідач повідомив, що ОСОБА_1 з 07.08.1998 року по 05.09.2007 року отримував пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осі»". З 2007 року виплату пенсії припинено у зв`язку з переходом на інший вид пенсії. Вказує, що перерахунок пенсії відповідно до постанови КМУ №103 не проводився, крім того, відповідно до переданих даних Ліквідаційної комісії МВС України у Донецькій області, зокрема, в списках Пенсійного фонду, інформація про позивача відсутня. Враховуючи зазначене вище, підстави для видачі довідки про розмір грошового забезпечення станом на листопад 2019 року відсутні.

Не погодившись з відмовою відповідача, щодо видачі довідки про розмір грошового забезпечення, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.».

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/5174/23 від 31.10.2023 року було вирішено: позов ОСОБА_1 до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» про визнання дії протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправними дії Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Львівській області» щодо відмови підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. ст. 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII, положень Постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції».

Зобов`язати Державну установу «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Львівській області» підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 19.11.2019, відповідно до вимог ст. ст. 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII та з урахуванням положень Постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду по справі №200/5174/23 від 14.03.2024 року апеляційну скаргу Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року у справі № 200/5174/23 - залишено без задоволення. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року у справі №200/5174/23 - залишено без змін.

З урахуванням вищенаведеного рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/5174/23 від 31.10.2023 року набрало законної сили 14.03.2024 року відповідно до постанови Першого апеляційного адміністративного суду по цій справі.

Донецьким окружним адміністративним судом по справі №200/2742/24 було встановлено наступне, про що зазначено у рішенні суду від 04.07.2024 року: - «На виконання рішення суду від 31.10.2023 у справі 200/5174/23, Державною установою «ТМО МВС України по Львівській області» виготовлено оновлену довідку про грошове забезпечення позивача за нормами, чинними на 19.11.2019, від 18.03.2024 №7752/Д.

Вказана довідка направлена до ГУ ПФУ в Донецькій області та позивачу.

26.03.2024 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Донецькій області із заявою щодо поновлення виплати його пенсії за вислугу років відповідно до Закону №2262-ХІІ, обчисливши її розмір з врахуванням грошового забезпечення, зазначеного у довідці ТМО МВС України по Львівській області від 18.03.2024 №7752/Д у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення, а також урахувати добавки до пенсії: «За особливі заслуги перед Україною» в розмірі 25% від прожиткового мінімуму непрацездатних осіб та «Діти війни».

Звернення позивача від 26 березня 2024 року Головним управлінням було розглянуто в порядку Закону України «Про звернення громадян» та надано відповідь (роз`яснення) від 23 квітня 2024 року № 10030-8460/С-02/8-0500/24, в якому зазначено які дії необхідно вчинити для можливості отримання пенсії за вислугу років відповідно до Закону №2262. Крім того, розділом ІІ Порядку №3-1 надано вичерпний перелік заяв, які можуть розглядатись органами Пенсійного фонду України та визначено перелік необхідних документів, які подаються заявником до органу, що призначає пенсію. Таким чином, Головне управління наголошує на тому, що призначення пенсії позивачу відповідно до Закону № 2262 може бути здійснено лише після надання відповідним структурним підрозділом усіх необхідних документів.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо не поновлення пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», позивач звернувся із цим позовом.

З розпорядження про перерахунок пенсії від 28 лютого 2024 року встановлено, що позивачу призначено пенсію за вислугу років, умови призначення Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», розмір пенсії обчислено із сум:

Основний розмір пенсії від с/з 19975,44 грн;

Підвищення дітям війни 66,43 грн;

За особливі заслуги перед Україною 590,25 грн;

З 01.03.2024 призначено позивачу пенсію у розмірі 19086,99 грн.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

[…].

Позивачу призначена пенсія за вислугу років, призначеної відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з 07.08.1998 року , що підтверджується посвідченням № НОМЕР_3 від 18.09.1998 року.

Рішенням суду від 31.10.2023 у справі 200/5174/23, яке набуло законної сили, встановлено, що пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» позивач отримував з 07.08.1998 року по 05.09.2007 року, в подальшому був переведений на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Отже позивачу вперше призначено пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-XII, яку він отримував до 05.09.2007.

Водночас, на теперішній час позивач перебуває на обліку в пенсійному органі як отримувач пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З матеріалів справи вбачається, що позивач бажає отримувати пенсію за вислугу років згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», про що подав відповідну заяву від 26.03.2024.

За таких обставин та з урахуванням вищенаведених правових норм, суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Водночас, як свідчать встановлені обставини справи, позивач бажає отримувати пенсію за вислугу років на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з урахуванням довідки ТМО МВС України по Львівській області від 18.03.2024 №7752/Д у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення, а також урахувати добавки до пенсії: «За особливі заслуги перед Україною» в розмірі 25% від прожиткового мінімуму непрацездатних осіб та «Діти війни».

[…].

Враховуючи, що згідно довідки ТМО МВС України по Львівській області від 18.03.2024 №7752/Д грошове забезпечення позивача збільшилося, це є достатньою підставою для здійснення врахування його при переведенні позивача на пенсію за вислугу років.

На підставі викладеного у сукупності суд погоджується з доводами позивача про порушення відповідачем права позивача на переведення його на інший вид пенсії, розрахунок якої має бути здійснено з врахуванням довідки ТМО МВС України по Львівській області від 18.03.2024 №7752/Д.

Доводи, що викладенні у відзиві, відповідач таких висновків позивача не спростовують. Поряд з цим, спірні відносини стосуються саме переведення позивача на інший вид пенсії.

[…].

Судом встановлено, що 26.03.2024 року позивач звернувся до пенсійного органу із заявою щодо виплати пенсії за вислугу років згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсії, яка міститься в матеріалах справи.

Таким чином, подана позивачем заява від 26.03.2024 до відповідача вважається підписаною, а отже, має юридичну силу та може бути кваліфікована як волевиявлення пенсіонера на перерахунок пенсії.

Окрім того, матеріалами справи підтверджено, що позивач станом на час подання заяви про перерахунок пенсії не перебував на обліку у відповідача як отримувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 2262-ХІІ, а був отримувачем пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV. Разом з цим, проведення перерахунку пенсії за віком на підставі про розмір грошового забезпечення позивача станом на листопад 2019 року нормами Закону № 1058-ІV не передбачено. Проведення такого перерахунку можливо лише за умови переведення позивача з пенсії за віком на пенсію за вислугу років і, як наслідок, подання пенсіонером заяви від 26.03.2024 відповідають легальній меті позивача.

Таким чином, суд керуючись статтею 9 КАС України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у переведенні з 26.03.2024 року позивача на пенсію за вислугу років згідно Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на підставі довідки від 18.03.2024 за №7752/Д, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області».

Зобов`язати відповідача перевести з 26.03.2024 позивача на пенсію за вислугу років згідно Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на підставі довідки від 18.03.2024 за №7752/Д, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області», та виплатити позивачу перераховану пенсію, з урахуванням раніше виплачених сум.

Разом з тим, щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити з перерахунок та виплату пенсії позивачу у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення в сумі 23683,095 гривень, а також урахуванням добавки до пенсії: «За особливі заслуги перед Україною» в розмірі 25% від прожиткового мінімуму непрацездатних осіб та «Діти війни», суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. (ч. 1 ст. 5 КАС України).

Право на захист - це самостійне суб`єктивне право, яке з`являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оскарження останнього.

З аналізу викладеного вбачається, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення. Суд позбавлений можливості задовольняти вимоги на майбутнє.

Так, суд наголошує, що права позивача в частині здійснення йому перерахунку з обмеженням розміру пенсії та без урахування надбавок до пенсії: «За особливі заслуги перед Україною» в розмірі 25% від прожиткового мінімуму непрацездатних осіб та «Діти війни» на час розгляду цієї справи не порушені, оскільки такий перерахунок пенсії не проведено, в матеріалах справи відсутні докази, які б давали підстави вважати, що відповідачем під час такого перерахунку пенсії буде обмежено розмір пенсії, а суд не може під час прийняття рішення вирішувати питання щодо правовідносин, які можливо будуть мати місце в майбутньому. Відтак, вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.».

Рішенням суду було вирішено: позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови у переведенні з 26.03.2024 ОСОБА_1 на пенсію за вислугу років згідно Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на підставі довідки від 18.03.2024 за №7752/Д, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перевести з 26.03.2024 ОСОБА_1 на пенсію за вислугу років згідно Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на підставі довідки від 18.03.2024 за №7752/Д, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області», та виплатити позивачу перераховану пенсію, з урахуванням раніше виплачених сум.

У решті позовних вимог відмовити.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду по справі №200/2742/24 від 21.10.2024 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - залишено без задоволення. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 4 липня 2024 року у справі № 200/2742/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без змін.

З урахуванням наведеного рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/2742/24 від 04.07.2024 року набрало законної сили 21.10.2024 року відповідно до постанови Першого апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до приписів ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Під час розгляду даної справи №200/1403/25, судом були встановлені вже наступні обставини, а саме.

Як зазначив відповідач у своєму відзиві на позовну заяву: - «30.01.2025 (вх. № 456/5) від Головного управління МВС України по Донецькій області до Головного управління надійшли документи для призначення пенсії за вислугу років гр. ОСОБА_1 . Гр. ОСОБА_1 є отримувачем пенсії згідно Закону №1058. Виплата пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону №1058 по особовому рахунку НОМЕР_1 проведена по 31.03.2025 в місячному розмірі 20586.99 грн. При призначенні пенсії за вислугу років згідно Закону №2262 грошове забезпечення гр. ОСОБА_1 на підставі довідки від 18.03.2024 за №7752/Д, встановлено у розмірі 26314.55 грн. та складається з: посадового окладу 3600.00 грн.; окладу за військове звання 2400.00 грн.; процентної надбавки за вислугу років 50% 3000.00 грн.; середньомісячної суми додаткових видів ГЗ за 24 місяці 17314.55 грн. Розмір пенсії складає 19986.62 грн., в тому числі: - 18420.19 грн. основний розмір пенсії (26314.55 грн. * 70%); 1500.00 грн. - Індексація базового ОСНП 2025(18420,19*0,1150); 66.43 грн. надбавка дітям війни. У зв`язку з запитом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо актуального стану призначення та виплати пенсії ОСОБА_1 (вх. №6/1 від 11.03.2025) та листом Пенсійного фонду України про необхідність повернення до питання виконання рішення суду з урахуванням висновків суду по гр. ОСОБА_1 (вх. №447/16 від 20.02.2025) Головним управлінням повторно розглянуто питання призначення пенсії відповідно до Закону №2262 гр. ОСОБА_1 14.03.2025 гр. ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років згідно Закону №2262 з урахуванням 70% сум грошового забезпечення з 26.03.2024. Розмір пенсійної виплати склав 19986.62 грн. та утворилась переплата за період з 26.03.2024 по 31.03.2025 в розмірі 7320.64 грн.».

Вищенаведене підтверджується наявною в матеріалах справи копією перерахунку пенсії за Пенсійною справою № НПУ за вислугу років ОСОБА_1 станом на 01.04.2025 року: посадовий оклад 3600,00 грн.; оклад за військове звання 2400,00 грн.; процентна надбавка за вислугу років 50% - 3000,00 грн.; середньомісячна сума додаткових видів ГЗ за 24 місяці, у т.ч. 17 314,55 грн. (надбавка за специфічні умови проходження служби 79,84% та премія %), всього 26 314,55 грн. сума грошового забезпечення для обчислення пенсії. Основний розмір пенсії: 70% грошового забезпечення (вислуга років 36) у розмірі: 18 420,19 грн. Індексація базового ОСНП 2025 1500,00 грн.; вид підвищення або надбавки до пенсії: діти війни 66,43 грн. Підсумок пенсії 18420,19 + 1500,00 + 66,43 = 19 986,62 грн. Підстава перерахунку рішення суду.

В матеріалах справи в наявності копія відповіді відповідача від 21.03.2025 року наступного змісту: - «Рішенням зобов`язано Головне управління перевести з 26.03.2024 ОСОБА_1 на пенсію за вислугу років згідно з Законом України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262) на підставі довідки від 18.03.2024 за №7752/Д, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області», та виплатити позивачу перераховану пенсію, з урахуванням раніше виплачених сум. Головним управлінням повторно розглянуто питання призначення Вам пенсії відповідно до Закону № 2262. На виконання Рішення Вам здійснено призначення пенсії за вислугу років з 26.03.2024 у розмірі 19986,62 грн з урахуванням 70% сум грошового забезпечення на підставі довідки від 18.03.2024 № 7752/Д. Оскільки Ви з 01.06.2002 перебували на обліку в Головному управлінні як отримувач пенсії за віком, призначену відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та у зв`язку зі зменшенням розміру пенсії за період з 26.03.2024 по 31.03.2025 виникла переплата в розмірі 7320,64 грн.».

В матеріалах справи в наявності копія відповіді відповідача від 26.03.2025 року наступного змісту: - «В березні 2025 року на виконання Рішення Вам призначено пенсію за вислугу років у розмірі 20576,87 грн. з 26.03.2024 на підставі довідки від 18.03.2024 № 7752/Д. Відповідно до наявних документів з матеріалів пенсійної справи згідно з Законом України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та враховуючи наданий Вами витяг із протоколу №37 засідання комісії з встановлення пенсій за особливі заслуги перед Україною, здійснено перерахунок пенсії та встановлено пенсію за особливі заслуги відповідно до Закону України від 01.06.2000 №1767-ІІІ «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною» з 26.03.2024 у розмірі 25%. Сума переплати за період з 26.03.2024 по 31.03.2025 змінилась та склала 123,40 грн. (7320,64 грн. - 7197,24 грн.). Законом України від 08.07.2011 №3668-VІ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який вступив в дію 01.10.2011, внесено зміни до частини 2 статті 13 Закону №2262 стосовно порядку обчислення максимального розміру пенсії за вислугу років, розрахункову ставку знижено з 90 до 70 відсотків відповідних сум грошового забезпечення. Пунктом 23 Закону України від 27.03.2014 № 1166-VІІ «Про запобігання фінансової катастрофи і створення передумов для економічного зростання в Україні» також внесено зміни до частини 2 статті 13 Закону № 2262, за якими максимальний розмір пенсії за вислугу років не повинен перевищувати 70 відсотків сум грошового забезпечення за будь-якою із підстав, зазначеною в статті 63 Закону № 2262. Слід зазначити, що резолютивна частина Рішення не містить зобов`язання Головного управління під час розрахунку пенсійних виплат встановлення певного відсоткового розміру пенсії від грошового забезпечення відповідно довідки № 7752/Д. Отже, призначення пенсії за вислугу років згідно Закону № 2262 проведено з урахуванням 70% сум грошового забезпечення.».

Отже з урахуванням вищенаведеного, судом встановлено, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/2742/24 від 04.07.2024 року, яке набрало законної сили від 21.10.2024 року відповідачем було здійснено позивачу призначення пенсії за вислугу років відповідно до приписів Закону України №2262-ХІІ з 26.03.2024 року, та згідно перерахунку пенсії станом на 01.04.2025 року загальний розмір пенсії позивача розрахований з 70% від грошового забезпечення позивача відповідно до довідки №7752/Д -18420,19 грн. + індексація базового ОСНП 2025 1500,00 грн. + надбавка дітям війни 66,43 грн. = 19 986,62 грн.; в свою чергу згідно відповіді відповідача від 26.03.2025 року до суми 19 986,62 грн. відповідачем начебто здійснено перерахунок пенсії та встановлено надбавку за особливі заслуги відповідно до Закону України від 01.06.2000 року №1767-ІІІ «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною» з 26.03.2024 року у розмірі 25% розміру прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність у розмірі 590,25 грн., що загалом становить 20 576,87 грн., в свою чергу надаючи відзив на позовну заяву про встановлення даної надбавки відповідач нічого про це не зазначає та доказів встановлення такої надбавки не надає.

Позивач звертаючись до суду з даним адміністративним позовом просить суд:

- визнати противоправні дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, щодо нарахування пенсії позивачу за вислугу років згідно з Законом України №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виконуючи рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 липня 2024 року по справі №200/2742/24 з порушенням норм права;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити пенсію позивачу за вислугу років згідно довідки про грошове забезпечення від 18.03.2024 року за №7752/Д виданою Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Львівській області» в розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення в сумі 23683,95 гривень та добавок до основної пенсії «За особливі заслуги перед Україною» в розмірі 25% від прожиткового мінімуму непрацездатних осіб в сумі 590,25 гривень, та «Діти війни» в сумі 66,43 гривень.

Суд розглянувши матеріали позовної заяви та надані сторонами докази стосовно позовних вимог позивача, дійшов до висновку, що спірним питанням в даній справі є не призначення позивачу пенсії за вислугу років згідно довідки про грошове забезпечення від 18.03.2024 року за №7752/Д виданою Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Львівській області» в розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення в сумі 23683,95 гривень та добавок до основної пенсії «За особливі заслуги перед Україною» в розмірі 25% від прожиткового мінімуму непрацездатних осіб в сумі 590,25 гривень, та «Діти війни» в сумі 66,43 гривень.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ, визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-XII від 09.04.1992 pоку (надалі Закон №2262-XII).

Преамбулою Закону №2262-XII передбачено, що держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до статті 10 Закону №2262-XII, призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України.

Згідно з частиною 18 статті 43 Закону №2262-XII, у разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.

Відповідно до частин 2, 3 статті 51 Закону №2262-XII, перерахунок пенсій, призначених особам, які мають право на пенсію за цим Законом, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Відповідно до частин 1, 2 статті 63 Закону №2262-XII, перерахунок раніше призначених пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Частиною 3 статті 63 Закону №2262-XII (у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей» від 23.12.2015 року №900-VIII, який набрав чинності 29.12.2015 року) передбачено, що перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.

Згідно з пунктом 15 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» (у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей» №900-VIII від 23.12.2015 року) за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Частиною 4 статті 63 Закону №2262-XII передбачено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 11.11.2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», якою встановлені розміри грошового забезпечення працівникам поліції за посадовими окладами і спеціальними званнями. Встановлене цією постановою грошове забезпечення для поліцейських за своїми складовими є вищим від раніше встановленого грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Отже, у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей» від 23.12.2015 року №900-VIII та з огляду на зміну грошового забезпечення поліцейських, яке за своїми складовими є ідентичним складовим грошового забезпечення колишніх працівників міліції, але за розміром більшим, позивач відповідно до статей 43, 51, 63 Закону №2262-XII набув право на перерахунок пенсії з урахуванням видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських, з 1 січня 2016 року.

Кабінет Міністрів України відповідно до частини 4 статті 63 Закону №2262-XII прийняв постанову №103 від 21.02.2018 року «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», пунктом 3 якої було постановлено перерахувати з 1 січня 2016 року пенсії, призначені згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції». Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року.

Як вже раніше було встановлено Донецьким окружним адміністративним судом під час розгляду справ: №200/2742/24 та №200/5174/23, що Наказом Управління МВС України у Донецькій області від 07.08.1998 року №192 полковника міліції ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ за ст. 65 п. «а» (за віком)

ОСОБА_1 призначена пенсія за вислугу років відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з 07.08.1998 року що підтверджується посвідченням № НОМЕР_3 від 18.09.1998 року.

Судом встановлено, та не є спірним між сторонами, що пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» позивач отримував з 07.08.1998 року по 05.09.2007 року, в подальшому був переведений на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Суд установив, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/2742/24 від 04.07.2024 року, яке набрало законної сили 21.10.2024 року, відповідач у березні 2025 року здійснив призначення (переведення) пенсії позивачу за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на підставі довідки про розмір грошового забезпечення №7752/Д виданої ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» з 26.03.2024 року.

При призначенні (переведенні) позивача з 26.03.2024 року на виконання рішення суду, відповідач, визначаючи розмір пенсії, належної до виплати з цієї дати, обчислив основний розмір пенсії у розмірі 70% відповідних сум грошового забезпечення, проти 90%, які застосовувалися від моменту призначення позивачу пенсії з 07.08.1998 року та діяли до 05.09.2007 року, коли він був переведений на пенсію за віком.

У своїх відповідях від 10.02.2025 року, від 21.03.2025 року та від 26.03.2025 року відповідач зазначив, що ним при обчисленні максимального розміру пенсії за вислугу років, розрахункову ставку було знижено з 90% до 70% відповідних сум грошового забезпечення та пунктом 23 Закону України від 27.03.2014 № 1166-VІІ «Про запобігання фінансової катастрофи і створення передумов для економічного зростання в Україні» також внесено зміни до частини 2 статті 13 Закону № 2262, за якими максимальний розмір пенсії за вислугу років не повинен перевищувати 70 відсотків сум грошового забезпечення за будь-якою із підстав, зазначеною в статті 63 Закону № 2262.

Також відповідач зазначив, що однією з підстав не застосовування при розрахунку сум пенсії 90% є те, що резолютивна частина рішення суду не містить зобов`язання Головного управління під час розрахунку пенсійних виплат встановлення певного відсоткового розміру пенсії від грошового забезпечення відповідно довідки №7752/Д. Отже, призначення пенсії за вислугу років згідно Закону № 2262 проведено з урахуванням 70% сум грошового забезпечення.

При цьому відповідач, як свідчить зміст його відповіді від 26.03.2025 року, керувався нормою частини 2 статті 13 цього Закону (у редакції, чинній на момент здійснення перерахунків), згідно з якою максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Оцінюючи ці доводи відповідача, суд зазначає, що стаття 13 Закону №2262-XII визначає розміри пенсій, які призначаються за вислугу років.

Відповідно до цієї норми (у редакції, яка діяла на час призначення пенсії позивачу у 1998 року) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення;

б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ (пункт "б" статті 12): за загальний трудовий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний рік стажу понад 25 років - один процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43);

в) особам, зазначеним у пунктах "а" і "б" цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 і 4 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 85 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 95 процентів, до категорій 2 і 3, - 90 процентів.

Як свідчать матеріали справи, позивачу, який був звільнений зі служби в органах внутрішніх справ у відставку та мав вислугу 36 років, пенсія за вислугу років була призначена відповідно до Закону України №2262-XII у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення та під обмеження, установлені частиною 2 цієї статті, не підпадала.

Обчислення при первинному призначенні позивачу пенсії у розмірі 90% від грошового забезпечення відповідачем не заперечується, що підтверджується матеріалами справи, а саме наданими відповідями позивачу та відзивом на позовну заяву.

Між тим, до частини 2 статті 13 Закону №2262-XII неодноразово вносилися зміни, про що зазначає відповідач у відзиві на позовну заяву.

Так, пунктом 8 розділу II Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" №3668-VI від 08.07.2011 року, який набрав чинності з 01.10.2011 року, цифри "90" замінено цифрами "80", а пунктом 23 розділу II Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» №1166- VII від 27.03.2014 року, який набрав чинності з 01.05.2014 року, цифри "80" замінено цифрами "70".

Тобто, зміна максимального розміру пенсії за вислугу років, що призначається відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (з 90% до 70% сум грошового забезпечення) відбулася вже після первинного призначення позивачу пенсії.

Частиною 1 статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Як випливає з рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 року №1/99-рп у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), частину 1 статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У рішенні від 05.04.2001 року №3-рп/2001 у справі за конституційним поданням Президента України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (справа про податки) Конституційний Суд України зазначив, що Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акту не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом. Закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави. Винятки з цього конституційного принципу, тобто надання закону або іншому нормативно-правовому акту зворотної сили, передбачено частиною першою статті 58 Конституції України, а саме: коли закони або інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Передбачені Законом №2262-ХІІ процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом та механізмом їх проведення. Стаття 13 Закону №2262-XII регулює саме порядок призначення пенсії за вислугу років. Відтак, зміни, внесені до цієї статті, щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 80 %, а потім 70 % грошового забезпечення поширюються на правовідносини щодо призначення пенсій за вислугу років, які виникли після набрання чинності цими змінами, але не стосуються перерахунку раніше призначених пенсій.

Суд зазначає, що при перерахунку раніше призначеної пенсії на підставі статті 63 Закону №2262-ХІІ її розмір має обчислюватися, виходячи із розміру пенсії у відсотках, право на які особа набула на момент виходу на пенсію, і їх розмір не може бути зменшений наступними змінами в законодавстві.

Такий висновок відповідає правовій позиції, наведеній у судових рішеннях Верховного Суду у зразковій справі №Пз/9901/58/18 (№240/5401/18) щодо зменшення відсоткового значення грошового забезпечення при перерахунку пенсій військовослужбовцям.

Вищезазначене узгоджується з правовими висновками викладеними у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 02.03.2023 року по справі №300/5477/21, відповідно до яких зазначено - з приводу посилань скаржника на наявність правової проблеми, яка полягає у тому, що військовослужбовці, які до звільнення займали одну й ту ж саму посаду, звання, вислугу років та види грошового забезпечення, матимуть різний розмір пенсії, оскільки ті, які вийшли на пенсію до 1 січня 2018 року претендують на 90% грошового забезпечення відповідно до положень Постанови № 704, а ті, що отримали право на пенсію після 1 січня 2018 року - 70% відповідно до Постанови № 103. Різниця відсоткового значення розміру основної пенсії у військовослужбовців, які вийшли у різний період, обумовлена чинними на той момент редакціями статті 13 Закону № 2262-ХІІ. При цьому при внесенні змін до вказаної статті у 2011 році та 2014 році в прикінцевих та перехідних положеннях законів про внесення змін до Закону № 2262-ХІІ не робилось застереження стосовно зміни (прирівняння) розміру відсотків отримуваної пенсії особам, яким вона раніше була призначена у максимальному розмірі 90%, 80%, до розміру, який визначений діючою редакцією статті 13 Закону № 2262-ХІІ. Питання стосовно зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії, призначеної відповідно до Закону № 2262-ХІІ, було предметом розгляду у зразковій справі № 240/5401/18. За результатами перегляду вказаної справи Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 жовтня 2019 року погодилася з висновками Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеним у рішенні від 5 лютого 2019 року, про наявність підстав для задоволення позову та про те, що при перерахунку пенсії позивача з 1 січня 2018 року відповідно до статті 63 Закону № 2262-ХІІ на підставі Постанови № 103 відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 указаного Закону, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Колегією суддів зазначено, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 30 листопада 2022 року у справі №380/24477/21 звертався до Великої Палати Верховного Суду стосовно необхідності відступу від правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої у зразковій справі № 240/5401/18. Вказана ухвала була мотивована, зокрема, тим, що сформована Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 жовтня 2019 року у зразковій справі №240/5401/18 правова позиція призводить до того, що особи, які мають право на пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ, виходячи на пенсію у теперішній час, отримують виплати нижчі, аніж особи, яким пенсія виплачується на рівні 80-90%, але з оновленого грошового забезпечення. У зв`язку із чим у спірних правовідносинах слід сформувати практику, за якої до правовідносин щодо перерахунку пенсій особам за нормами Закону №2262-ХІІ пенсійному органу слід застосовувати чинну на момент здійснення перерахунку редакцію статті 13 Закону №2262-ХІІ в частині визначення відсотку грошового забезпечення, з якого розраховується пенсія (із законодавчо визначеним обмеженням, що у разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, розміри пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій). Однак, ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 12 січня 2023 року постановлено повернути справу № 380/24477/21 до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду для розгляду у відповідній колегії. Ухвалюючи зазначене судове рішення, Велика Палата Верховного Суду оцінивши мотиви, викладені в ухвалі Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 380/2447/21, вказала таке: «Виходячи із загальної теорії права елементами правовідносин є суб`єкти, об`єкти та юридичний зміст, яким є взаємні права й обов`язки цих суб`єктів. Отже, з метою застосування приписів процесуального закону, в яких вжитий термін «подібні правовідносини» таку подібність слід оцінювати за змістовним, суб`єктним та об`єктним критеріями. З-поміж цих критеріїв змістовний (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими. Суб`єктний і об`єктний критерії матимуть значення у випадках, якщо для застосування норми права, яка поширюється на спірні правовідносини, необхідним є специфічний суб`єктний склад саме цих правовідносин та / чи їх специфічний об`єкт. Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19 (провадження № 14-166цс20). У цій постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що в кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід визначати з огляду на те, які правовідносини є спірними, порівнювати права та обов`язки сторін цих правовідносин відповідно до правового чи їх договірного регулювання (пункт 31) з урахуванням обставин кожної конкретної справи (пункт 32). Так, у справі № 240/5401/18, від висновку у якій висловив намір відступити Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду, та у справі № 380/24477/21, яка розглядається, спір виник щодо зменшення відсоткового розміру основної пенсії, призначеної за Законом № 2262-ХІІ, при здійсненні перерахунку пенсії у зв`язку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» відповідно до статті 63 указаного Закону, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб». У справі № 580/5962/20 спір стосується щодо пенсійного забезпечення колишніх працівників прокуратури, а саме щодо правовідносин про визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набранням чинності Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру». У справі № 620/5437/20 спір стосується обчислення довічного грошового забезпечення судді, а саме щодо правовідносин з визначення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці при проведенні його перерахунку відповідно до частини четвертої статті 142 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів». Отже, з урахуванням наведеного Велика Палата Верховного Суду вважає, що в ухвалі від 30 листопада 2022 року у справі №380/2447/21 Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду не навів ґрунтовних підстав необхідності відступлення від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 24 вересня 2021 року у справі № 620/5437/20, від 21 грудня 2021 року у справі № 580/5962/20, які ухвалені за інших фактичних обставин, та постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 240/5401/18».

Таким чином, з огляду на мотиви цієї постанови, з урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 16 жовтня 2019 року у справі № 240/5401/18 та ухвалі від 12 січня 2023 року у справі № 380/24477/21, у територіальних органів Пенсійного фонду України відсутні передбачені законом повноваження зменшувати розмір пенсії для осіб, яким вона призначена раніше у розмірі більшому, аніж це передбачено чинною редакцією статті 13 Закону №2262-ХІІ. Такий підхід ґрунтується на законі, який в аспекті спірних правовідносин, відповідає критерію якості та передбачуваності закону. Різні підходи до механізму перерахунку пенсій (грошового забезпечення) різних категорій осіб зумовлений, як різним конституційно-правовим статусом (наприклад, відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях), так і законодавчим регулюванням (зокрема, суттєвими змінами в оплаті праці (грошовому забезпеченні) прокурорів та суддів).

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що слід визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення раніше призначеної пенсії позивачу відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 90% до 70% відповідних сум грошового забезпечення, при перерахунку пенсії на підставі рішення Донецького окружного адміністративного суду прийнятого по справі №200/2742/24, починаючи з 26.03.2024 року, та зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок пенсії, з урахуванням основного розміру пенсії у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення з часу проведеного призначення (переведення) та перерахунку пенсії, тобто з 26.03.2024 та виплатити заборгованість, що утворилась у зв`язку і з цим.

Щодо позовних вимог позивача в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити пенсію позивачу за вислугу років згідно довідки про грошове забезпечення від 18.03.2024 року за №7752/Д виданою Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Львівській області» в розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення в сумі 23683,95 гривень та добавок до основної пенсії «За особливі заслуги перед Україною» в розмірі 25% від прожиткового мінімуму непрацездатних осіб в сумі 590,25 гривень, та «Діти війни» в сумі 66,43 гривень, суд зазначає наступне.

Під час розгляду даної справи судом було встановлено, що відповідачем було призначено позивачу з 26.03.2024 року на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/2742/24 пенсію у відповідності до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ у березні 2025 року із розрахунку грошового забезпечення зазначеного у довідці №7752/Д + індексації базового ОСНП 2025 + надбавка до пенсії дітям війни + надбавкам до пенсії відповідно до Закону України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною» у розмірі 25%.

З урахуванням того, що на час винесення рішення по цій справі відповідачем було призначено (переведено) позивача на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України №2262-ХІІ, а також встановлені відповідні надбавки у вигляді доплати до пенсії «діти війни» та «За особливі заслуги перед Україною» позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Відповідно до приписів ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи вищенаведене суд дійшов висновку, що слід визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо зменшення при призначенні (переведенні) позивачу відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ пенсії з 90% до 70% відповідних сум грошового забезпечення зазначених у довідці ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» від 18.03.2024 року №7752/Д, та як похідна вимога, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії, призначеної (переведеної) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992 з урахуванням основного розміру пенсії у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення зазначених у довідці ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» від 18.03.2024 року №7752/Д з часу призначення (переведення) з 26.03.2024 року та з урахуванням раніше встановлених доплат до пенсії «Діти війни», «За особливі заслуги перед Україною» та «Індексація базового ОСНП 2025» з урахуванням раніше вже виплачених сум.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч.8 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується квитанцією від 25.02.2025, позивач за подання адміністративного позову сплатив 1211,20 грн. судового збору.

Суд повертає позивачу судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, буд.3, ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () щодо зменшення при призначенні (переведенні) ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ з 90% до 70% відповідних сум грошового забезпечення зазначених у довідці ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» від 18.03.2024 року №7752/Д.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () здійснити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) перерахунок та виплату пенсії, призначеної (переведеної) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992 з урахуванням основного розміру пенсії у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення зазначених у довідці ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» від 18.03.2024 року №7752/Д з часу призначення (переведення) з 26.03.2024 року та з урахуванням раніше встановлених доплат до пенсії «Діти війни», «За особливі заслуги перед Україною» та «Індексація базового ОСНП 2025» з урахуванням раніше вже виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3 ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 20 травня 2025 року.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець