Справа № 569/4576/25
Суддя: Панас О. В.
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/4576/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі судового засідання - Алексейчук Ю.М.

з участю:

представників позивача адвокатів - Щура О.В., Меркулова С.А. представників відповідача - Івашинюти І.О., Бикова О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівному адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 взводу № 2 батальйону з обслуговування Рівненського району полку УПП в Рівненській області Департаменту патрульної поліції Кузьмича Івана Михайловича , Департаменту патрульної поліції як міжрегіональний територіальний орган Національної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в :

У провадженні Рівненського міського суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 взводу № 2 батальйону з обслуговування Рівненського району полку УПП в Рівненській області Департаменту патрульної поліції Кузьмича Івана Михайловича , Департаменту патрульної поліції як міжрегіональний територіальний орган Національної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Просив скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БАД № 512211 від 04 березня 2025 року . Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122КУпАП закрити.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 04 березня 2025 року винесено постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 512211 та застосовано до позивача по справі адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. 00 коп.

Сам по собі опис адміністративного правопорушення у постанові про накладення адміністративного стягнення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Оскільки позивач по справі не вчиняв жодного (в тому числі і вищезазначеного) правопорушення , то свою невинуватість у інкримінованому йому протиправному діянні він змушений доводити в судовому порядку, оскільки притягнення особи яка не вчиняла правопорушення до одного з найтяжчих видів юридичної відповідальності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується також на правових висновках, які зробив Конституційний Суд України у своєму рішенні у справі №23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року.

Поліцейський при розгляді матеріалів справи (в тому числі і наданих стороною захисту), всупереч правовим приписам чинного та законам здорового глузду, діючи виключно з особистих мотивів, тобто зловживаючи наданими йому адміністративними повноваженнями, розглянув підтверджуючі відсутність події інкримінованого особі правопорушення матеріали, і прийняв процесуальне рішення у формі оскаржуваної, порушивши, протиправність якої має бути підтверджена в судовому порядку.

Оскільки надане для ознайомленні відео з відеореєстратора патрульного автомобіля, не тільки містить відомостей про порушення ПДР, а беззаперечно підтверджує виконання водієм вищезазначених припиписів п. 9.2 (б) Правил дорожнього руху, а також з врахуванням показів свідка ОСОБА_2 , який повідомив, що «рухаючись за автомобілем БМВ Х5 12.02.2025 року на вказаній на відео ділянці він бачив та враховував показчик повороту ліворуч який подав перед перестроюванням водій БМВ», - то єдиним законним і обґрунтованим рішенням поліцейського мала постанова про закриття справи саме за відсутністю події правопорушення.

Таким чином, факт вчинення позивачем правопорушення, а саме не подання сигналу світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при зміні напрямку руху, зафіксовано лише в оскаржуваній постанові про накладення адміністративного стягнення, а інших доказів на підтвердження самої події та позивача у вчиненні адміністративного правопорушення наявні у поліцейського матеріали матеріали справи не містять.

До позовної заяви додано чотири кольорових фото зазначеного у оскаржуваній постанові автомобіля, яке зроблено як «стоп кадр» наявного у матеріалах справи відеозапису на якому чітко зафіксовано, той факт, що автомобіль позивача обладнано покажчиками поворотів необхідного кольору.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився.

Представники позивача адвокати Щур О.В., який діє згідно ордеру серія ВК № 1163761 від 06.03.2025 р. та адвокат Меркулов С.А., який діє згідно ордеру серія ВК № 1156195 від 15.05. 2025 в судовому засіданні позов ОСОБА_1 підтримали з підстав, викладених у позові, просили задовольнити, постанову скасувати. Підтримали пояснення надані у відповіді на відзив.

Представники відповідача ДПП Івашинюта І.О., Биков О.В. в судовому засіданні позов не визнали, вказали на правомірність дій інспектора по притягненню ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення вимог ПДР, факт якого був встановлений інспектором роти № 1 взводу № 2 батальйону з обслуговування Рівненського району полку УПП в Рівненській області Департаменту патрульної поліції Кузьмичем І.М., просили у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві.

Згідно поданого Департаментом патрульної поліції відзивом вказують на те, що 04.03.2025 працівником управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 512211.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови: "12.02.2025 о 20 год 16 хв м. Рівне, вул. Чорновола, 63 водій керував транспортним засобом та під час перестроювання з крайньої правої смуги в ліву, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, також керував тз з порушенням вимог стандартів, а саме тз на якому встановлені червоні покажчики поворотів, чим порушив п. 9.2. б ПДР України - Водій перед перестроюванням, поворотом або розворотом повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку та п. 31.3. а ПДР України - забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП". За яке накладено стягнення вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Вважають, що твердження позивача, викладенні у позові, є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом.

З огляду на викладене, поліцейський виявив порушення ПДР, на яке належним чином відреагував, результатом чого стало винесення постанови у справі про адміністративні правопорушення, та те, що наведені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності, допустимості, належності та достатності не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Зміст оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 512211 від 04.03.2025 винесена щодо ОСОБА_1 в повній мірі відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, в ній зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, вірно застосовано межі санкції статті щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності та вказано технічний пристрій, на які проводився відеозапис.

Всупереч ст. 77 КАС України позивач не довів та не підтвердив належними і допустимими доказами ті обставини, на яких грунтуються його вимоги, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем надано не було. Отже, слідує, що підстави для задоволення адміністративного позову відсутні, оскаржувана постанова є правомірною та винесеною у повній відповідності нормам чинного законодавства в межах компетенції поліцейського патрульної поліції.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився у зв`язку з зайнятістю по службі. 24.03.2025 подав до суду відзив згідно якого позов не визнав та просив залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Свою правову позицію відповідач обґрунтував тим, що 04.03.2025 ним було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 512211.

Вчинення адміністративного правопорушення позивачем підтверджується запис IMG_2851.МР4 із відеореєстратора встановленому у службовому транспортному засобі, на якому вбачається рух транспортного засобу ВМW Х5 з державним номерним знаком НОМЕР_1 , котрий під час перестроювання з крайньої правої смуги в ліву, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку (від 00 год 43 сек по 00 год 59 сек).

На відеозаписі ІМG_ 2855.МР4, відображено, що на вищевказаному транспортному засобі встановлені задні покажчики повороту червоного кольору, що є порушенням вимог встановлених в ДСТУ 3649:2010 (від 00 год 04 сек по 00 год 17 сек). Отже, принципового значення у розглядуваній справі має правова оцінка представлених відповідачем відеозаписів, які фіксували здійснення позивачем порушення правил дорожнього руху.

Зміст оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 512211 від 04.03.2025 винесена щодо позивача в повній мірі відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, в ній зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, вірно застосовано межі санкції статті щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності та вказано технічний пристрій, на які проводився відеозапис. Тому, вважають , що оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам закону.

Всупереч ст. 77 КАС України позивач не довів та не підтвердив належними і допустимими доказами ті обставини, на яких грунтуються його вимоги, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем надано не було.

Позивач надає необгрунтовані доводи щодо сертифікації, зокрема посилаючись на сертифікат відповідності UА.009.181957-19, виданий 17 грудня 2019 року для індивідуального затвердження колісного транспортного засобу, який підтверджує, що встановлені пристрої освітлення та світлової сигналізації відповідають вимогам чинних в Україні нормативних документів. Водночас, у сертифікаті зазначено, що в разі внесення змін до конструкції транспортного засобу, які порушують вимоги Наказу Міністерства Інфраструктури України № 521 від 17.08.2012, цей сертифікат втрачає чинність.

З оглянутої відповіді на відзив, вбачається, що позивач не погоджується з доводами відповідача та просить задовольнити його позов.

Ухвалою суду від 10.03.2025 року прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду . Відкрите провадження, ухвалено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою суду від 11.04.2025 призначено розгляд справи за позовом ОСОБА_1 з викликом сторін. Ухвалою суду від 14.04.2025 залучено співвідповідача- Департамент патрульної поліції як міжрегіональний територіальний орган Національної поліції у справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 взводу № 2 батальйону з обслуговування Рівненського району полку УПП в Рівненській області Департаменту патрульної поліції Кузьмича Івана Михайловича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою суду на місці 15.05.2025 задоволено клопотання представника позивача адвоката Меркулова С.А. про долучення письмових доказів.

Ухвалою суду на місці було задоволено клопотання представника позивача адвоката Щура О.В. про допит свідка у судовому засіданні ОСОБА_2

15.05.2025 р. до суду надійшла заява ОСОБА_2 (№ 29071/25-вх.) якою він повідомив суд про неможливість прибути до суду на 15.05.2025 року 14:00 відповідно до повістки-виклику від 12.05.2025 року, в зв`язку із службовим відрядженням за межі м.Рівне. Зазначив також, що раніше дані ним пояснення адвокату- Меркулову С.А. від 28.02.2025 року в межах адміністративних матеріалів складених відносно гр. ОСОБА_1 , підтримує, як дійсні, додаткових обставин справи, окрім тих, що викладені в поясненні, надати не може.

Заслухавши пояснення представників позивача, представників відповідача, дослідивши відзив відповідача Кузьмича І.М., дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 04.03.2025 інспектором роти № 1 взводу № 2 батальйону з обслуговування Рівненського району полку УПП в Рівненській області Департаменту патрульної поліції Кузьмичем І.М. було винесено постанову стосовно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 512211.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови: "12.02.2025 о 20 год 16 хв м. Рівне, вул. Чорновола, 63 водій керував транспортним засобом та під час перестроювання з крайньої правої смуги в ліву, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, також керував тз з порушенням вимог стандартів, а саме тз на якому встановлені червоні покажчики поворотів, чим порушив п. 9.2. б ПДР України - Водій перед перестроюванням, поворотом або розворотом повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку та п. 31.3. а ПДР України - забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП". За яке накладено стягнення вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

З оглянутого судом відеозапису, наданого представником відповідача з місця адміністративного правопорушення від 12.02.2025 року, що було зафіксовано інспектором на відео реєстратор встановлений у службовому транспортному засобі, вбачається рух транспортного засобу ВМW Х5 з державним номерним знаком НОМЕР_1 , котрий під час перестроювання з крайньої правої смуги в ліву, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку (від 00 год 43 сек по 00 год 59 сек). На відеозаписі ІМG_ 2855.МР4, відображено, що на вищевказаному транспортному засобі встановлені задні покажчики повороту червоного кольору.

Поданий до суду та оглянутий у судовому засіданні сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу , виданого 17.12.2019 у розділі загальні конструктивні характеристики не містить вказівки на колір світлових покажчиків автомобіля.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (далі - ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями частини 2 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Пункт 2.3 ПДР України зобов`язує водія бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну.

Відповідно до пункту 9.1 а ПДР України попереджувальними сигналами є сигнали, що подаються світловими покажчиками повороту або рукою.

Згідно пункту 9.2. б ПДР України, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку:

а) перед початком руху і зупинкою;

б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Пунктом 31.3.а ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

Відповідно до таблиці 1 пункту 6.1.5 ДСТУ 3649:2010 колір покажчиків повороту передній, бічний та задній допускаються виключно у жовтому кольорі (автожовтий).

Зміна кількості, типу, кольору, розміщення та режиму роботи зовнішніх світлових приладів може спровокувати виникнення дорожньо-транспортної пригоди, тому Правилами дорожнього руху з метою забезпечення безпеки на проїзній частині забороняється самостійно переобладнувати транспортний засіб.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показниками технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлено, що особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності не визнала подію та вину у вчиненні правопорушення, вказуючи на їх відсутність. Не було заявлено свідків на місці події та не відібрано будь-яких пояснень від очевидців події адміністративного правопорушення 12.02. 2025. На місці події був присутній адвокат Мосійчука А.В. Меркулов С.А., яким було подано та прийнято інспектором клопотання про закриття провадження у справі та про відкладення розгляду матеріалів.

Як встановлено судом, 28.02.2025 року адвокат Меркулов С.А. відібрав у ОСОБА_2 пояснення щодо події яка мала місце 12.02.2025 о 20.15 год. у м.Рівному по вул.. В.Чорновола.

Пояснення ОСОБА_2 , клопотання про закриття провадження у справі адвокатом Меркуловим С.А. були надіслані до ДПП, які згідно резолюцій керівника були зареєстровані як звернення громадян за № 1489еп від 17.02.2025 та від 03.03.2025 за № 1984еп, а не як клопотання у справі та відповідно доказ пояснення свідка, на які 07.03.2025, 10.03.2025 ОСОБА_4 були надіслані відповіді.

Аналогічно було зареєстроване клопотання адвоката Щура О.В. на яке йому було надано відповідь. Як зазначили у судовому засіданні представники відповідача, пояснення Чоланюка С.Ю. інспектор враховував при розгляді адміністративного правопорушення, проте не вказав про них у постанові за браком місця на бланку постанови.

За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що неможливо встановити доводи представників відповідача щодо врахування пояснень ОСОБА_2 при розгляді адмінматеріалу та відповідно яка була дана їм оцінка ОСОБА_3 , а суд не може їх врахувати як достовірний доказ, оскільки отримання його не відповідає положенням КАС України як доказ допиту свідка.

Окрім того, заперечення позивачем вини в частині керування автомобілем на якому встановлені червоні покажчики поворотів може бути підтверджено позивачем, та спростовано доводи позивача відповідачами при безпосередньому огляді автомобіля, оскільки з відеозапису неможливо встановити колір покажчика повороту.

Згідно ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Визначений ст. 77 КАС УКраїни обов`язок відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного ч.1 цієї статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких грунтуються його вимоги.

На підставі ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п.2 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Згідно ст. 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Аналізуючи зазначені норми законодавства, суд приходить до висновку, що положення статті 293КУпАП прямо не вказують, що суд при розгляді справи в порядку КАС наділений повноваженнями, визначеними статтею 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Разом з тим, специфіка такого перегляду полягає в тому, що суд фактично і виконує повноваження органу (посадової особи), яка переглядає постанову у справі по адміністративне правопорушення.

Виходячи з положень частини 2 статті 124 Конституції України, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення, суд вважає за необхідне зазначити, що суд який переглядає постанову у справі про адміністративне правопорушення не може мати менше повноважень, аніж вищестоящий орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення. Суд, який переглядає постанову в порядку КАС, з особливостями, визначеними Кодексом України про адміністративні правопорушення, не може мати менші повноваження аніж апеляційний суд загальної юрисдикції.

Наведене вище дає підстави дійти висновку, що суд наділений усією повнотою тих повноважень, які визначені статтею 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в тому числі й правом скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Крім того, дане положення закріплено в ч. 3 ст. 286 КАС України, згідно якої за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

У фабулі зазначеного у постанові правопорушення зазначена адреса ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , що не є місцем проживання позивача. Не враховані можливі пом`якшуючі вину обставини відповідно до ст. 33 КУпАП

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність, закріпленим частиною другою статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Виходячи з принципу повноти всебічності та об`єктивності, дотримання порядку розгляду адмінматеріалу, є суттєвим. Враховуючи заявлені позовні вимоги, встановлені обставини справи, та приписи ч.3 ст. 286 КАС України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме скасування оскаржуваної постанови та направлення справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП на новий розгляд до Департаменту патрульної поліції.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 9, 19, 20, 77, 241, 244, 245, 246, 286, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 взводу № 2 батальйону з обслуговування Рівненського району полку УПП в Рівненській області Департаменту патрульної поліції Кузьмича Івана Михайловича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, задовольнити частково. Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БАД № 512211 від 04 березня 2025 року винесеною інспектором роти № 1 взводу № 2 батальйону з обслуговування Рівненського району полку УПП в Рівненській області Департаменту патрульної поліції Кузьмичем І.М. , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. Справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення надіслати на новий розгляд до Департаменту патрульної поліції .

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляцiйного адміністративного суду через Рiвненський мiський суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач: ОСОБА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Інспектор роти № 1 взводу № 2 батальйону з обслуговування Рівненського району полку УПП в Рівненській області Департаменту патрульної поліції Кузьмич Іван Михайлович, місцезнаходження: 33028, м.Рівне, вул. Степана Бандери, 14 А.

Відповідач: Департамент патрульної поліції як міжрегіональний територіальний орган Національної поліції , місцезнаходження: 03048, Україна, місто Київ, вулиця Федора Ернста, будинок, 3, .

Повний текст рішення виготовлено 20.05.2025

Суддя Рівненського

міського суду О.В.Панас