Справа № 440/14449/24
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2025-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 р.Справа № 440/14449/24

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Ральченка І.М. , Чалого І.С. ,

за участю секретаря судового засідання Кіт Т.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 03.04.2025, головуючий суддя І інстанції: О.О. Кукоба, повний текст складено 03.04.25 року по справі № 440/14449/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03.04.2025 прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.01.2025 у справі №440/14449/24. У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про накладення штрафу на начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області за невиконання рішення суду та встановлення нового строку для подання звіту про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.01.2025 у справі №440/14449/24 відмовлено. Роз`яснено стягувачу право звернутись до Полтавського окружного адміністративного суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення суду відповідно до статті 378 КАС України.

ОСОБА_1 , не погодившись з ухвалою суду першої інстанції , подав апеляційну скаргу , вважає помилковими висновками суду першої інстанції, оскільки вони зроблені при неправильному встановленні обставин у справі та з порушенням норм процесуального і матеріального права, без урахування висновку щодо правильного застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду. Посилаючись на обставини та обґрунтування , викладенні в апеляційній скарзі , апелянт вважає дії (бездіяльність) Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області у сукупності та в цілому, не належними, не достатніми та не дієвими заходами з належного і повного виконання, що свідчить про недотримання такого особливо важливого принципу «належного урядування», який згідно практики Європейського Суду з прав людини передбачає, зокрема, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовний спосіб. Вчинені Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області заходи з метою виконання судового рішення не видаються достатніми та не могли бути аргументом наявності поважних причин його невиконання, тим більше у сфері гарантованого Конституцією Україні соціального захисту, якою, крім іншого, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Факт невиконання Головним управління Пенсійного фонду України в Полтавській області рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.08.2024 року у справі №440/14449/24 в частині виплати нарахованої йому доплати до пенсії за період з року по 28.02.2025 року у розмірі 143239,17 грн. не заперечувався самим відповідачем та був підтверджений самим судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі суду. Просить суд за результатами апеляційного перегляду справи ухвалити постанову про відмову у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.01.2025 року по адміністративній справі №440/14449/24, якою: накласти на начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області ОСОБА_2 штраф у сумі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; стягнути половину суми штрафу на його користь; додатково встановити новий строк подання звіту про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду за результатами розгляду адміністративної справи №440/14449/24 та зобов`язати подати звіт особисто начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області Тараторіна Володимира Никандровича у строк, достатній для його підготовки, але не більше трьох місяців з дня постановлення ухвали. Направити постанову суду до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та до відповідного органу досудового розслідування за встановленою підслідністю для вирішення питання про наявність в діях службових осіб Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області ознак кримінально караного діяння, передбаченого частиною другою статті 382 Кримінального кодексу України, та вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Сторони належним чином повідомленні про час та дату судового засідання.

Позивач в апеляційній скарзі просив розглянути справу у його відсутність в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом.

Відповідно до ч. 2-3 ст. 14 КАС України постанови і ухвали суду в адміністративній справі, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Аналогічні положення містяться в статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 КАС України.

З 19.12.2024 набрав чинності Закон України від 21.11.2024 № 4094-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень" (далі - Закон № 4094-ІХ), яким ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено у новій редакції, а КАС України доповнено ст.ст. 381-1, 382-1, 382-2, 382-3.

Згідно із п. 2 розд. ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 4094-ІХ справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Законом, розглядаються з урахуванням особливостей, що діють після набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 382-2 КАС України суд розглядає звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня його надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням сторін - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду питання, не перешкоджає судовому розгляду.

Згідно з ч. ч. 1-5 ст. 382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.

Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.

У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Суд за клопотанням суб`єкта владних повноважень може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, що підтверджують здійснення керівником такого суб`єкта владних повноважень дій, які спрямовані на виконання судового рішення та які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.

Якщо судове рішення стосується здійснення виплат (пенсійних, соціальних тощо), суд може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, які підтверджують відсутність бюджетних асигнувань у суб`єкта владних повноважень та вжиття його керівником всіх необхідних заходів для встановлення таких бюджетних асигнувань, які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.

Відповідно до ч. 11 ст. 382-3 КАС України якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу.

У рішенні від 30.06.2009 № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Також Європейський Суд з прав людини звертав увагу, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у праві ,,Скордіно проти Італії (Scordino v. Italy). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі ,,Сіка проти Словаччини (Sika v. Slovaki), № 2132/02, пп. 24-27, від 13 червня 2006 року, пп. 18 рішення ,,Ліпісвіцька проти України №11944/05 від 12 травня 2011 року).

Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах ,,Бурдов проти Росії від 07.05.2002, ,,Ромашов проти України від 27.07.2004, ,,Шаренок проти України від 22.02.2004 зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язальне рішення залишалося без дієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі ,,Сокур проти України (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26 квітня 2005 року, та у справі ,,Крищук проти України (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19 лютого 2009 року).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.05.2002 р. у справі "Бурдов проти Росії" визначив, що у контексті статті 6 Конвенції виконання судового рішення, прийнятого будь-яким судом, має розглядатися як складова "судового розгляду".

У рішенні Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції є заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист (абзац восьмий підпункту 6.3 пункту 6).

Таким чином, розглядаючи звіт суб`єкта владних повноважень про виконання рішення, суд повинен перевірити чи досягнуто мети задля якої постановлено судове рішення, тобто чи відбулося фактичне відновлення порушеного права.

Матеріали справи свідчать , що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, у якому просив:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення з 01.02.2023 перерахунку пенсії на підставі довідки ГУДСНС у Полтавській області від 01.11.2024 №04-611/10 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023;

зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.02.2023 на підставі довідки ГУДСНС у Полтавській області від 01.11.2024 №04-611/10 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023, без обмеження виплати пенсії максимальним розміром, з урахуванням проведених виплат.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 08.01.2025 у справі №440/14449/24 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2023 на підставі довідки Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області від 01.11.2024 №04-611/10 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 та провести виплати без обмеження загального розміру пенсії максимальним розміром, за вирахуванням фактично сплачених сум.

09.01.2025, після ухвалення судового рішення, до суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у цій справі шляхом зобов`язання особисто начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області Тараторіна Володимира Никандровича подати звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду у справі №440/14449/24 в строк, достатній для його підготовки.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17.01.2025 заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду задоволено частково. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подати до Полтавського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.01.2025 у справі №440/14449/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії упродовж двох місяців з дня набрання рішенням суду законної сили.

14.03.2025 до суду надійшов звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.01.2025 у справі №440/14449/24. У звіті представник відповідача зауважив, що рішення суду виконано в межах покладених на Головне управління зобов`язань та з урахуванням норм чинного законодавства. Так, на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.01.2025 у справі №440/14449/24 позивачу проведено перерахунок пенсії з 01.02.2023 на підставі довідки Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області від 01.11.2024 №04-611/10 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 та нараховано доплату до пенсії з 01.02.2023 по 28.02.2025 у розмірі 143239,17 грн. Вказану заборгованість обліковано в Головному управлінні за номером справи та датою набрання рішенням суду законної сили за порядковим №796433, а її виплату буде проведено після виділення головним розпорядником бюджетних коштів додаткових асигнувань.

Приймаючи даний звіт ухвалою від 03 квітня 2025 р, суд першої інстанції виходив з того, що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.01.2025 у справі №440/14449/24 відповідач у березні 2025 року провів перерахунок пенсії позивача з 01.02.2023 виходячи з грошового забезпечення, визначеного станом на 01.01.2023 у розмірі 28835,25 грн /а.с. 13/, загальний розмір пенсії з надбавками з 01.02.2023 склав 29722,45 грн /а.с. 67/. ОСОБА_1 за період з 01.02.2023 по 28.02.2025 нарахована доплата до пенсії у розмірі 143239,17 грн /а.с. 66/, що облікована в органах ПФ України. Нараховану в результаті такого перерахунку заборгованість за період з 01.02.2023 по 28.02.2025 у розмірі 143239,17 грн не виплачено із незалежних від відповідача причин - відсутністю бюджетного фінансування. Також суд зазначив , що з дати набрання рішенням суду у справі №440/14449/24 законної сили (08.02.2025) минуло менше двох місяців, що, зважаючи на незабезпечення головним розпорядником бюджетних коштів фінансування видатків на сплату заборгованості за пенсійними виплатами у І кварталі 2025 року, свідчить про поважність причин невиконання судового рішення в частині сплати на користь позивача заборгованості.

Враховуючи те , що обчислення пенсії ОСОБА_1 станом на 01.02.2023 проведено з дотриманням вимог чинного законодавства, з урахуванням чого суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення суду від 08.01.2025 у справі №440/14449/24 в частині зобов`язання ГУПФ України в Полтавській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2023 на підставі довідки Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області від 01.11.2024 №04-611/10 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 без обмеження загального розміру пенсії максимальним розміром виконано, тому дійшов висновку прийняти звіт ГУПФ України в Полтавській області про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.01.2025 у справі №440/14449/24 і як наслідок, не розглядів питання про накладення штрафу на начальника ГУПФ України в Полтавській області за невиконання рішення суду.

Також, суд першої інстанції стосовно доводів позивача про зменшення розміру його пенсії з 01.01.2025, зауважив, що відповідне зменшення має місце з огляду на обчислення відповідачем пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2025 з урахуванням приписів статті 46 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" та постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану", якими передбачено врахування коефіцієнтів до суми перевищення максимального розміру пенсії, що дорівнює десяти прожитковим мінімумам для осіб, які втратили працездатність. При цьому , питання застосування відповідачем згаданих положень статті 46 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" та постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 не входило до предмета доказування у справі №440/14449/24, а тому не є предметом судового контролю за виконанням рішення суду у цій справі.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо прийняття звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.01.2025 у справі №440/14449/24, виходячи з наступного.

Так , з доданих відповідачем до звіту документів вбачається , що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.01.2025 у справі №440/14449/24 позивачу проведено перерахунок пенсії з 01.02.2023 на підставі довідки Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області від 01.11.2024 №04-611/10 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 та провести виплати без обмеження загального розміру пенсії максимальним розміром, та нараховано доплату пенсії з 01.02.2023 по 28.02.2025 у розмірі 143239,17 грн.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.01.2025 у справі №440/14449/24 включено до реєстру судових рішень ІКІС ПФУ.

З поданого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області звіту вбачається, що належні позивачу пенсійні кошти, нараховані на виконання рішення суду, будуть виплачені при надходженні відповідного фінансування для виплати сум нарахованих за рішеннями суду, в порядку черговості виконання рішень суду за датою набрання ними законної сили, тобто основною причиною невиконання рішення суду в частині виплати заборгованості є відсутність фінансування.

Тобто, судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач фактично не заперечує свого обов`язку щодо виплати суми заборгованості пенсії, яка виникла після перерахунку.

Колегія суддів звертає увагу, що грошові кошти у вигляді заборгованості з пенсії, які належать позивачу, не є власністю Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, не знаходяться на його рахунках. Фактично, у повному обсязі виконання судового рішення можливо лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету України, після отримання їх від головного розпорядника коштів Міністерства соціальної політики України, розпорядником нижчого рівня - Пенсійним фондом України. Виділення коштів із державного бюджету на фінансування відповідної бюджетної програми не залежить від волі окремого територіального органу Пенсійного фонду України.

Верховний суд у висновках постанови від 31.08.2023 по справі 560/16807/21 вказав, що оскільки відповідач (ГУ ПФУ) є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента України, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він повинен враховувати приписи статті 116 Бюджетного кодексу України, які забороняють взяття бюджетних зобов`язань за відсутності відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків за відсутності бюджетних призначень, та Порядку, яким узгоджено механізм забезпечення виконання взятих на себе державою зобов`язань з приписами бюджетного законодавства.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, сформованою у постановах від 21 листопада 2018 р. у справі № 373/436/17, від 15 травня 2020 р. у справі № 812/1813/18, від 21 травня 2020 р. у справі № 310/6910/16-а та від 19 лютого 2020 р. у справі №821/1491/17, невиконання боржником судового рішення в частині виплати грошових коштів стягувачу за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Однак , відповідачем не підтверджено включення донарахованої ОСОБА_1 суми нарахованої доплати пенсії з 01.02.2023 по 28.02.2025 у розмірі 143239,17 грн до плану бюджетного фінансування на 2025 р., не надано доказів вчинення відповідачем заходів, спрямованих на виконання рішення суду по дані справі щодо проведення виплати нарахованої доплати пенсії з 01.02.2023 по 28.02.2025 у розмірі 143239,17 грн ( звернення до Пенсійного фонду України щодо виплати заборгованості пенсії, нарахованої на виконання рішення суду або розгляду питання щодо можливості фінансування виплати нарахованої позивачу доплати для виконання рішення суду тощо).

Тобто , Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області до матеріалів справи не надано доказів які б підтверджували вжиття всіх залежних від нього заходів для виплати заборгованості (вчинення ним всіх дій спрямованих на виконання судового рішення у цій справі) , враховуючи, що невиплата нарахованих сум має місце не внаслідок ухилення від виконання судового рішення, а через відсутність у необхідному розмірі коштів, необхідних для його виконання.

Перевірка цих обставин (вжиття всіх залежних від нього заходів для виплати заборгованості та вчинення ним всіх дій спрямованих на виконання судового рішення у цій справі) є необхідною умовою для вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для прийняття звіту про повне виконання відповідачем рішення суду внаслідок вчинення чи невчинення останнім усіх можливих дій, спрямованих на виконання такого рішення суду.

Тобто, відповідачем підтверджено, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду у справі № 440/14449/24 залишається не виконаним в частині виплати усіх відповідних сум, що є об`єктивною обставиною для можливості встановлення судового контролю.

Таким чином, не можна вважати рішення Полтавського окружного адміністративного суду у справі № 440/14449/24 таким, що виконано у повному обсязі.

Колегія суддів зазначає, що невиконання рішення суду формує недовіру людини до суду, що недопустимо в демократичній державі. Водночас суб`єкт владних повноважень, який є стороною у справі, має бути зразком для громадськості щодо належного виконання рішення суду, не чекаючи при цьому примусового виконання такого рішення суду або встановлення судового контролю щодо виконання рішення суду.

Конституційний Суд України у Рішенні від 30.06.2009 № 16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі Шмалько проти України від 20.07.2004 зазначив, що право на судовий захист, передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, що остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося. Одним з механізмів, спрямованих на забезпечення ефективності судового рішення, тобто на його виконання, є судовий контроль.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі Сокур проти України (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26 квітня 2005 року, та у справі Крищук проти України (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19 лютого 2009 року).

Окрім того, Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїх рішеннях неодноразово констатував, що органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Відповідно до рішень ЄСПЛ Кечко проти України (заява № 63134/00, пункти 23, 26) та Ромашов проти України (заява № 67534/01, пункт 43), реалізація особою права, яке пов`язано з отриманням бюджетних коштів, що базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань, є безпідставними.

Зокрема, у справі Кечко проти України (заява № 63134/00) ЄСПЛ зауважив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплати з державного бюджету, однак свідома відмова від цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними (пункт 23). У пункті 26 вказаного рішення зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

У рішеннях ЄСПЛ у справі Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України (заява № 70297/01) та у справі Бакалов проти України (заява № 14201/02) також зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (пункти 48 та 40 цих рішень відповідно).

Також суд зазначає, що в адміністративному судочинстві обов`язковість виконання судового рішення має особливо важливе значення, оскільки, виходячи із завдань адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, судовий захист може вважатися ефективним лише за умови своєчасного та належного виконання судового рішення, зазвичай, боржником в якому є держава в особі її компетентних органів, а тому адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші пов`язані процесуальні засоби, повинні максимально сприяти реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення.

Зазначені висновки суду узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 1 лютого 2022 року у справі № 420/177/20 та ухвалах від 26 січня 2021 року у справі № 611/26/17, від 7 лютого 2022 року у справі № 200/3958/19-а.

Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що наданий пенсійним органом звіт не містить даних про повне виконання судового рішення, а висновки суду першої інстанції є помилковими.

Як зазначив Верховний Суд в ухвалі від 04 липня 2023 року по справі № 200/3958/19-а, судом можуть бути вжиті заходи реагування судового контролю за невиконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту та накладення штрафу на особу відповідальну за виконання рішення суду. При цьому, для прийняття судом звіту суб`єкта владних повноважень необхідним є встановлення виконання відповідним суб`єктом судового рішення у повному обсязі та у спосіб, визначений таким рішенням (п. 40).

В апеляційній скарзі апелянт просить суд апеляційної інстанції ухвалити постанову про відмову у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.01.2025 року по адміністративній справі №440/14449/24, якою : накласти на начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області штраф у сумі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; стягнути половину суми штрафу на його користь ; додатково встановити новий строк подання звіту про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду за результатами розгляду адміністративної справи №440/14449/24 та зобов`язати подати звіт особисто начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області у строк, достатній для його підготовки, але не більше трьох місяців з дня постановлення ухвали.

За змістом частини 1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, положеннями частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено виключну підсудність питання про встановлення судового контролю, а саме: суду, який ухвалив судове рішення.

Тому, виключно до компетенції Полтавського окружного адміністративного суду віднесено питання щодо здійснення судового контролю за виконанням такого судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду (здійснення судового контролю).

З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали не повно з`ясував обставин, що мають значення для справи, та дійшов передчасного висновку прийняття звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.01.2025 у справі №440/14449/24 та відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про накладення штрафу на начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області за невиконання рішення суду та встановлення нового строку для подання звіту про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.01.2025 у справі №440/14449/24, тому, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала суду - скасуванню із направленням справи для продовження розгляду (здійснення судового контролю) до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 03.04.2025 по справі № 440/14449/24 скасувати.

Справу № 520/14449/24 направити до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду .

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) І.М. Ральченко І.С. Чалий