Справа № 280/11196/24
Суддя: Чернова Жанна Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

19 травня 2025 року Справа № 280/11196/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чернової Ж.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд: визнати протиправними дії відповідача щодо незарахування позивачу у подвійному розмірі стажу роботи за період з 01.01.2004 по 24.12.2020 в Обласній психіатричній лікарні №4 м.Молочанська, Комунальній установі «Молочанська психіатрична лікарня» ЗОР, КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради; зобов`язати відповідача зарахувати позивачу у подвійному розмірі стаж роботи за період з 01.01.2004 по 24.12.2020 в Обласній психіатричній лікарні №4 м.Молочанська, Комунальній установі «Молочанська психіатрична лікарня» ЗОР, КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради, та провести, у зв`язку із цим, перерахунок і виплату її пенсії з моменту призначення (з урахуванням вже виплачених сум).

Ухвалою суду від 09 грудня 2024 року позовна заява залишена без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. Недоліки позовної заяви запропоновано усунути шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду з цим позовом із доказами поважності таких причин.

02 січня 2025 року до суду надійшла уточнена позовна заява, в якій позивач просить суд:

визнати протиправними дії відповідача щодо незарахування позивачу у подвійному розмірі стажу роботи за період з 01.01.2004 по 24.12.2020 в Обласній психіатричній лікарні №4 м.Молочанська, Комунальній установі «Молочанська психіатрична лікарня» ЗОР, КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради;

зобов`язати відповідача зарахувати позивачу у подвійному розмірі стаж роботи за період з 01.01.2004 по 24.12.2020 в Обласній психіатричній лікарні №4 м.Молочанська, Комунальній установі «Молочанська психіатрична лікарня» ЗОР, КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради, та провести, у зв`язку із цим, перерахунок і виплату її пенсії з 30.05.2024 (з урахуванням вже виплачених сум).

Ухвалою суду від 07 січня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, розгляд справи призначено без виклику сторін.

Ухвалою суду від 07 березня 2025 року залучено у якості співвідповідача по справі №280/11196/24 - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. Розгляд справи розпочато спочатку. Встановлено відповідачу Головному управлінню Пенсійного фонду України в Донецькій області строк для подання відзиву на позов.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачу у листопаді 2021 призначено пенсію за віком. З розрахунку стажу для призначення пенсії позивач дазналась, що страховий стаж за період її роботи з 01.01.2004 по 24.12.2020 не зарахований у подвійному розмірі. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що грубо порушують її право на пенсійне забезпечення, у зв`язку з чим звернулась з даним позовом до суду. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні та з 25.11.2021 отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до п. 2-1 розділу розділу XV Прикінцевих положень Закону України №1058. Частиною четвертою статті 24 Закону № 1058 передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом (до 01.01.2004), зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон № 1788) робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патологоанатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі. Правом на пільгове обчислення страхового стажу користуються особи, які працювали у вищезазначених закладах до 01.01.2004 року. З 01.01.2004 стаж обчислюється в одинарному розмірі - за даними системи персоніфікованого обліку. Вказує, що органом, що приймав рішення за заявою позивача про призначення пенсії від 25.11.2021 було визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. При визначенні права на пенсію за вислугу років під час призначення пенсії в 2021 році період роботи позивача з 18.06.2001 по 31.12.2003 зараховано до страхового стажу у подвійному розмірі, а період роботи після з 01.01.2004 по 10.10.2017 при розрахунку пенсії розраховано в одинарному розмірі, оскільки згідно ст. 24 Закону № 1058 зазначений період обчислюється за даними персоніфікованого обліку. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що за результатами розгляду заяви від 18.10.2024 згідно із наданими документами та індивідуальними відомостями страховий стаж станом на дату звернення становить 36 років 03 місяців 08 днів, стаж за вислугу років станом на 11.10.2017 становить 40 років 08 місяців 03 дні. Рішенням від 25.11.2021 призначено пенсію за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону №1788-ХІІ. З 01.01.2004 року набрав чинності Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058, тобто з 01.01.2004 року всі періоди страхового стажу враховуються в одинарному розмірі. Згідно з абз. 3 ч. 4 ст. 24 Закону №1058 пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років. Відповідно до частини 3 статті 24 Закону №1058 страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом. Оскільки Закон 1058 набрав чинності з 01.01.2004, то в подвійному розмірі на підставі ст. 60 Закону № 1788-ХІІ підлягають зарахуванню періоди роботи до 01.01.2004. Зарахування у подвійному розмірі стажу роботи у закладах з надання психіатричної допомоги після 01.01.2004 року може мати місце лише при визначенні права позивача на пенсію за вислугу років за нормами Закону України "Про пенсійне забезпечення". До страхового стажу та спеціального стажу позивача за вислугу років зараховано періоди роботи з 19.08.1988 по 03.09.1996, з 18.06.2001 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 10.10.2017, а з 18.06.2001 по 10.10.2017 з урахуванням статті 60 Закону №1788-ХІІ в добровільному порядку. Для зарахування періоду з 11.10.2017 по 24.12.2020 з урахуванням статті 60 Закону №1788-ХІІ правові підстави відсутні, вказаний період зарахований в одинарному розмірі. Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України діяло в межах покладених зобов`язань та з додержанням вимог чинного законодавства. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, установив наявність достатніх підстав для прийняття рішення у справі.

З матеріалів адміністративної справи судом установлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області та з 25.11.2021 отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до п. 2-1 розділу розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-VI (рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, прийняте за принципом екстериторіальності, від 25.11.2021 призначено позивачу пенсію за вислугу років).

Відповідно до форми РС-право страховий стаж ОСОБА_1 обрахований наступним чином:

з 18.06.2001 по 31.12.2003 5 років 0 місяців 28 днів з позначкою «прац.охорони здор. (посади із пост.909)», «Мед.заклад із ст.60», кратність 2;

з 01.01.2004 по 10.10.2017 13 років 10 місяців 0 днів з позначкою «прац.охорони здор. (посади із пост.909)», «Мед.заклад із ст.60», кратність 1;

з 11.10.2017 по 31.03.2020 2 роки 6 місяців 0 дні, кратність 1;

з 01.04.2020 по 24.12.2020 9 місяців 0 дні, кратність 1 (а.с. 69).

Відповідно до довіки від 17.11.2021 №146, виданої КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР, ОСОБА_1 працювала в Молочанській психіатричній лікарні №4 на посаді медсестри-стажера у 1 чоловічому психіатричному відділенні з 18.06.2001 (наказ від 18.06.2001 №43-о). 31.03.2020 звільнено з займаної посади за переводом в КНП «Обласна клінічна лікарня» ЗОР п.5 ст.36 КЗпП України (наказ від 24.03.2020 №22-о). 10.09.2001 переведено на посаду палатної медичної сестри у 2 відділення (наказ від 10.09.2001 №61-о). 03.05.2002 переведено на посаду рентгенолаборанта на 0,75 ставки (наказ від 29.04.2002 №30-о). 01.02.2004 переведено на посаду рентгенолаборанта на 1,0 ставки (наказ від 30.01.2004 №4-о). 07.12.2004 переведено на посаду палатної медичної сестри у 2 жіноче відділення (наказ від 06.12.2004 №67-о). 21.08.2013 переведено сестрою медичною (процедурною) змішаного чоловічого психіатричного відділення (наказ від 21.08.2013 №45-о). 01.04.2015 переведено сестрою медичною (палатною) змішаного психіатричного чоловічого відділення (наказ від 17.03.2015 №18-о). За період роботи з 18.06.2001 по 31.03.2020 у відпустці по догляду за дитиною до 3-х та 6-ти років та у відпустці без збереження заробітної плати не перебувала. 04.10.2002 Молочанська психіатрична лікарня №4 перейменована на Молочанську психоневрологічну лікарню на підставі розпорядження голови районної державної адміністрації від 04.10.2002 №265. Відповідно рішення шостої сесії Запорізької обласної ради від 28.09.2006 №24 Молочанська психоневрологічна лікарня була перейменована в Комунальну установу «Молочанська психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради. Відповідно рішення тридцять четвертої сесії Запорізької обласної ради від 12.12.2019 №5 Комунальна установа «Молочанська психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради було припинено шляхом приєднання до Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради. На підставі Рішення Запорізької обласної ради від 27.02.2020 №13 створено комунальне некомерційне підприємство «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради в результаті перетворення комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради. Згідно ст. 60 Закону України про пенсійне забезпечення стаж роботи у психіатричних закладах зараховується у подвійному розмірі (а.с. 58).

Згідно з довідкою від 17.11.2021 №147, виданою КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР, ОСОБА_1 працювала в КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР на посаді сестри медичної стаціонару чоловічого психіатричного відділення (Молочанського відокремленого підрозділу) з 01.04.2020 (наказ від 26.03.2020 №59-о). 24.12.2020 звільнено у зв`язку зі скороченням штату працівників п.1 ст.40 КЗпП України (наказ від 01.12.2020 №230-о). За період роботи з 01.04.2020 по 24.12.2020 у відпустці по догляду за дитиною до 3-х та 6-ти років не перебувала. Відпустка без збереження заробітної плати: 04.05.2020 по 10.05.2020 (наказ від 04.05.2020 №84-в). Відповідно до рішення 34 сесії ЗОР від 12.12.2019 №5 КУ «Молочанська психіатрична лікарня» ЗОР було припинено шляхом приєднання до КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР. На підставі рішення Запорізької обласної ради від 27.02.2020 №13 створено КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР в результаті перетворення КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР. Згідно ст. 60 Закону України про пенсійне забезпечення стаж роботи у психіатричних закладах зараховується у подвійному розмірі (а.с. 62).

Позивач вважає вважає дії відповідача щодо незарахування в подвійному розмірі стажу роботи за період з 01.01.2004 по 24.12.2020 протиправними та такими, що грубо порушують її право на пенсійне забезпечення, у зв`язку з чим звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно із п.6 ч.1 ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (в редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин).

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частина третя статті 4 Закону №1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Частиною першою ст.24 Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч.2 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

За змістом ч.3 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених ч.4 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

За правилами п.16 Розділу XV «Прикінцеві положення» цього Закону до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Таке правове регулювання вказує на те, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах (в тому числі щодо пільг по обчисленню стажу), станом на час звернення позивача за призначенням пенсії діяли і підлягали застосуванню відповідними суб`єктами під час виконання покладених на них функцій.

Відповідно до ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

За змістом ст.62 Закону №1788-ХІІ порядок підтвердження стажу роботи, згідно з якою основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Отже, законодавець пов`язує необхідність підтвердження спеціального трудового стажу для призначення пенсії лише за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах. При цьому, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності Законом №1058-ІV, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Законом.

У межах спірних правовідносинах питання полягає у правомірності не зарахування періодів трудової діяльності з 01.01.2004 по 24.12.2020 саме у подвійному розмірі.

Відподно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 19.08.1988, позивач працювала на наступних посадах:

в період з 18.06.2021 на посаді медсестра-стажер у 1 чоловічому психіатричному відділенні;

з 10.09.2001 переведена на посаду палатної медичної сестри у 2 відділення;

з 03.05.2002 переведена на посаду рентгенолаборанта на 0,75 ставки;

з 01.02.2004 переведена на посаду рентгенолаборанта на 1,0 ставки;

з 07.12.2004 переведена на посаду палатної медичної сестри у 2 жіноче відділення;

з 01.09.2005 відповідно до класифікатора професій та штатного розпису, замінена посада на сестру медичну (палатну);

28.12.2006 затверджена нова назва установи КУ «Молочанська психіатрична лікарня» ЗОР;

25.05.2013 відділення №2 реорганізоване на змішане чоловіче псих. відділення;

з 21.08.2013 переведена сестрою медичною (процедурною) змішаного чоловічого психіатричного відділення;

з 01.04.2015 переведена сестрою медичною (палатною) змішаного психіатричного чоловічого відділення;

31.03.2020 звільнена з займаної посади за переводом в КНП «Обласна клінічна лікарня» ЗОР п.5 ст.36 КЗпП України;

з 01.04.2020 прийнята по переводу на посаду сестри медичної стаціонару чоловічого психіатричного відділення;

14.10.2020 переведена на вакантну посаду сестри медичної стаціонару змішаного психіатричного відділення Молочанського відокремленого підрозділу;

24.12.2020 звільнена з займаної посади у зв`язку зі скороченням штату працівників.

Вказані періоди роботи позивача підтверджуються матеріалами справи та відповідачами не заперечувались.

Відповідно до розрахунку стажу (форма РС-право) періоди роботи позивача з 18.06.2001 по 31.12.2003 зараховані у подвійному розмірі у відповідності до ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Періоди роботи позивача з 01.01.2004 по 24.12.2020 зараховані до її страхового стажу та враховано при обчисленні розміру пенсії в одинарному розмірі.

Статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Отже, Законом №1788-ХІІ передбачена можливість зарахування до стажу у подвійному розмірі роботи, зокрема, у закладах з надання психіатричної допомоги.

За приписами статті 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 №1489-III (далі Закон №1489-ІІІ):

психіатрична допомога - комплекс спеціальних заходів, спрямованих на обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медичну та психологічну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, у тому числі внаслідок вживання психоактивних речовин;

фахівець - медичний працівник (лікар, медична сестра, фельдшер), психолог, соціальний працівник та інший працівник, який має відповідну освіту та спеціальну кваліфікацію і бере участь у наданні психіатричної допомоги;

заклад з надання психіатричної допомоги - психіатричний, наркологічний чи інший спеціалізований заклад охорони здоров`я, центр, відділення, кабінет тощо, інші заклади та установи будь-якої форми власності, діяльність яких пов`язана з наданням психіатричної допомоги.

Тобто, психоневрологічний, наркологічний чи інший спеціалізований заклад, діяльність якого пов`язана з наданням психіатричної допомоги, належить до таких, час роботи у яких зараховується до страхового стажу в подвійному розмірі.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону №1489-ІІІ законодавство України про психіатричну допомогу базується на Конституції України і складається з Основ законодавства України про охорону здоров`я, цього Закону та інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до них.

На підставі частини 1 статті 10 Закону №1489-ІІІ психіатрична допомога надається закладами з надання психіатричної допомоги всіх форм власності, а також лікарями-психіатрами за наявності ліцензії, отриманої відповідно до законодавства. Психіатрична допомога особам віком до 18 років у закладах з надання психіатричної допомоги надається окремо від повнолітніх осіб. Медичні працівники, інші фахівці для допуску до роботи з особами, які страждають на психічні розлади, повинні пройти спеціальну підготовку та підтвердити свою кваліфікацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною 1 статті 27 Закону №1489-ІІІ професійні права, обов`язки лікаря-психіатра, інших працівників, які беруть участь у наданні психіатричної допомоги, у тому числі здійснюють догляд за особами, які страждають на психічні розлади, при наданні психіатричної допомоги встановлюються Основами законодавства України про охорону здоров`я, цим Законом та іншими законами. Лікар-психіатр, інші працівники, які беруть участь у наданні психіатричної допомоги, здійснюють догляд за особами, які страждають на психічні розлади, мають право на пільги, встановлені законодавством України для осіб, зайнятих на важких роботах та з шкідливими і небезпечними умовами праці.

За період роботи, починаючи з 01.01.2004, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку, надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою згідно з додатком 1 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №10-1 від 18.06.2014, а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 цього Положення.

Згідно з п. 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Відповідно до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 (далі - Перелік № 909), до стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, зараховується час, зокрема, на посадах лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) у лікарняних закладах, лікувально-профілактичних закладах особливого типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, установах з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальних органах Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно - епідеміологічних закладах, діагностичних центрах.

У примітці 2 Переліку № 909 зазначено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Згідно з Переліком закладів охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України 28.10.2002 № 385, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.11.2002 за № 892/7180, до закладів охорони здоров`я відносяться: лікувально-профілактичні заклади (лікарняні заклади, багатопрофільні, однопрофільні, спеціалізовані, особливого типу, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади переливання крові, швидкої та екстреної медичної допомоги, санаторно-курортні заклади); санітарно-профілактичні заклади; фармацевтичні (аптечні) заклади; інші заклади; заклади медико-соціального захисту; установи/заклади системи соціального захисту населення.

Відповідачі не заперечують факт роботи позивача в закладі надання психіатричної допомоги у спірні періоди.

Проте, вважають, що з 01.01.2004 набрав чинності Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058, тобто з 01.01.2004 всі періоди страхового стажу враховуються в одинарному розмірі.

Оцінюючи спірні правовідносини, в контексті доводів відповідача 1, 2, суд виходить із наступних аргументів.

Відповідно до довіки від 17.11.2021 №146, виданої КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР, ОСОБА_1 працювала в Молочанській психіатричній лікарні №4 на посаді медсестри-стажера у 1 чоловічому психіатричному відділенні з 18.06.2001 (наказ від 18.06.2001 №43-о). 31.03.2020 звільнено з займаної посади за переводом в КНП «Обласна клінічна лікарня» ЗОР п.5 ст.36 КЗпП України (наказ від 24.03.2020 №22-о). 10.09.2001 переведено на посаду палатної медичної сестри у 2 відділення (наказ від 10.09.2001 №61-о). 03.05.2002 переведено на посаду рентгенолаборанта на 0,75 ставки (наказ від 29.04.2002 №30-о). 01.02.2004 переведено на посаду рентгенолаборанта на 1,0 ставки (наказ від 30.01.2004 №4-о). 07.12.2004 переведено на посаду палатної медичної сестри у 2 жіноче відділення (наказ від 06.12.2004 №67-о). 21.08.2013 переведено сестрою медичною (процедурною) змішаного чоловічого психіатричного відділення (наказ від 21.08.2013 №45-о). 01.04.2015 переведено сестрою медичною (палатною) змішаного психіатричного чоловічого відділення (наказ від 17.03.2015 №18-о). За період роботи з 18.06.2001 по 31.03.2020 у відпустці по догляду за дитиною до 3-х та 6-ти років та у відпустці без збереження заробітної плати не перебувала. 04.10.2002 Молочанська психіатрична лікарня №4 перейменована на Молочанську психоневрологічну лікарню на підставі розпорядження голови районної державної адміністрації від 04.10.2002 №265. Відповідно рішення шостої сесії Запорізької обласної ради від 28.09.2006 №24 Молочанська психоневрологічна лікарня була перейменована в Комунальну установу «Молочанська психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради. Відповідно рішення тридцять четвертої сесії Запорізької обласної ради від 12.12.2019 №5 Комунальна установа «Молочанська психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради було припинено шляхом приєднання до Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради. На підставі Рішення Запорізької обласної ради від 27.02.2020 №13 створено Комунальне некомерційне підприємство «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради в результаті перетворення комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради. Згідно ст. 60 Закону України про пенсійне забезпечення стаж роботи у психіатричних закладах зараховується у подвійному розмірі (а.с. 58).

Згідно з довідкою від 17.11.2021 №147, виданою КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР, ОСОБА_1 працювала в КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР на посаді сестри медичної стаціонару чоловічого психіатричного відділення (Молочанського відокремленого підрозділу) з 01.04.2020 (наказ від 26.03.2020 №59-о). 24.12.2020 звільнено у зв`язку зі скороченням штату працівників п.1 ст.40 КЗпП України (наказ від 01.12.2020 №230-о). За період роботи з 01.04.2020 по 24.12.2020 у відпустці по догляду за дитиною до 3-х та 6-ти років не перебувала. Відпустка без збереження заробітної плати: 04.05.2020 по 10.05.2020 (наказ від 04.05.2020 №84-в). Відповідно до рішення 34 сесії ЗОР від 12.12.2019 №5 КУ «Молочанська психіатрична лікарня» ЗОР було припинено шляхом приєднання до КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР. На підставі рішення Запорізької обласної ради від 27.02.2020 №13 створено КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР в результаті перетворення КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР. Згідно ст. 60 Закону України про пенсійне забезпечення стаж роботи у психіатричних закладах зараховується у подвійному розмірі (а.с. 62).

З матеріалів справи судом установлено, що страховий стаж ОСОБА_1 обрахований наступним чином:

з 18.06.2001 по 31.12.2003 5 років 0 місяців 28 днів з позначкою «прац.охорони здор. (посади із пост.909)», «Мед.заклад із ст.60», кратність 2;

з 01.01.2004 по 10.10.2017 13 років 10 місяців 0 днів з позначкою «прац.охорони здор. (посади із пост.909)», «Мед.заклад із ст.60», кратність 1;

з 11.10.2017 по 31.03.2020 2 роки 6 місяців 0 дні, кратність 1;

з 01.04.2020 по 24.12.2020 9 місяців 0 дні, кратність 1 (а.с. 69).

В періоді роботи з 01.01.2004 по 10.10.2017 встановлено особливість ст.60, але період враховано в подвійному розмірі для визначення права на пенсію, а не для розрахунку пенсії.

Відповідачі у справі не спростували, що Молочанська психіатрична лікарня №4 (в подальшому після перейменування / приєднання - Молочанська психоневрологічна лікарня, Комунальна установа «Молочанська психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради, Комунальна установа «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради), КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР, як лікарняні заклади призначені для надання психіатричної допомоги і в розумінні статті 60 Закону України №1788 є закладом з надання психіатричної допомоги.

Вимогами п.4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Законом.

При цьому редакція статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є чинною.

Стаття 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не скасовує статтю 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та не зупиняє її дію.

Водночас, нормами статті 16 Прикінцевих положень ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугою років.

Однак відповідно до статті 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

При цьому вимоги статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ, зі змінами, є чинними, неконституційними визнані не були, відтак пільги по обчисленню стажу за роботу в деяких медичних закладах, передбачені цієї статтею, надаються працівнику закладу охорони здоров`я під час призначення пенсії як до, так і після 01.01.2004.

Висновку щодо застосування статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» для обчислення пенсії за віком прийшов Верховний суд у постановах від 27 квітня 2023 року по справі № 160/14078/22, від 20 квітня 2022р. по справі № 214/3705/17, від 04 грудня 2019 року по справі №689/872/17, від 27 лютого 2020 року по справі №462/1713/17.

У постанові від 03.11.2021 у справі №360/3611/20 Велика Палата Верховного Суду, визначаючи співвідношення між Законом №1058-IV та Законом №1788-XII вказала, що Конституція України не передбачає можливості надання певному закону вищої юридичної сили щодо інших законів, або можливості передбачити законом заборону законодавцю приймати інші закони, що регулюють однопредметні відносини. Крім того, Закон №1788 був прийнятий раніше за Закон №1058-IV. Окрім того, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що якби законодавець мав намір обмежити сферу застосування Закону №1788-XII, то він мав би виключити із Закону №1788-XII усі інші положення, чого зроблено не було.

Суд звертає увагу, що робота позивача в закладі надання психіатричної допомоги відповідачами не оспорюється.

Більш того, при призначенні пенсії період трудової діяльності позивача з 18.06.2001 по 31.12.2003 зараховано у подвійному розмірі.

Проте, як свідчать розрахунки страхового стажу, спірний період роботи позивача з 01.01.2004 по 24.12.2020 зарахований в одинарному розмірі без урахування кратності, що суперечить зробленим вище висновкам суду.

Разом із цим суд зазначає, що довідка №147 від 17.11.2021, видана КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР, містить також відомості про періоди перебування позивача у відпустці без збереження заробітної плати у такіий період: з 04.05.2020 по 10.05.2020 наказ №84-в від 04.05.2020.

Відповідно до положень статті 181 Кодексу Законів про працю України, відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя та шоста статті 179 цього Кодексу) зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю. Час відпусток, зазначених у цій статті, до стажу роботи, що дає право на щорічну відпустку, не зараховується.

Отже, Кодекс Законів про працю України передбачає зарахування відпустки без збереження заробітної плати до загального, безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю.

Разом з тим, жодних посилань на можливість зарахування такого періоду у подвійному розмірі до стажу не йдеться.

Суд зазначає, що встановлена статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пільга стосовно обчислення у подвійному розмірі стажу роботи пов`язана саме з тим, що робота особи пов`язана з особливо важкими та шкідливими умовами праці.

Як установлено судом, позивач протягом періоду з 04.05.2020 по 10.05.2020 не виконувала посадові обов`язки та не працювала, а відповідно підстави для зарахування такого періоду у подвійному розмірі відсутні.

Таким чином, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не зарахування до страхового стажу у подвійному розмірі для обчислення пенсії періодів роботи позивача з 01.01.2004 по 24.12.2020, за винятком періоду перебування позивача у відпустці без збереження заробітної плати з 04.05.2020 по 10.05.2020 відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», є протиправними.

Згідно зі статтею 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини вказав, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

У рішенні в справі «Рисовський проти України» (Rysovskyyv. Ukraine) від 20.10.2011 (заява №29979/04) ЄСПЛ вказав, що принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.

З урахуванням визначеного статтею 8 Конституції України принципу верховенства права та встановлених статтею 2 КАС України завдань суду як державної правозахисної інституції суд дійшов висновку про обґрунтованість обраного позивачем способу захисту порушеного права шляхом зобов`язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 04.10.2023 у справі №446/1/22, що під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект щодо відновлення відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.

Оскільки первинно питання про призначення позивачу пенсії вирішувалось ГУ ПФУ в Донецькій області, то саме зазначене Управління має обов`язок провести перерахунок пенсії позивача.

В свою чергу, відповідно до пункту 4.10 зазначеного Порядку після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

Тобто, в даному випадку повноваження щодо призначення позивачу пенсії були делеговані Головному управлінню Пенсійного фонду України в Донецькій області, проте обов`язок виплати пенсії залишається у територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонера, тобто у Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Відтак, з урахуванням правових висновків Верховного Суду, встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача буде: визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо незарахування до страхового стажу позивача періодів її роботи з 01.01.2004 по 24.12.2020 в закладах надання психіатричної допомоги у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за винятком періоду перебування позивача у відпустці без збереження заробітної плати з 04.05.2020 по 10.05.2020, та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити з 30.05.2024 (у межах розглядуваних позовних вимог) перерахунок пенсії позивача із зарахуванням до її страхового стажу та врахуванням при обчисленні розміру пенсії періоду роботи з 01.01.2004 по 24.12.2020 в закладах надання психіатричної допомоги у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за винятком періоду перебування позивача у відпустці без збереження заробітної плати з 04.05.2020 по 10.05.2020, починаючи з 30.05.2024, а Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити її виплату, що є дотриманням судом гарантій про те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст.132 КАС України).

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

Судові витрати зі сплати судового збору підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, 158-Б, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, місто Слов`янськ, площа Соборна, буд.3, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів її роботи з 01.01.2004 по 24.12.2020 у закладах з надання психіатричної допомоги, за винятком періоду перебування ОСОБА_1 у відпустці без збереження заробітної плати з 04.05.2020 по 10.05.2020, у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити з 30.05.2024 перерахунок пенсії ОСОБА_1 із зарахуванням до її страхового стажу та врахуванням при обчисленні розміру пенсії періоду роботи з 01.01.2004 по 24.12.2020 у закладах з надання психіатричної допомоги, за винятком періоду перебування ОСОБА_1 у відпустці без збереження заробітної плати з 04.05.2020 по 10.05.2020, у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити з 30.05.2024 виплату пенсії ОСОБА_1 , перерахованої внаслідок зарахування до її страхового стажу та врахування при обчисленні розміру пенсії періоду роботи з 01.01.2004 по 24.12.2020 у закладах з надання психіатричної допомоги, за винятком періоду перебування ОСОБА_1 у відпустці без збереження заробітної плати з 04.05.2020 по 10.05.2020, у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ж.М. Чернова