Справа № 440/12770/24
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 р. Справа № 440/12770/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.12.2024, головуючий суддя І інстанції: А.О. Чеснокова, м. Полтава, повний текст складено 27.12.24 у справі № 440/12770/24

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі також відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 з ненарахування та невиплати позивачу грошового забезпечення з 10.03.2022 по 28.03.2023 за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня кожного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення позивача за період з 10.03.2022 по 28.03.2023 (щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення), з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 2022 рік 2481,00 грн та на 2023 рік 2684,00 грн на відповідні тарифні коефіцієнти, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького кладу та деяких інших осіб" № 704 від 30.08.2017, з врахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату позивачу грошової допомоги для оздоровлення за 2022 рік, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 2022 рік - 2481,00 грн, на відповідні тарифні коефіцієнти, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" № 704 від 30.08.2017, з врахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо визначення з 10.03.2022 по 18.07.2022 розмірів посадового окладу і окладу за військовим званням ОСОБА_1 шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з 10.03.2022 по 18.07.2022, визначивши розміри посадового окладу та окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 та 01.01.2023 відповідно, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови Кабінету Міністрів України №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", за вирахуванням фактично виплачених сум грошового забезпечення.

В іншій частині позов залишено без задоволення.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, позивачка оскаржила його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення в цій частині прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивачка посилається на наявність ухвали суду першої інстанції від 12.11.2024, якою позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог, що охоплюють період з 19 липня 2022 року по 28 березня 2023 року - повернуто позивачеві. Вказана ухвала також оскаржена позивачкою до суду апеляційної інстанції. На думку останньої, суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог у відповідній частині, оскільки причини пропуску строку звернення до суду з позовом за період з 19 липня 2022 року по 28 березня 2023 року є поважними.

За результатами апеляційного розгляду просить скасувати оскаржуване рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог, що охоплюють період з 19 липня 2022 року по 28 березня 2023 року, та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає про безпідставність та необґрунтованість її доводів, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивачка у спірному періоді проходила військову службу у складі Військової частини НОМЕР_1 , що сторонами не заперечується.

ОСОБА_1 зазначає, що за вказаний час служби її посадовий оклад та оклад за військовим званням визначався наказами командира частини, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, згідно з редакцією п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 24.02.2018 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018.

Такий алгоритм обчислення свого грошового забезпечення позивачка вважає протиправним, у зв`язку з чим звернулась до суду з цим позовом.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що за період з 10.03.2022 і до 18.07.2022 відповідач здійснював нарахування і виплату грошового забезпечення позивача із застосуванням неправильної розрахункової величини.

Разом із тим, залишаючи без задоволення позов в іншій частині, суд першої інстанції зазначив про те, що ухвалою від 12.11.2024 позовну заяву в частині позовних вимог, що охоплюють період з 19.07.2022 по 28.03.2023, повернуто позивачеві.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Виходячи з положень вказаної норми законодавства, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи у цій частині, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Як убачається з матеріалів справи, ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, у зв`язку з необхідністю усунення виявлених судом недоліків позовної заяви шляхом надання позивачем до суду заяви про поновлення строку звернення до суду з цим позовом та доказів, які свідчать про поважність причин пропуску цього строку в частині позовних вимог, що охоплюють період з 19 липня 2022 року по 28 березня 2023 року.

Ухвалами Полтавського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року позовну заяву в частині позовних вимог, що охоплюють період з 19 липня 2022 року по 28 березня 2023 року, повернуто позивачу з тих підстав, що у встановлений ухвалою від 01 листопада 2024 року строк вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачем не виконано та недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не усунуто. У решті вимог, що стосуються періоду з 10.03.2022 по 18.07.2022, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Положеннями статті 308 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції, як у межах доводів та вимог апеляційної скарги, так і поза її межами та вимогами у разі виявлення порушень норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права судом першої інстанції, а також такий розгляд може здійснюєтьсь з урахуванням додатково поданих доказів за умови обґрунтування неможливості їх подачі до суду першої інстанції, особою яка їх подає.

При цьому, для визнання доказів належними та допустимими останні мають існувати на момент виникнення спірних правовідносин та підтверджувати чи спростовувати заявлені вимоги або заперечення сторони у справі, що у разі не дослідження їх судом, вказувало б на порушення норм процесуального права чи не правильного застосування норм матеріального права.

Таким чином суд апеляційної інстанції під час перегляду рішення суду першої інстанції перевіряє, чи були встановлені та враховані обставини справи, які мають значення для правильного вирішення справи, чи існували докази, які підтверджують такі обставини станом на час виникнення спірних правовідносин та ухвалення судом першої інстанції рішення за результатами розгляду справи.

На момент ухвалення оскаржуваного рішення від 27.12.2024 в частині відмови в задоволенні позовних вимог за період з 19 липня 2022 року по 28 березня 2023 року, суд першої інстанції врахував обставини того, що ухвалою від 12.11.2024 позовну заяву в частині позовних вимог, що охоплюють період з 19 липня 2022 року по 28 березня 2023 року, повернуто позивачу.

Станом на 27.12.2024 (дату ухвалення оскаржуваного рішення, згідно з даними з Єдиного державного реєстру судовіх ришень) зазначена ухвала була чинною.

Разом із тим позивачка оскаржила ухвалу суду першої інстанції від 12.11.2024 в апеляційному порядку.

На момент перегляду судом апеляційної інстанції рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.12.2024 в частині відмови в задоволенні позовних вимог, постановою Другого апеляційного адміністративного суду ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 12.11.2024 у справі № 440/12770/24 скасовано, а справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог, що охоплюють період з 19 липня 2022 року по 28 березня 2023 року, направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду справи щодо вирішення питання про поважність причин пропуску строку звернення до суду з позовом за вказаний період.

Таким чином позовні вимоги, що охоплюють період з 19 липня 2022 року по 28 березня 2023 року, будуть переглянуті судом першої інстанції на наявність чи відсутність підстав для поновлення строку звернення до суду з позовом, а у випадку поновлення такого строку, будуть розглянуті по суті.

Разом із тим, станом на момент ухвалення оскаржуваного рішення від 27.12.2024 в частині відмови в задоволенні позовних вимог за період з 19 липня 2022 року по 28 березня 2023 року, обставини скасування ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 12.11.2024 у справі № 440/12770/24 не існували, зазначена ухвала була чинною, а скасовано її вже після ухвалення судом оскаржуваного рішення.

Колегія суддів зауважує, що скасування рішення суду першої інстанції з підстав не врахування судом обставин, які не існували на час розгляду справи, але які можуть виникнути в майбутньому, не допускається.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.04.2025 у справі № 480/6468/21.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог ухвалено з урахуванням тих обставин, які існували на час його прийняття, а тому не підлягає скасуванню.

Апеляційна скарга не містить належних та обґрунтованих доводів, які б спростовували наведені висновки суду.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції в оскаржуваній частині правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на результати апеляційного розгляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.12.2024 у справі № 440/12770/24 в частині відмови в задоволенні позовних вимог залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді В.Б. Русанова О.В. Присяжнюк