Справа № 160/23553/24
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 травня 2025 року м. Дніпросправа № 160/23553/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Коршуна А.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2024 року

у адміністративній справі № 160/23553/24 за позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2024 року задоволено адміністративний позов Головного управління ДПС у Дніпропетровській області та стягнуто з платника податків фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до бюджету податковий борг у сумі 249359,11 грн.

Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку відповідачем по справі з підстав порушення судом норм процесуального права, неповного дослідження судом фактичних обставин та неправильного застосування до спірних правовідносин норм матеріального, у зв`язку з чим просить скасувати рішення суду у цій справі та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні вимог позивача.

На підтвердження вимог апеляційної скарги, відповідач мотивуючи порушення судом норм процесуального матеріального права вказує на те, що судом надсилалися повістки на невірну адресу, так само як і податковий орган вочевидь направив позовну заяву на невірну адресу, відповідно, про існування рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2024 року по даній справі їй нічого не було відомо. При цьому, відповідач наголошує, що згідно штампу відділу внутрішніх справ Бабушкінського виконкому на 11 аркуші її паспорту серії НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця її проживання починаючи з 16 вересня 1996 року та по сьогоднішній день є АДРЕСА_2 , проте податкові повідомлення-рішення №0-0462 від 27.04.2021 на суму 445,93 грн., №0-0465-UA0033698 від 04.12.2023 на суму 669,50 грн., №0-0465-UA0033698 від 04.12.2023 на суму 618,00 грн, №0-0465-UA0033698 від 10.04.2024 на суму 517,58 грн., №0-0462 від 27.04.2021 на суму 57 645,38 грн., № 0-0462-UA0033698 від 04.12.2023 на суму 60 942,40 грн., №0-0462-UA0033698 від 04.12.2023 на суму 66 472,00 грн., №0-0462-UA0033698 від 10.04.2024 на суму 62 048,32 грн. надсилалися позивачем на невірну адресу, а саме: АДРЕСА_3 , за якою вона ( ОСОБА_1 ) не проживає з 26.07.1996р., а з 16 вересня 1996 року по сьогоднішній день офіційна адреса реєстрації її місця проживання є АДРЕСА_4 , 106, 107, у зв`язку з чим вказані податкові повідомлення-рішення не могли бути отримані нею і були повернуті із закінченням терміну зберігання, тому грошове зобов`язання відповідно не набуло статусу узгодженого, що суд першої інстанції не взяв до уваги внаслідок чого дійшов неправильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з мене податкового боргу.

Стосовно неповного з`ясування судом першої інстанції фактичних обставин та неправильного застосування норм матеріального права, відповідач вказує на те, що 29 березня 2018 року на підставі договору дарування нерухомого майна зареєстрованого в реєстрі за №1188, нерухоме майно, яке було об`єктом оподаткування і яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 розташованій на земельній ділянці площею - 0,0290 га, кадастровий номер - :04:008:0017, було подароване нею ТОВ «ТЕРНОЛЮКС», а тому з моменту припинення права власності на вказане нерухоме майно, вона не є суб`єктом плати орендної плати за земельну ділянку та податку на нерухоме майна, відмінне від земельної ділянки, і обов`язок зі сплати орендної плати та податку на нерухоме майна, відмінне від земельної ділянки, повинен бути покладений на осіб, що мають право власності на будівлі, а саме, на ТОВ «ТЕРНОЛЮКС», як власника будівлі кафе з 29 березня 2018 року.

Крім того, відповідач по справі акцентує увагу апеляційного суду на те, що постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 24.09.2024 року по справі № 160/4581/24 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.05.2024 року та визнано протиправним і скасовано винесені Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області податкові повідомлення-рішення форми «Ф» № -0464 від 06.06.2018 і форми «Ф» № -0464 від 26.04.2019, а сказаною постановою суду апеляційної інстанції підтверджено відсутність права власності на зазначене нерухоме майно у ОСОБА_1 , яка не користувалася земельною ділянкою як орендар та є пенсіонером, звільненим від сплати орендної плати.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач вказує про законність та обґрунтованість прийнятого у цій справі судом першої інстанції рішення, оскільки на момент звернення до суду з позовом про стягнення податкового боргу з ОСОБА_1 у платника був наявний податковий борг на загальну суму 249 359,11 грн, що підтверджено доданими до позовної заяви інтегрованою карткою платника та розрахунком податкового боргу і ППР, які в судовому порядку не оскаржувались, що з урахуванням правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 09.01.2024 по справі №160/9696/24 позбавляє суд процесуальної можливості здійснювати правовий аналіз питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань, що визначені платнику податковими повідомленнями-рішенням №0-0462 від 27.04.2021, №0-0465-UA0033698 від 04.12.2023, №0-0465-UA0033698 від 04.12.2023, №0-0465-UA0033698 від 10.04.2024, №0-0462 від 27.04.2021, № 0-0462-UA0033698 від 04.12.2023, №0-0462-UA0033698 від 04.12.2023, №0-0462-UA0033698 від 10.04.2024, та не сплата яких стало підставою для стягнення податкового боргу з ОСОБА_1 до бюджету у судовому порядку.

Обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин та правильність їх юридичної оцінки і застосування до них норм матеріального права, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача, виходячи з нижченаведеного.

Судом першої інстанції за результатом дослідження поданих до матеріалів справи письмових доказів встановлено, що в інтегрованих картках платника податків фізичної особи ОСОБА_1 обліковується заявлений до стягнення у судовому порядку податковий борг в сумі 249359,11 грн. (а.с.11-19), а саме:

1. заборгованість податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які с власниками об?єктів нежитлової нерухомості у сумі 2251,01 грн, що виникла відповідно до податкових повідомлень-рішень: №0-0462 від 27.04.2021 на суму 445,93 грн; №0-0465-UA0033698 від 04.12.2023 на суму 669,50 грн; №0-0465-UA0033698 від 04.12.2023 на суму 618,00 грн; №0-0465-UA0033698 від 10.04.2024 на суму 517,58 грн (а.с.7 звор,10);

2. заборгованість податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об?єктів житлової нерухомості у сумі 247 108,10 грн, що виникла відповідно до податкових повідомлень-рішень: №0-0462 від 27.04.2021 на суму 57 645,38 грн; №0-0462-UA0033698 від 04.12.2023 на суму 60 942,40 грн; №0-0462-UA0033698 від 04.12.2023 на суму 66 472,00 грн; №0-0462-UA0033698 від 10.04.2024 на суму 62 048,32 грн (а.с.7, 9);

Як встановлено судом, зазначені податкові повідомлення-рішення направлялися на наявну у податкового органу податкову адресу, а саме: АДРЕСА_3 (а.с.8, 9 звор., 10 звор.) проте, були повернуті відправнику з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання», також як і була повернута раніше направлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу відповідача сформована Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області податкова вимога форми «Ф» від 07.11.2018 р. № 565-51 на суму 106784,60 грн. (а.с.5-6), про сплату якої, або її оскарження в установленому законом порядку до суду доказів не надано.

Отже, оскільки на момент судового розгляду справи податковий борг фізичної особи ОСОБА_1 є непогашеним і не списаним, а зазначені податкова вимога та податкові повідомлення-рішення на підставі яких до стягнення в судовому порядку заявлено вимоги у цій справі не оскаржені, керуючись положеннями: ст. 67 Конституції України; пп.14.1.129-1. пп. 14.1.175. п.14.1 ст. 14, п.15.1 ст.15, п.16.1.4 ст.16, пп.20.1.28 п.20.1 ст.20, п.41.2 ст. 41, п.42.2. п.42.3. ст.42, п.45.1.ст.45, п.54.1 ст.54, п.57.1 ст.57, п.59.1 ст.59, п.70.7 ст.70, п.87.11 ст.87, пп.266.1.2. пп.266.2.1. пп.266.3.1. пп.266.3.2. пп.266.7.3. ст.266 Податкового кодексу України; ч.4 ст.182 ЦК України, ст.ст.2, 4 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - суд першої інстанції дійшов обґрунтованого у цій справі висновку про правомірність сформованої позивачем податкової вимоги та винесених ППР, які направлялися на адресу відповідача у встановленому законом порядку за відомою адресою місцезнаходження, а відповідачем в свою чергу не було ні повідомлено відповідні органи та установи про зміну адреси проживання також як і не було забезпечено отримання нею кореспонденції, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а тому посилання відповідача на неотримання документів як на обставину, що звільняє її від настання у зв`язку з цим негативних є необґрунтованими та такими, що не можуть прийматися до уваги під час вирішення спору у цій справі.

Колегія суддів у повному обсязі погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції, оскільки: податкова вимога та податкові повідомлення-рішення направлялися на наявну у податкового органу податкову адресу відповідача ( АДРЕСА_3 ) про зміну якої відповідач не повідомляв контролюючий орган відповідно до вимог ст.70 Податкового кодексу України шляхом подання заяви чи повідомлення про зміну даних, які вносяться до Облікової картки платника податків, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 20.03.2020 року по справі №804/1318/18; а вказані вище податкова вимога «Ф» від 07.11.2018 р. № 565-51 на суму 106784,60 грн. та податкові повідомлення-рішення №0-0462 від 27.04.202, №0-0465-UA0033698 від 04.12.2023, №0-0465-UA0033698 від 04.12.2023, №0-0465-UA0033698 від 10.04.2024, №0-0462 від 27.04.2021, №0-0462-UA0033698 від 04.12.2023, №0-0462-UA0033698 від 04.12.2023, №0-0462-UA0033698 від 10.04.2024 (а.с.7,7 звор., 9, 10) не оскаржувалися та є не скасованими чи не зміненими до теперішнього часу, що саме не спростовується і відповідачем по справі.

Доводи апеляційної скарги відповідача висновків суду першої інстанції у цій справі не спростовують, а є лише власним помилковим розумінням врегулюванням спірних у цій справі правовідносин.

У тому числі, на переконання колегії суддів не може слугувати підставою для скасування рішення суду першої інстанції і посилання відповідача на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 24.09.2024 року по справі № 160/4581/24, якою за результатом розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 було скасовано рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.05.2024 року та задоволено позов ОСОБА_1 і визнано протиправним та скасовано винесені Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області податкові повідомлення-рішення форми «Ф» № -0464 від 06.06.2018 і форми «Ф» № -0464 від 26.04.2019, оскільки у вказаній справі № 160/4581/24 предметом судової перевірки були інші повідомлення рішення, а податкові повідомлення-рішення, які фігурують у цій справі, також як податкова вимога від 07.11.2018 р. № 565-51 на суму 106784,60 грн. ОСОБА_1 не оскаржувалися взагалі та відповідно вважаються узгодженими, що в свою чергу в силу принципу диспозитивності позбавляє адміністративний суд досліджувати у цій справі питання правомірності нарахування контролюючим органом грошових зобов`язань, що визначені (нараховані) платнику податковим вказаною податковою вимогою та податковими повідомленнями- рішеннями, що узгоджується правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 09.01.2024 року по справі №160/9696/24.

При цьому, колегія суддів наголошує, що відповідач не позбавлена скористатися своїм правом на оскарження податкова вимога від 07.11.2018 р. № 565-51 на суму 106784,60 грн. та податкових повідомлень-рішень №0-0462 від 27.04.202, №0-0465-UA0033698 від 04.12.2023, №0-0465-UA0033698 від 04.12.2023, №0-0465-UA0033698 від 10.04.2024, №0-0462 від 27.04.2021, №0-0462-UA0033698 від 04.12.2023, №0-0462-UA0033698 від 04.12.2023, №0-0462-UA0033698 від 10.04.2024, які є узгодженими і не сплаченими у встановлений законодавством строк, що і стало підставою для звернення контролюючого органу до суду з позовом у цій справі.

Не вважає колегія суддів доречними для скасування рішення суду першої інстанції доводи апеляційної скарги відповідача в частині, що стосується порушення норм матеріального та процесуального права внаслідок не повідомлення її судом про розгляд даної справи і не направлення на її адресу позову у цій справі і інших судових документів, оскільки вказані доводи відповідача повністю спростовуються матеріалами справи, за якими колегією суддів встановлено, що: провадження у цій адміністративній справі відкрито та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.10.2024 р., яка направлялася на адресу реєстрації ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) засобами поштового зв`язку, але була повернута суду 09 жовтня 2024 року з відміткою пошти про його невручення: «за закінченням терміну зберігання». Повторно ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.10.2024 р. направлялася на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) засобами поштового зв`язку та також була повернута до суду 19 листопада 2024 року з відміткою пошти про його невручення: «за закінченням терміну зберігання», а тому, відповідно вказана ухвала суду від 03.10.2024 р. вже 13 листопада 2024 р. була опублікована на сайті судової влади України, що в свою чергу свідчить про належне виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення процесуальних дій, і така позиція повністю узгоджується з висновками Верховного Суду, що наводилися з подібних (схожих) фактичних передумов у постановах від 16.12.2020 року по справі №120/4080/19-а та від 14.07.2021 року по справі №160/8623/19.

Підсумовуючи вищевикладене у сукупності, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача та для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі, а тому керуючись вимогами ст.315 і ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 315, 316, 319, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов

суддя А.О. Коршун