Справа № 320/25912/24
Суддя: Колеснікова І.С.
Дата ухвалення: 2025-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2025 року № 320/25912/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Колеснікової І.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Валявського Олександра Анатолійовича та приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кудрановського Юрія Володимировича про визнання протиправними та скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Валявського Олександра Анатолійовича (відповідач-1) та приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кудрановського Юрія Володимировича (відповідач-2), в якому просить:

- постанову приватного виконавця виконавчого округу Київської області Валявського Олександра Анатолійовича від 11.06.2021 у виконавчому провадженні №65778963 про нарахування основної винагороди виконавця у сумі 10 034 796, 55 грн визнати протиправною та такою, яка не підлягає виконанню;

- постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кудрановського Юрія Володимировича від 05.03.2024 у виконавчому провадженні №74351487 про відкриття виконавчого провадження визнати протиправною та скасувати.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.09.2024 відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд якої вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про відсутність правових підстав для прийняття оскаржуваних рішень.

За час розгляду справи відповідачами не надано суду відзивів або інших документів, зі змісту яких було б можливо встановити їх ставлення до заявлених позовних вимог.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.06.2014 рішенням Дніпровського районного суду м. Києва у справі №755/15814/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором про надання адвокатських послуг, позовні вимоги задоволено, вирішено визнати право власності позивача (як правонаступника ОСОБА_2 за договором відступлення права вимоги) на ряд земельних ділянок, які на праві власності належали ОСОБА_3 , в тому числі на земельну ділянку з кадастровим номером :11:001:0007, площею 16.0000 га, яка розташована на території Забуянської с/ради Макарівського району Київської області.

24.10.2016 рішенням Голосіївського районного суду м. Києва у справі №752/12364/15-ц задоволено позовні вимоги ПАТ «КБ «Актив-Банк» та стягнуто з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором у сумі 100 327 965, 56 грн.

21.03.2019 ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва у справі №752/12364/15-4 стягувач у виконавчому провадженні №56224501 ПАТ «КБ «Актив-Банк» замінений на правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «Конкорд Факторінг».

26.02.2021 заочним рішенням Макарівського районного суду Київської області у справі №370/1955/18 позовні вимоги задоволено, в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_4 у сумі 100.327.965,56 грн звернуто стягнення на предмет іпотеки (земельну ділянку кадастровий номер: :11:001:0007, площею 16.0000 га) шляхом проведення прилюдних торгів, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», стягнуто судові витрати у розмірі 20 000,00 грн.

11.06.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Валявським О.А. з виконання заочного рішення Макарівського районного суду Київської області від 26.02.2021 у справі №370/1955/18 відкрито виконавче провадження №65778963.

11.06.2021 постановою відповідача-1 у виконавчому провадженні №65778963 в порядку ст.ст. 45 і 27 Закону України «Про виконавче провадження» нараховано основну винагороду виконавця у сумі 10 034 796, 55 грн.

Під час виконавчого провадження, 22.11.2021 предмет іпотеки (земельна ділянка кадастровий номер: :11:001:0007, площею 16.0000 га) виставлявся на публічні торги в електронній системі Рго2огго за стартовою ціною 1 912 380, 00 грн, але торги не відбулися внаслідок відсутності допущених учасників торгів.

16.12.2021 постановою та актом приватного виконавця у виконавчому провадженні №65778963 стягувану, ТОВ «Фінансова компанія «Конкорд Факторінг», предмет іпотеки за ціною 1 912 380, 00 грн передано у власність.

16.12.2021 постановою відповідача-1 виконавче провадження №65778963 закрито.

05.03.2024 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Кудрановським Ю.В. за заявою приватного виконавця Валявського О.А., на підставі його ж постанови у виконавчому провадженні №65778963 відкрито виконавче провадження №74351487 про стягнення з позивача на користь відповідача-1 основної винагороди приватного виконавця у сумі 191 238, 00 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з такого.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно- правовими актами.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (стаття 3).

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувана про примусове виконання рішення.

Згідно ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Згідно ч. 3 ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що при стягненні виконавчого збору та основної винагороди приватного виконавця створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Разом з тим, матеріалами справи не підтверджується постановлення раніше від 11.06.2021 (дата оскаржуваної постанови про стягнення з боржника основної суми винагороди) постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору або постанови приватного виконавця про стягнення з боржника основної суми винагороди, які б встановлювали для позивача зобов`язання щодо сплати таких сум.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Між тим, на виконання наведених вимог позивачем не було доказово доведено те, що оскаржуваною постановою приватного виконавця від 11.06.2021 з позивача повторно стягується сума основної винагороди (виконавчого збору), чим для нього створюються подвійний обов`язок щодо здійснення сплати відповідних сум.

Щодо доводів позивача про те, що постанова приватного виконавця відповідача-2 від 05.03.2024 про відкриття виконавчого провадження №74351487 про стягнення з позивача на користь відповідача-1 основної винагороди приватного виконавця у сумі 191 238, 00 грн, не відповідає пред`явленому відповідачу-2 виконавчому документу (постанові відповідача-1 від 11.06.2021 у виконавчому провадженні №65778963 про нарахування основної винагороди приватного виконавця у сумі 10 034 796, 55 грн), оскільки у вказаних документах визначено різні суми основної винагороди приватного виконавця, суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, у тому числі, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, у відповідній заяві про примусове виконання рішення відповідач-1 самостійно вказав суму, що підлягає стягненню за виконавчим документом, у розмірі 191 238, 00 грн, тобто у межах визначеної постановою відповідача-1 від 11.06.2021 про нарахування основної винагороди приватного виконавця суми.

Отже, вказані доводи позивача, на думку суду, не свідчать про протиправність оскаржуваного рішення відповідача-2.

Беручи до уваги наведене, суд вважає відсутніми визначені позивачем обставини, з якими він пов`язує протиправність оскаржуваних рішень відповідачів як про стягнення з боржника основної суми винагороди, так і відкриття відповідного виконавчого провадження щодо виконання постанови приватного виконавця про стягнення з боржника основної суми винагороди.

Відповідно до статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наслідком здійснення аналізу оскаржуваних рішень на відповідність наведеним вище критеріям, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 263 КАС України суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Валявського Олександра Анатолійовича (08202, Київська область, Бучанський район, місто Ірпінь, вулиця Українська, будинок 85-А, офіс 17) та приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кудрановського Юрія Володимировича (03142, місто Київ, вулиця Кримського Академіка, будинок 27-А, офіс 234) про визнання протиправними та скасування постанов відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення .

Суддя Колеснікова І.С.