Справа № 305/1290/25
Суддя: Ластовичак В. Ю.
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 305/1290/25
Провадження по справі 2-а/305/24/25
РІШЕННЯ

Іменем України

20.05.2025 м. Рахів

Рахівський районний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Ластовичака В.Ю., за участі секретаря судового засідання Біроваш О.О., представника відповідача Савуляка В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування рішення суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач), від імені та в інтересах якого діє представник - адвокат Ємчук Л.В., 24.04.2025 через систему «Електронний суд» звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач), у якому просить скасувати постанову № 750, винесену 12.04.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 11.02.2025 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 000 гривень, закрити провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог представник зазначає, що 12.04.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 винесено постанову № 750 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн за те, що 11.04.2025 приблизно об 11 год 30 хв він у супроводі органів Національної поліції прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де було встановлено та особисто підтверджено останнім, що він не має при собі військово-обліковий документ військовозобов`язаного та відповідно не може його пред`явити за вимогою уповноваженої особи, про що особисто повідомив у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим порушив вимогу, передбачену ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». ОСОБА_1 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомив, що військово-обліковий документ у нього відсутній, він залишив його вдома.

Оскаржувана постанова була прийнята на підставі протоколу № 750 від 11.04.2025 про адміністративне правопорушення, в якому у відповідній графі ОСОБА_1 пояснив, що військово-обліковий документ військовозобов`язаного залишив у автомобілі, на якому приїхав у ТЦК.

Стверджує, що хоча ОСОБА_1 і не пред`явив працівникам ІНФОРМАЦІЯ_3 оригінал військово-облікового документа, однак надав такий у вигляді роздрукованого військово-облікового документа з QR-кодом, який є рівнозначним військово-обліковому документу у паперовій формі, оскільки відповідно до п. 9 Постанови Кабінету Міністрів України № 559 від 16.05.2024 «Про затвердження Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа», військово-обліковий документ в електронній формі (у тому числі роздрукований) та військово-обліковий документ у паперовій формі мають однакову юридичну силу.

Також посилається на положення примітки до ст. 210 КУпАП, відповідно до якої положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Вважає, що оскільки відомості про позивача були наявні як в застосунку «Резерв+», так і у АІТС «Оберіг», це дозволяло посадовим особам ІНФОРМАЦІЯ_3 отримати персональні оновлені (уточнені) дані військовозобов`язаного ОСОБА_1 з використанням взаємодії вказаних електронних інформаційний систем, що під час винесення оскаржуваної постанови не було враховано.

Ухвалою від 28.04.2025 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити у порядку ст. 286 КАС України, призначено до розгляду на 05.05.2025.

Представником відповідача 05.05.2025 подано через систему «Електронний суд» відзив на позовну заяву, тому ухвалою суду від того ж дня відкладено розгляд справи на 12.05.2025, надано позивачу можливість подати до суду відповідь на відзив у строк по 07.05.2025, а відповідачу заперечення - у строк по 12.05.2025.

У поданому представником відповідача Руським С.М. відзиві стверджено, що 11.04.2025 ОСОБА_1 у супроводі представників Національної поліції прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де було встановлено та особисто підтверджено останнім, що він не має при собі військово-облікового документа та відповідно не може його пред`явити за вимогою уповноваженої особи, чим порушив вимоги чинного законодавства. Висловлювання, що паперовий військово-обліковий документ позивач нібито залишив у машині, не відповідають дійсності, як і те, що ним надавався роздрукований варіант витягу з мобільного додатку «Резерв+». Як зазначено у протоколі, ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 у супроводі працівників поліції, підставою запрошення його стало те, що при перевірці він не надав свій військово-обліковий документ. Щодо можливості отримати відомостей про позивача шляхом електронно-інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними реєстрами, базами даних тощо, представник відповідача повідомив, що позивача притягнуто до відповідальності за відсутність під час проведення перевірки військово-облікового документа, а питання про уточнення персональних облікових даних при притягненні до відповідальності за постановою № 750 від 12.04.2025 не ставились. Позивач, будучи ознайомленим про дату і час розгляду протоколу стосовно нього, до ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`явився, докази на свою користь не подав, про відкладення розгляду не звертався. Вважає, що відповідач діяв виключно на підставі та в межах повноважень і у спосіб, визначений чинним законодавством України, тому позов до задоволення не підлягає. Покликаючись на статті 3, 7, 19, 72-77, 162, 242-246 КАС України, просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Представником позивача 07.05.2025 подано через систему «Електронний суд» відповідь на відзив, у якому стверджено, що відповідачем не спростовано твердження позивача, наведені у позові та у поясненнях на протоколі, щодо того, що військово-обліковий документ залишено у автомобілі, на якому приїхав у ТЦК. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень саме на відповідача у справі покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності. Представник відповідача наполягає щодо застосування до даної справи положень примітки до ст. 210 КУпАП про отримання даних про військовозобов`язаного з шляхом електронної інформаційної взаємодії, що відповідачем зроблено не було. Також наголошує, що відповідачем не спростовано пред`явлення позивачем військово-облікового документа у вигляді роздрукованого військово-облікового документа з QR-кодом, який є рівнозначним такому у паперовій формі, а долучені світлини такими доказами не є.

Призначене на 12.05.2025 судове засідання не відбулось через перебування головуючого у нарадчій кімнаті по іншій справі, відкладено на 15.05.2025.

Відповідач правом подання заперечень не скористався, натомість 15.05.2025 представник відповідача подав у електронній формі клопотання про долучення доказів, копії якого направлено представнику позивача, заперечень до суду не надійшло.

У судове засідання 15.05.2025 позивач та його представник не з`явились, 03.05.2025 представник надіслав заяву про розгляд справи без їх участі.

У відповідності до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Представник відповідача Савуляк В.В. у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову з підстав, наведених у відзиві, вважає, що позивача підставно притягнуто до відповідальності. Пояснив, що позивачем у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 всупереч вимог законодавства не було пред`явлено жодного військово-облікового документа, ані паперового, ані в електронній формі, що підтверджується матеріалами справи, у тому числі і світлинами та відеозаписом, на якому про це оголошено позивачу, який не заперечує. Притягнуто саме за те, що під час дії військового стану не мав при собі військово-обліковий документ, а не за неуточнення даних.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх у сукупності та взаємозв`язку, суд встановив такі обставини.

Відповідно до тимчасового посвідчення військовозобов`язаного за № 1095 від 06.03.2023, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнаний придатним до військової служби та призовною комісією Рахівського району зарахований у запас військовозобов`язаних 30.10.2019, підлягає повторному медичному пересвідченню 02.03.2028.

Витягом із застосунку «Резерв+», сформованим 05.07.2024, стверджено, що станом на вказану дату ОСОБА_1 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 як військовозобов`язаний, відомості про відстрочку відсутні, наявні відомості про бронювання до завершення мобілізації.

Витягом із застосунку «Резерв+», сформованим 16.04.2025, стверджено, що станом на вказану дату ОСОБА_1 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 як військовозобов`язаний, надано відстрочку до 08.05.2025, тип відстрочки: бронювання, правова підстава не зазначена, дата ВЛК 11.04.2025, постанова ВЛК: тимчасово непридатний, дата уточнення даних 12.04.2025.

У протоколі про адміністративне правопорушення за № 750 від 11.04.2025, складеним відповідальним виконавцем адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , зазначено відомості, передбачені ст. 256 КУпАП.

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 від 12.04.2025 накладено на ОСОБА_1 штраф у сумі 17 000 гривень за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.

У постанові стверджено, що 11.04.2025 приблизно об 11:30 год ОСОБА_1 у супроводі органів Національної поліції прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де було встановлено та особисто підтверджено останнім, що він не має при собі військово-обліковий документ військовозобов`язаного та відповідно не може його пред`явити за вимогою уповноваженої особи, про що особисто повідомив у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим порушив вимогу, передбачену ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». ОСОБА_1 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомив, що військово-обліковий документ у нього відсутній, він залишив його вдома.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, бронювання ОСОБА_1 тривало з 26.07.2023 по 31.03.2025, після чого у зв`язку із неоновленням (неуточненням) облікових персональних даних після завершення періоду бронювання, 01.04.2025 направлено звернення до Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області, 11.04.2025 особу доставлено, складено адміністративний протокол (постанову) за ст. 210 КУпАП.

З доданого відповідачем відеозапису та відповідних світлин убачається, що ОСОБА_1 повідомлено про складання стосовно нього протоколу за відсутність військово-облікових документів, з приводу чого останній не висловився, пояснень не надав.

У письмових поясненнях посадової особи, якою складено протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 , - старшого офіцера адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 наведено відомості, що нею 11.04.2025 складено вказаний протокол, при цьому ОСОБА_1 пояснив, що військово-обліковий документ залишив у машині, на якій приїхав до ТЦК, однак не пояснив, чому відмовляється виконати законну вимогу та пред`явити уповноваженим особам такий документ.

До встановлених обставин справи суд застосував такі норми права.

Статтею 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 72 КАС України).

Як передбачено ч. 1 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 3 статті 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення насамперед необхідно з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, свідків, висновком експерта, речовими доказами, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як визначено ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, якою передбачено відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.

Така норма є бланкетною (відсильною), тобто нормою непрямої дії, яка сама не встановлює правило поведінки, а має відсильний характер до інших нормативних актів.

У даному випадку, відповідно до абз. 1 ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Під час перевірки документів уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, а також може використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (абз. 2 ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).

З урахуванням обставин справи та застосованих норм права суд дійшов таких висновків.

Суд не бере до уваги доводи представника позивача з посиланням на положення примітки до статті 210 КУпАП про можливість відповідача самостійно отримати персональні дані військовозобов`язаного шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, так як указані положення не можуть бути застосовані у випадку порушення законодавства про мобілізацію, що полягає у відсутності при собі або непред`явленні за вимогою уповноважених осіб військово-облікового документа.

Також суд не погоджується з твердженнями представника позивача, що станом на час складання протоколу стосовно позивача 11.04.2025 та на час винесення постанови, що оскаржується, тобто 12.04.2025, відомості про проходження позивачем 11.04.2025 військово-лікарської комісії та отримання відстрочки по 08.05.2025 вже були наявні як у застосунку «Резерв+», так і у АІТС «Оберіг», оскільки це не підтверджено доказами, а датований 16.04.2025 витяг із застосунку «Резерв+» таким доказом не є, очевидно, що відомості до застосунку «Резерв+» не потрапляють негайно, а з певною затримкою.

Що стосується доводів представника позивача про недоліки долучених доказів, зокрема посилання у витягу з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів стосовно ОСОБА_1 на ст. 210 (замість 210-1) КУпАП, то як встановлено в судовому засіданні, має місце описка, що жодним чином не впливає на висновок суду.

Проте, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт порушення законодавства про мобілізацію з боку ОСОБА_1 , виходячи з такого.

У протоколі про адміністративне правопорушення та у відповідній постанові зазначено про порушення позивачем норм законодавства про мобілізацію, зокрема ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме відсутність при собі та відповідно неможливість пред`явити за вимогою уповноваженої особи військово-облікового документа.

Разом з тим, у протоколі (у графі пояснення) зазначено відомості про те, що ОСОБА_1 залишив військово-обліковий документ у автомобілі, на якому приїхав у ТЦК, а вже у постанові - що ОСОБА_1 залишив військово-обліковий документ удома, що не ґрунтується на матеріалах справи.

До протоколу посадовою особою, яка його склала, додано як докази документи, названі: «копія паспорта ОСОБА_1 », «файл відеофіксації вимоги пред`явлення військово-облікового документа».

Переглядом у судовому засіданні такого файлу, під назвою «VID_20250411_165610_094101.mp4», тривалістю 28 секунд, встановлено, що він не містить відомостей про здійснення фото- і відеофіксації самої вимоги пред`явлення військово-облікового документа, а лише невідома особа у військовому однострої демонструє ОСОБА_1 своє посвідчення на підтвердження повноважень та повідомляє, що у зв`язку із тим, що у ОСОБА_1 не було військово-облікового документа, на нього буде складено протокол.

Доданими до позовної заяви витягами із застосунку «Резерв+» підтверджено факт реєстрації позивача у відповідному реєстрі та можливість пред`явити уповноваженим особам військово-обліковий документ у електронному вигляді чи як паперової копії електронного документа.

Допустимими доказами у справі про адміністративне правопорушення за фактом відсутності при собі та/або непред`явлення уповноваженій особі військово-облікового документа можуть бути виключно матеріали фото- і відеофіксації у порядку абз. 2 ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Як вбачається з матеріалів справи, сама вимога уповноваженого представника ТЦК та СП до ОСОБА_1 про пред`явлення військово-облікового документа, а також відповідні дії останнього, тобто непред`явлення чи пред`явлення такого документа у електронному або іншому вигляді у визначеному законом порядку зафіксована не була, чим грубо порушено права військовозобов`язаного та вимоги абз. 2 ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Таке порушення повністю нівелює мету передбаченої законодавством вимоги про обов`язкову фіксацію пред`явлення військово-облікових документів, є неприпустимим та тягне за собою скасування судом постанови і закриття справи про адміністративне правопорушення.

У інших питаннях щодо правомірності постанови, яка оскаржується, зокрема стосовно повноважень посадової особи, яка її винесла, дії в Україні особливого періоду, рівноцінності паперового та електронного військово-облікових документів, роз`яснення позивачу його прав та обов`язків, забезпечення права на захист, накладення адміністративного стягнення у визначених законом межах, порушень не встановлено, сторонами такі питання під сумнів не ставляться та судом детально не аналізуються.

Отже, оскільки відповідачем не доведено правомірність накладеного на позивача адміністративного стягнення, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

З урахуванням положень ст. 139 КАС України, на користь позивача з ІНФОРМАЦІЯ_3 слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань витрати по сплаті судового збору в сумі 484,48 грн.

Керуючись статтями 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, статтею 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ухвалив:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову № 750 від 12.04.2025 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень, провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 копійок.

Сторони та інші учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_7 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Віктор ЛАСТОВИЧАК