Справа № 640/9580/19
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 640/9580/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стефанова С.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної інспекції архітектури та містобудування України про визнання протиправною та скасування постанови від 27.12.2017 року № 51 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності у розмірі 79290,00 гривень,-

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправною та скасування постанови від 27.12.2017 № 51 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності у розмірі 79290,00 гривень.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 червня 2019 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.10.2021 року, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2022 року, замінено відповідача на правонаступника - Державну інспекцію архітектури та містобудування України.

Законом України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022 № 2825-IX (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

На виконання вимог Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ» (далі - Закон) та визначає порядок передачі нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративних судових справ іншим окружним адміністративним судам України наказом ДСА України від 16.09.2024 №399 затверджено Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва (далі Порядок №399).

Пунктами 4-7 Порядку №399 визначено, що на розгляд та вирішення судам підлягають передачі судові справи, які нерозглянуті ОАСК та передані до КОАС, але до набрання чинності Законом, не розподілені між суддями. Матеріали щодо розгляду та вирішення окремих процесуальних питань у межах нерозглянутих судових справ підлягають передачі до судів, визначених у результаті автоматизованого розподілу судових справ між судами, проведеного відповідно до правил, установлених цим Порядком. Судові справи, вказані у переліку, які підлягають передачі судам, мають бути зареєстровані в базі даних. Перелік складається відповідальною особою протягом семи робочих днів після опублікування цього Порядку за формою, визначеною у додатку 1 до Порядку, та формується в електронній формі із застосуванням КЕП.

На виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» ліквідаційною комісією 20.09.2024 скеровано дану справу до Одеського окружного адміністративного суду.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.03.2025 року, адміністративну справу за № 640/9580/19 передано на розгляд судді Одеського окружного адміністративного суду Стефанову С.О.

Позиція позивачів обґрунтовується наступним

Позивач зазначає, що 02 лютого 2018 року її представником отримано Постанову № 51 від 27.12.2017 року головного інспектора будівельного нагляду Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області Бондаркова В.І. Зі змісту постанови вбачається, що її визнано винною у вчиненні правопорушення передбаченого п.8 ч.3 ст.2 Закону України «Про відповідальність, за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у сумі 79290 грн., зазначено, що постанова складена в результаті розгляду матеріалів про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, а саме: акту перевірки від 13.12.2017 року №545 (протоколу від 13.12.2017 № 545/6).

Позивач посилається на те, що в порушення п. 12 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, повідомлення про проведення планової перевірки суб`єкту містобудування вона не отримувала, а тому це виключає можливість проведення планової перевірки. Також позивач вказує, що її було позбавлено даних прав, подати заперечення до акту перевірки в неї не було можливості, враховуючи що примірник самого акту їй не надавався. На першому засіданні, щодо розгляду зазначеної справи, нею було надано пояснення стосовно того, що документи які були витребувані для перевірки раніше були вилучені на підставі ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 30.11.2017 року (справа № 591/5706/17), на підтвердження чого було долучено до матеріалів справи Опис речей і документів, які вилучені. Також у поясненнях містилось прохання про перенесення розгляду справи у зв`язку з необхідністю відновити дані документи. Однак, цього під час розгляду справи враховано не було. Позивачка зауважує, що раніше надати пояснення в неї не було можливості через численні порушення допущенні посадовими особами органу державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення даного контролю. На засіданні, у якому вона надавала пояснення рішення за результатами розгляду прийнято не було. Згідно п. 18 Порядку накладення штрафів, справа розглядається відкрито та на засадах рівності всіх учасників. Однак, про наступну дату розгляду матеріалів справи її повідомлено не було та винесено Постанову про накладення штрафу за її відсутності. З огляду на наведене, справа про правопорушення у сфері містобудівної діяльності щодо неї розглядалась з численними порушеннями вимог, встановлених Порядком накладення штрафів, з порушенням засад рівності, відкритості.

Позиція відповідача обґрунтовується наступним

Відповідач не погоджується з заявленими позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню та зазначає, що позивачка зверталася до Сумського окружного адміністративного суду з аналогічним позовом до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області. Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 04.06.2018 у справі № 818/624/18 у задоволені позову відмовлено. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що перевірка позивача була проведена правомірно, а оскаржувана постанова про накладення штрафу є обґрунтованою. У постанові від 14.03.2019 колегія суддів Другого апеляційного адміністративного суду, погодилася із висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні адміністративного позову, проте змінила підстави та мотиви, а саме зазначила, що оскільки позивач звернувся до суду з позовом до неналежного відповідача, це є підставою для відмови в позові. При цьому варто зауважити, що Другий апеляційний адміністративний суд у постанові від 14.03.2019 року зазначив, що судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що на підставі вимоги Прокуратури Сумської області від 20.11.2017 № 15/1-3252-17, наказу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області від 27.11.2017 № 162-П та направлення для проведення планового (позапланового) заходу від 27.11.2017 № 511 відповідач провів позапланову перевірку об`єкта будівництва: "Реконструкція дороги по вул. Тургенєва м. Конотоп Сумської області. Ділянка № 1". За результатами проведеної перевірки 13.12.2017 відповідач склав акт перевірки щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від час виконання підготовчих та будівельних робіт № 545, та виявив ряд порушень з боку підрядника - ФОП ОСОБА_1 . У зв`язку зі встановленням вищезазначених порушень відповідач склав протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 545/6 та виніс припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № 545/3. За результатом розгляду справи відповідач виніс постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 21.12.2017 № 51 за правопорушення, передбачене п. 8 ч. 3 ст. 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" та накладено на ФОП ОСОБА_1 штраф у розмірі 79 290 грн. Позивач не погодилася із вказаною постановою, звернулася до суду із даним позовом. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що перевірка позивача була проведена правомірно, а оскаржувана постанова про накладення штрафу є обґрунтованою.

Враховуючи викладене, відповідач просить розглядати справу за наявними матеріалами з врахуванням відзиву ДАБІ, а також встановленими рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 04.06.2018 та постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 14.03.2019 у справі № 818/624/18 обставинами.

Процесуальні дії та клопотання учасників справи

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року прийнято справу № 640/9580/19 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державну інспекцію архітектури та містобудування України про визнання протиправною та скасування постанови від 27.12.2017 року № 51 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності у розмірі 79290,00 гривень - до розгляду. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Призначено перше судове засідання на 14 квітня 2025 року об 12 год. 30 хв. у приміщенні Одеського окружного адміністративного суду за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, 14, у залі судових засідань №30.

23 квітня 2025 року від відповідача до суду надійшли додаткові пояснення у справі (вхід. № ЕС/38842/25).

24 квітня 2025 року від представника ОСОБА_1 надійшло клопотання про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 29 квітня 2025 року заяву представника ОСОБА_1 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Державну інспекцію архітектури та містобудування України про визнання протиправною та скасування постанови від 27.12.2017 року № 51 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності у розмірі 79290,00 гривень задоволено.

Проведення судового засідання по справі №640/9580/19 призначеного на 14 травня 2025 року о 11 год. 00 хв. та в наступних судових засіданнях вирішено здійснювати в режимі відеоконференції поза межами суду відповідно до Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21.

Ухвалою суду на місці, занесеною до протоколу судового засідання від 14.05.2025 року вирішено подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позиції позивача та відповідача, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом

Судом встановлено, що на підставі вимоги Прокуратури Сумської області від 20.11.2017 року № 15/1-3252-17 (а.с. 29), наказу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області від 27.11.2017 року № 162-П (а.с. 31) та направлення для проведення планового (позапланового) заходу від 27.11.2017 року № 511 (а.с. 32), на підставі п. 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553, відповідач провів позапланову перевірку об`єкта будівництва: «Реконструкція дороги по вул. Тургенєва м. Конотоп Сумської області. Ділянка № 1».

Відповідно до п. 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553 (далі - Порядок № 533) (чинного на час виникнення спірних правовідносин) строк проведення позапланової перевірки не може перевищувати десяти робочих днів, а у разі потреби може бути одноразово продовжений за письмовим рішенням керівника відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю чи його заступника не більше ніж на два робочих дні.

Відповідно до наказу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області від 11.12.2017 року № 175-П (а.с. 33) та направлення для проведення планового (позапланового) заходу від 11.12.2017 року № 545 (а.с. 34) позапланова перевірка була продовжена на два робочі дні з 12.12.2017 по 13.12.2017 включно.

На адресу ФОП ОСОБА_1 було направлено повідомлення про продовження перевірки (а.с. 75) та його отримано адресатом (а.с. 77).

За результатами проведеної перевірки 13.12.2017 року відповідач склав акт перевірки щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від час виконання підготовчих та будівельних робіт № 545 (а.с. 35-38), та виявив ряд порушень з боку підрядника - ФОП ОСОБА_1 , а саме:

1. ФОП ОСОБА_1 як генеральний підрядник реконструкції дороги по вул. Тургенєва м. Конотоп Сумської області не забезпечила під час виконання будівельних робіт здійснення робіт, які здійснюються геодезичними методами, геодезичними приладами та інструментами з визначення просторового положення, визначення форм та розмірів об`єктів, одержання геометричних, аналітичних та цифрових моделей просторових об`єктів, вимірювання, визначення, контроль та моделювання просторового положення об`єктів, чим порушила п.п. 4.8, 4.13 ДБН В.1.3- 2:2010 "Геодезичні роботи у будівництві", п. 6.4 договору від 21.06.2017 № 174/06.

Відповідно до п.п. 4.1-4.3 ДБН В.1.3-2:2010 "Геодезичні роботи у будівництві" геодезичне забезпечення у будівництві - це комплекс організаційних, технологічних, технічних та інших заходів, спрямованих на забезпечення відповідності точності геометричних параметрів об`єктів будівництва вимогам проектної та нормативної документації.

Геодезичні роботи - це роботи з визначення просторового положення будівель (споруд), визначення форм та розмірів об`єктів, а також одержання геометричних, аналітичних та цифрових моделей просторових об`єктів, визначення, контролю та моделювання просторового положення об`єктів, які виконуються геодезичними методами, геодезичними приладами та інструментами.

Геодезичні роботи є невід`ємною частиною технологічного процесу будівельного виробництва, та відносяться до основних видів робіт.

Відповідно до п. 4.8 ДБН В.1.3-2:2010 "Геодезичні роботи у будівництві" при зведенні нескладних та середніх об`єктів І, II та III категорій складності (додаток П.1 ДБН А.2.2-3), будівництва будівель, споруд, у складі проектів організації будівництва та виконання робіт слід розробляти геодезичну частину проекту, а для великих і складних об`єктів IV та V категорій складності, а також висотних та експериментальних будівель, потрібно розробляти проекти виконання геодезичних робіт (ПВР) та проекти моніторингу в порядку, встановленому для розроблення проектів виконання робіт (ПВР).

Проектні рішення, що пов`язані з виконанням геодезичних робіт, а саме: спеціальні геодезичні отвори в перекриттях (розміром не менше ніж 150 mm х 150 мм), закладні деталі для закріплення підставок під геодезичні прилади та примусові центри, репери тощо, які мають бути проведені до початку виконання геодезичних робіт, повинні бути відображені в робочих кресленнях проекту та уточнюються в ПВГР.

Відповідно до п. 4.13 ДБН В.1.3-2:2010 "Геодезичні роботи у будівництві" при виконанні комплексу геодезичних робіт на об`єкті будівництва працівники геодезичної служби повинні вести у відповідній формі, дотримуючись правил заповнення, "Журнал виконання геодезичних робіт та геодезичного контролю", "Польовий журнал геодезичних вимірювань", "Журнал виконавчих геодезичних схем". Перелік вимог до змісту та заповнень журналу виконання геодезичних робіт та геодезичного контролю наведено в додатку И.

Згідно з п. 6.4 договору від 21.06.2017 № 174/06 (а.с. 50-52) підрядник забезпечує повне, якісне і своєчасне ведення передбаченої нормативними документами виконавчої документації, в тому числі: єдиного журналу виконання робіт, журналу обсягів виконаних робіт (ф. КБ-6), документів, що засвідчують якість використаних матеріалів, відомостей лабораторного та геодезичного контролю, актів на приховані роботи та актів про проміжне прийняття окремих відповідальних конструкцій, актів про індивідуальне та комплексне випробування змонтованого устаткування, систем мереж і пристроїв, журналів виконання робіт та авторського нагляду, актів перевірок будівництва органами державного нагляду, комплект робочих креслень з надписами про відповідність виконаних робіт цим кресленням або змінам до них;

2. Для перевірки не надано паспорт на бетонну суміш класу В15 і В20, паспорт і протоколи лабораторних випробувань асфальтобетонних сумішей, які використовувались під час реконструкції (лабораторні випробування асфальтобетону виконано Головною випробувальною лабораторією в будівництві ДП ПАТ "Сумбуд" у 2017 році, протокол № 147, 146 від 05.07.2017), чим порушено п. 9.6 ДБН А.3.1-5:2009 "Організація будівельного виробництва".

Відповідно до п. 9.6 ДБН А.3.1-5:2009 "Організація будівельного виробництва" під час вхідного контролю конструкцій, виробів, матеріалів і устаткування перевіряється їх відповідність вимогам проектної документації, паспортам, сертифікатам та іншим супроводжувальним документам;

3. Арк. 2, розріз 1-1, стадія РП, пояснювальна записка, шифр 37-ПЗК, розробленого ПП ОСОБА_4, передбачена конструкція дорожнього одягу з облаштування тротуарів шириною 1,5 м, фактично в порушення проектних рішень облаштовано тротуар шириною 1,7 м, чим порушено абз. 2 ст. 9 Закону України "Про архітектурну діяльність" та п. 6.1 договору від 21.06.2017 № 174/06.

Відповідно до ст. 9 Закону України від 20.05.1999 № 687-XIV "Про архітектурну діяльність" будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Пунктом 6.1 договору від 21.06.2017 № 174/06 передбачено, що підрядник виконує роботи згідно з проектно-кошторисною документацією з використанням прогресивних методів організації виробництва та праці, згідно з вимогами будівельних норм і правил;

4. Для перевірки ФОП ОСОБА_1 не надала Проект виконання робіт (ПВР). Виконання будівельних робіт без ПВР не допускається, чим порушено п. 3.3 ДБН А.3.1-5:2009 "Організація будівельного виробництва".

Відповідно до п. 3.3 ДБН А.3.1-5:2009 "Організація будівельного виробництва" ПВР визначає технологію та організацію будівництва окремого об`єкта будови або виконання окремого виду чи етапу робіт. Склад і зміст ПВР встановлює генеральна підрядна будівельна організація із залученням субпідрядних організацій.

Генпідрядник, виходячи з переліку, обсягів і складності робіт, їх розподілу між виконавцями, поетапних змін виробничих умов на будові тощо, вирішує, розробляти ПВР на будівництво об`єкта в цілому чи по окремих частинах об`єкта, етапах будівництва, видах робіт тощо. Такими розділами можуть бути підземна або надземна частина об`єкта, окремі секції, поверхи, яруси, виробничі ділянки, черги будівництва тощо, роботи підготовчого та основного періодів, зведення несучих або огороджувальних конструкцій, роботи з опорядження, влаштування інженерного обладнання, виконання окремих технічно складних будівельних, монтажних і спеціальних робіт тощо.

Організаційні і технологічні рішення ПВР повинні базуватися на сучасних методах виконання робіт і прийомах праці. За необхідності у ПВР включаються технологічні карти (схеми) - типові або індивідуальні - виконання найбільш великих за обсягом, складних або нових видів робіт.

Необхідна ступінь деталізації матеріалів ПВР встановлюється генпідрядником, із залученням, за потреби, субпідрядників, залежно від специфіки та обсягів робіт, умов будівництва, спеціалізації організацій-виконавців робіт, їх досвіду тощо.

У ПВР передбачаються рішення із забезпечення безпеки праці та інших аспектів комплексної безпеки будівництва.

Здійснення робіт без ПВР не допускається.

ПВР розробляють генеральні підрядні будівельно-монтажні організації, а на окремі види загальнобудівельних, монтажних і спеціальних робіт - організації, що виконують ці роботи. За замовленням дирекції підприємства, що будується (замовника), генеральної проектної, генеральної підрядної або субпідрядної організації ПВР може розробляти проектна, проектно-конструкторська, проектно-технологічна або інша організація, яка має ліцензію на цей вид проектування.

ПВР затверджується керівником генеральної підрядної будівельно-монтажної організації, а з виконання монтажних і спеціальних робіт - керівником відповідної субпідрядної організації за погодженням з генеральною підрядною будівельно-монтажною організацією. За необхідності проводиться також погодження зі спеціалізованими організаціями, які експлуатують машини, механізми, виконують спеціальні роботи, а також з проектною організацією - у випадку додаткових виробничих та технологічних вимог, які пред`являються до конструкцій під час виконанні робіт.

ПВР із реконструкції або технічного переоснащення діючого (існуючого) підприємства, будівлі чи споруди погоджується також із замовником.

У зв`язку зі встановленням вищезазначених порушень відповідач склав протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 545/6 (а.с. 39-40) та виніс припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № 545/3 (а.с. 41). Другий примірник акту, протоколу та припису ФОП ОСОБА_1 отримала 13.12.2017, про що мається відмітка в самих документах (зворотна сторона аркушів справи 38 та 41, а.с. 40).

Як вбачається з копії протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 13.12.2017 № 545/6 розгляд справи про правопорушення призначено на 10:00 год. 27.12.2017. ФОП ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явилася, хоча була повідомлена належним чином про це, так як отримала примірник протоколу завчасно - 13.12.2017.

За результатом розгляду справи відповідач виніс постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 21.12.2017 року № 51 за правопорушення, передбачене п. 8 ч. 3 ст. 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" та накладено на ФОП ОСОБА_1 штраф у розмірі 79 290 грн. Копія постанови була направлена позивачці рекомендованим листом з повідомленням (а.с. 43).

Вважаючи постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 21.12.2017 року № 51 за правопорушення, передбачене п. 8 ч. 3 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», протиправною, позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Джерела права та висновки суду

Статтею 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів встановлені Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до положень ст.6 вищевказаного Закону, управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, органами державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування. Органом державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Постановою Кабінету Міністрів України № 150 від 23.04.2014 року "Питання функціонування територіальних органів Державної архітектурно-будівельної інспекції" ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної архітектурно-будівельної інспекції за переліком згідно з додатком та погоджено пропозицію щодо утворення її територіальних органів як структурних підрозділів апарату Інспекції в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі.

08 липня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 02 липня 2014 року №230 «Про внесення зміни у додаток 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 5 квітня 2014 року № 85», відповідно до якої територіальні органи інспекцій стали підрозділами центрального апарату Держархбудінспекції України.

Наказом Держархбудінспекції України від 17.11.2014 року №441 затверджено Положення про організацію ведення претензійно-позовної роботи у Державній архітектурно-будівельній інспекції України та її територіальних органах - структурних підрозділах апарату Держархбудінспекції, яким встановлено єдиний порядок ведення претензійно-позовної роботи у Держархбудінспекції України та її територіальних органах - структурних підрозділах (далі - ТСП). Відповідно до цього Положення, у Держархбудінспекції України створено відповідний структурний підрозділ - Департамент нормативноправового забезпечення (далі - Департамент), у складі якого діє відділ представництва інтересів в судах, а у ТСП - відповідно уповноважена особа, відповідальна за ведення претензійно-позовної роботи.

Постановою КМУ від 19.08.2015 року № 671 "Деякі питання діяльності органів державного архітектурно-будівельного контролю" затверджене Примірне положення про органи державного архітектурно-будівельного контролю та установлено що: органи державного архітектурно-будівельного контролю є правонаступниками прав та обов`язків Державної архітектурно-будівельної інспекції щодо здійснення переданих повноважень відповідно до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності"; до завершення здійснення заходів з утворення органів державного архітектурно-будівельного контролю в Київській та Севастопольській міських державних адміністраціях та сільських, селищних, міських радах або визначення структурних підрозділів місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, на які покладаються повноваження, визначені Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності", а також затвердження актів спільної комісії такі повноваження здійснює Державна архітектурно-будівельна інспекція.

Отже, структурні підрозділи з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад у межах делегованих цим Законом державних повноважень є підконтрольними центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, представляють інтереси Держархбудінспекції України при розгляді спорів у судах, однак не можуть самостійно виступати як сторони в адміністративному процесі.

Згідно ч. 3 ст. 46 КАС України встановлено, що відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим кодексом.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України, суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Таким чином, належним відповідачем у справах цієї категорії є Державна архітектурно-будівельна інспекція України.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 03.12.2018 року по справі №817/226/16.

Згідно із ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином Державна інспекція архітектури та містобудування України (правонаступник Державної архітектурно-будівельної інспекції України) є належним відповідачем у даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України від 17.02.2011 року № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п. 16-20 Порядку № 553 за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, крім акта перевірки, складається протокол, видається припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил або припис про зупинення підготовчих та/або будівельних робіт (далі - припис).

У приписі обов`язково встановлюється строк для усунення виявлених порушень згідно з додатком.

Керівникові кожного суб`єкта містобудування, щодо якого складений акт перевірки, або його уповноваженій особі надається по одному примірнику такого акта. Один примірник акта перевірки залишається в органі державного архітектурно-будівельного контролю.

Акт перевірки підписується посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю, яка провела перевірку, та керівником суб`єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, або його уповноваженою особою, в останній день перевірки.

Припис складається у двох примірниках. Один примірник припису залишається в органі державного архітектурно-будівельного контролю, а інший надається суб`єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль.

Припис підписується посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю, яка провела перевірку.

Протокол разом з усіма матеріалами перевірки протягом трьох днів після його складення подається посадовій особі органу державного архітектурно-будівельного контролю, до повноважень якої належить розгляд справ про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Відповідно до п. 6 Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1995 року № 244 (чинної на момент виникнення спірних правовідносин), штраф за правопорушення може бути накладено на суб`єкта містобудування протягом шести місяців з дня виявлення правопорушення, але не пізніше ніж через три роки з дня його вчинення.

Днем виявлення правопорушення є день складення акта перевірки відповідного суб`єкта містобудування.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 зверталася до Сумського окружного адміністративного суду з аналогічним позовом до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 04.06.2018 року у справі № 818/624/18 у задоволені позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що перевірка позивача була проведена правомірно, а оскаржувана постанова про накладення штрафу є обґрунтованою.

У рішенні Сумського окружного адміністративного суду від 04.06.2018 року у справі № 818/624/18, зокрема, суд визнав, що головний інспектор будівельного нагляду Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області Бондарков В.І. правомірно провів позапланову перевірку та прийняв постанову про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 , яка не надала суду жодних доказів, щоб спростовували законність прийняття постанови від 27.12.2017 року № 51.

У постанові від 14.03.2019 року у справі № 818/624/18 колегія суддів Другого апеляційного адміністративного суду, погодилася із висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні адміністративного позову, проте змінила підстави та мотиви, а саме зазначила, що оскільки позивач звернувся до суду з позовом до неналежного відповідача, це є підставою для відмови в позові.

При цьому варто зауважити, що Другий апеляційний адміністративний суд у постанові від 14.03.2019 року зазначив, що суд першої інстанції прийняв правильне по суті рішення, однак із помилковим застосуванням норм права.

Згідно ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже з урахуванням ч.4 ст.78 КАС України, суд вважає встановленими обставини відносно того, що головний інспектор будівельного нагляду Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області Бондарков В.І. правомірно провів позапланову перевірку та прийняв постанову про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 , яка не надала суду жодних доказів, які б спростовували законність прийняття постанови від 27.12.2017 року № 51.

Отже, з урахуванням встановлених обставин та наявних в матеріалах справи доказів, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови від 27.12.2017 року № 51 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності у розмірі 79290,00 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.72 та ч.2 ст.73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Таким чином, на підставі ст.8 КАС України, згідно якої, усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст.9 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи відмову в задоволенні адміністративного позову, розподіл судових витрат у відповідності до ч.1 ст.139 КАС України судом не здійснюється.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 173-183, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної інспекції архітектури та містобудування України про визнання протиправною та скасування постанови від 27.12.2017 року № 51 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності у розмірі 79290,00 гривень відмовити.

Рішення суду набирає законної сили, згідно ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Державна інспекція архітектури та містобудування України (бульвар Лесі Українки, буд. 26, м. Київ, 01133, ).

Суддя С.О. Cтефанов