Справа № 175/10830/24
Суддя: Бойко О. М.
Дата ухвалення: 2025-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/175/71/24
РІШЕННЯ

Іменем України

14 травня 2025 року с. Слобожанське

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Бойка О.М.,

при секретарі Кальченко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Батальйону патрульної поліції у містах Краматорську та Слов`янську УПП в Донецькій області ДПП НП України та Гончара Вячеслава Олександровича, про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

встановив:

В провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Батальйону патрульної поліції у містах Краматорську та Слов`янську УПП в Донецькій області ДПП НП України та Гончара Вячеслава Олександровича, про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

В позовних вимогах просить суд скасувати Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ДП18 №673292 від 06.05.2024, винесену Інспектором взводу 1 роти 4 Батальйону патрульної поліції у містах Краматорську та Слов`янську УПП в Донецькій області ДПП НП України старшим лейтенантом поліції Гончаров Вячеславом Олександровичем, та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Обґрунтував свою заяву тим, що інспектором взводу 1 роти 1 Батальйону патрульної поліції у містах Краматорську та Слов`янську УПП в Донецькій області ДПП НП України старшим лейтенантом поліції Гончаром Вячеславом Олександровичем була винесена Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ДП18 №673292 від 06.05.2024.

У вищевказаній постанові зазначено: «06.05.2024 о 11 год. 05 хв. у м. Слов`янську по вул. Миру Шевченко 10 водій ОСОБА_1 , керуючи ТЗ Nissan д.н.з. НОМЕР_1 без права керування, був позбавлений права керування Маньківським райсудом Черкаської області 19.03.2024 на 1 рік, чим порушив п. 2.1.а ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП. Постановлено застосувати адміністративне стягнення - штраф у розмірі 20400 (двадцять тисяч три тисячі чотириста) гривень».

ОСОБА_1 вважає, що Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ДП18 №673292 від 06.05.2024 була складена з порушенням вимог чинного законодавства, крім того адміністративні правопорушення він не вчиняв, у зв`язку з чим вищевказана постанова є незаконною, а тому підлягає скасуванню, а адміністративна справа має бути закрита з таких підстав.

06.05.2024 об 11 год. 05 хв. ОСОБА_1 знаходився біля транспортному засобі Nissan д.н.з. НОМЕР_1 , проте не керував ним.

Вважає, що в матеріалах справи відсутня належним чином засвідчена постанова у справах про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, про позбавлення права ОСОБА_2 керування транспортним засобом, то притягнення його до відповідальності на підставі ч. 4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення суперечить чинному законодавству.

Відповідач ознайомившись із позовною заявою, надав до суду відзив, в якому заперечують позовні вимоги та просять суд залишити позов без задоволення. Оскаржувану постанову просять не скасовувати.

У судовому засіданні позивач не з`явився. Надав заяву в якій підтримав позовну заяву та просив її задовольнити посилаючись на доводи, які зазначенні в позовній заяві та всіх процесуальних документах, які містяться в матеріалах справи.

У судовому засіданні представник відповідача не з`явився. Клопотань не надавав. Про час та місце був належним чином повідомлений.

Суд, вивчивши письмові матеріали справи, заслухавши думку представника позивача та думку представника відповідача вважає, що позовні вимоги слід залишити без задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 24.05.2024 року о 21 год. 05 хв. під час патрулювання в місті Слов`янськ екіпажем «Циклон 109», у складі поліцейського взводу № 1 роти № 4 БПП в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП старшого лейтенанта поліції Гончара В`ячеслава Олександровича, інспектора взводу № 1 роти ТОР БПП в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП старшого лейтенанта поліції Сорокіна Ігоря Михайловича, під час дії комендантської години було помічено транспортний засіб Nissan X-Trail з номерним знаком НОМЕР_2 (іноземна реєстрація), після чого поліцейськими було прийнято рішення слідувати за вищезазначеним транспортним засобом з метою зупинки та перевірки особи водія. Екіпажем патрульною поліції було зупинено вищевказаний транспортний засіб та встановлено особу водія, ним виявився ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після зупинки транспортного засобу та спілкування з водієм, поліцейськими було помічено у водія наявність певних ознак алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Водію було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager або пройти такий огляд у медичному закладі, на що останній відповів відмовою.

За порушення п. 2.5 ПДР України, було прийнято рішення скласти протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 509274 за ч.2 ст.130 КУпАП (знаходиться на розгляді в Слов`янському міськрайонному суді Донецької області, суддя: Сидоренко І.О., справа №243/3884/24 провадження №3/243/2195/2024).

Відповідно до Постанови Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12 вересня 2024 року, яка була залишена в силі Постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнаний винним у скоєні адміністративного правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП.

Тобто, вже підтверджено факт керування ОСОБА_1 у вказаний у постанові серія ДП18 №673292 від 06.05.2024 час та місці скоєння правопорушення.

Під час перевірки документів позивача було встановлено, що 19.03.2024 року громадянина ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності Маньківським районним судом Черкаської області за ч.1 ст.130 КУпАП за що на позивача було накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме, порушення вимог п. 2.1 а ПДР України, відповідальність за яке передбачене ч.4 ст. 126 КУпАП було прийнято рішення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 673292 від 06.05.2024, щодо позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 3 ЗУ «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.

Відповідно до п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.п. 2.1 а ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з п. 2.4 а ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР України.

Відповідно до статті 279 КУпАП, розгляд справи почався з представлення інспектора, інспектор оголосив, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснив особі, що брала участь у розгляді справи, її права і обов`язки: ст. 268, 287-289, 307, 308 КУпАП, ст. 63 Конституції України, про що свідчить підпис позивача в самій постанові.

Згідно статті 278 КУпАП та п. 5 Розділу ІІІ Наказу № 1395 від 07.11.2015 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейський з`ясував питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи. Відповідно до ч.1 ст. 222 КУпАП, Органи Національної поліції уповноважені розглядати справи за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.126 КУпАП;

2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення. Згідно з ч.2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1, статтею 132-2 КУпАП, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до ч.5 ст.258 КУпАП, якщо під час складання постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; Розгляд справи відбувався у присутності позивача.

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Ніяких клопотань позивач не заявляв.

Відповідно до ст. 285 КУпАП позивача було ознайомлено зі змістом постанови та вручено її копію про що свідчить підпис гр. ОСОБА_1 в самій постанові. Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Представник позивача в позовній заяві стверджує, що до оскаржуваної постанови не було надано копію рішення суду згідно з якою відповідача було позбавлено права керування транспортним засобом.

Поліцейськими під час встановлення особи водія, останнього було перевірено за наявними можливостями, а саме за інформаційно-комунікаційної системою «Інформаційний портал Національної поліції України» ІПНП та Національною автоматизованою інформаційної системи НАІС, у яких чітко зазначено що ОСОБА_1 з 19.03.2024 строком на 1 рік було позбавлено права керування транспортним засобом Маньківським районним судом Черкаської області. Поліцейским було розглянуто справу про адміністративне правопорушення та винесено постанову по справі відносно відповідача на місці вчинення правопорушення, що унеможливлює надати копію судового рішення через відсутність такої технічної можливості.

Сторона яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Так, у рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року Європейський суд з прав людини наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Тому, особа відносно якої відкрито судове провадження має вживати заходів, щоб дізнаватись про стан вищезазначеного судового провадження, за допомогою офіційного порталу судової влади України (https://court.gov.ua) або у будь-який інший можливий спосіб. З чого є очевидним, що поліцейський виніс Постанову відповідно до чинного законодавства.

Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 673292 від 06.05.2024 р. була направлена в Монастирищенський відділ ДВС в Уманському районі Черкаської області ЦМУМЮ (м. Київ) 12.06.2024 р. за вихідним № 3099.

Враховуючи все вищезазначене, судом встановлено, що відповідач діяв в межах чинного законодавства, а позовні вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими.

В даному випадку відсутні будь-які правові підстави для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, оскільки вона винесена законно, а її скасування призведе до залишення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення без відповідальності, що порушить мету адміністративного стягнення, яка полягає у вигляді виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, обов`язок відповідача щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення не звільняє позивача від доказування підстав позову, що відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 25.06.2020 по справі № 520/2261/19.

Дії посадових осіб Відповідача під час її формування є законними та такими, що відповідають вимогам статті 19 Конституції України.

Таким чином, відповідальною особою за вчинення даного адміністративного правопорушення є саме ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Європейський суд з прав людини вказує, що «принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником» (MALAv. UKRAINE, № 4436/07, § 48, ЄСПЛ, від 03 липня 2014 року).

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18) міститься висновок про те, що добросовісність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі- «non concedit venirecon trafactum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contrafactum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Таким чином, під час розгляду справи встановлено, що інкриміноване позивачу адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 126 КУпАП, зафіксовано в оскаржуваній постанові та наданих доказах стороною відповідача, безумовно свідчать про порушення позивачем зазначеної статті КУпАП.

Відтак, суд вважає, що оскаржувана постанова не підлягає скасуванню, а дії відповідача є правомірними.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 139, 241-246, 250, 286 КАС України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Батальйону патрульної поліції у містах Краматорську та Слов`янську УПП в Донецькій області ДПП НП України та ОСОБА_3 , про скасування постанови про адміністративне правопорушення залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Бойко