Справа № 440/11766/24
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 р.Справа № 440/11766/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Русанової В.Б. , Бегунца А.О. ,

за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 11.04.2025, головуючий суддя І інстанції: І.Г. Ясиновський, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 11.04.25 року по справі № 440/11766/24

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1 третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року у справі № 440/11766/24 позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ), третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, буд.34, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ідентифікаційний код 13967927), про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у підготовці і наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області оновлених довідок про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023 для перерахунку пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати до пенсійного органу довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2020, 01.02.2021, 01.02.2022, 01.02.2023 відповідно пенсії ОСОБА_1 .

04 квітня 2025 року до суду надійшла заява позивача про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду разом з доказами направлення її іншим учасникам справи.

Згідно Протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду заяву передано судді Ясиновському І.Г. 04.04.2025.

В обґрунтування вказаної заяви зазначено, що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року у справі № 440/11766/24 відповідачем підготовлено та надіслано до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023, проте такий розмір грошового забезпечення повинен бути більшим. Як виявлено позивачем, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премія, що зазначені відповідачем у довідках про розмір грошового забезпечення обчислені, виходячи з прожиткового мінімуму в розмірі 1762,00 грн, встановленого станом на 01 січня 2018 року. Таким чином, відповідачем вчинено дії щодо неправильного складання довідки про розмір грошового забезпечення та бездіяльність, яка полягає у невиконанні законних вимог позивача щодо належного обчислення грошового забезпечення станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023 та підготовці відповідної довідки.

Станом на дату надходження такої заяви матеріали справи перебували на розгляду у суді апеляційної інстанції, у зв`язку з чим питання призначення такої заяви до судового розгляду вирішено після повернення матеріалів справи до Полтавського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 04.04.2025 заяву призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Від ІНФОРМАЦІЯ_1 до суду надійшло клопотання про долучення доказів /а.с. 68-69/, в якому зазначено, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду у даній справі виконано ним у повній відповідності із Законом та згідно резолютивної частини цього самого рішення і підстав для застосування у розрахунках додаткових видів грошового забезпечення станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023 прожиткового мінімуму встановленого на 1 січня відповідного календарного року в рішенні суду зазначено не було, відтак рішення суду виконано у повному обсязі, відповідач правомірно застосував у розрахунках додаткових видів грошового забезпечення показник прожиткового мінімуму у розмірі 1762 грн. На думку відповідача, в межах розгляду заяви, поданої в порядку статті 383 КАС України, суд не вправі вирішувати питання, які він вирішує під час ухвалення рішення відповідно статті 244 КАС України, зокрема, чи мають місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин; тощо. Вважаємо, що у заяві позивача, поданої в межах ст. 383 КАС України, позивач ініціював нові правовідносини, які повинні вирішуватись шляхом подання нової позовної заяви, а не постановленням окремої ухвали. Судова практика, яка склалась аналогічних правовідносинах в Полтавському окружному адміністративному суді, віддзеркалена в аналогічних справі № 440/7298/24 та свідчить про безпідставність вимог заявників. Суд апеляційної інстанції також прийшов до аналогічних висновків, зокрема у справі № 440/7386/24.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11.04.2025 року заяву позивача про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду у справі № 440/11766/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу та задовольнити заяву, подану в порядку статті 383 КАС України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що на його думку, розрахунок суми додаткових видів грошового забезпечення та премії може здійснюватися тільки із застосуванням його складових: посадового окладу, окладу за військове звання та відсоткової надбавки за вислугу років, які вказані у цій же довідці. Інший підхід для обрахунку цих сум порушує вимоги зазначених вище нормативних актів.

Таким чином довідки № ФП73640/2012/1, № ФП73640/2012/2, № ФП73640/2012/3, № ФП73640/2012/4 від 07.02.2025 видані Відповідачем на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.12.2024 у справі № 440/11766/24 складені з порушенням установлених вимог Постанови № 704 та висновків суду.

На переконання позивача, у суду є всі підстави для визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду від 16.12.2024 у справі №440/11766/24 та визнання довідки неправомірною із зазначенням у мотивувальній частині, що у відповідача залишається обов`язок виконати рішення суду від 16.12.2024 у справі №440/11766/24.

Відповідач не скористався своїм правом та не надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні заяви поданої в порядку статті 383 КАС України, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до частини шостої статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви, поданої в порядку статті 383 КАС України, з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України /надалі по тексту - КАС України/ судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи.

Відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Разом з тим, при поданні заяви в порядку статті 383 КАС України суд повинен встановити природу спірних правовідносин, а саме: чи пов`язані рішення, дії чи бездіяльність відповідача з виконанням рішення суду, чи прийняті/ вчинені/допущені відповідачем у зв`язку з виникненням нових правовідносин.

Вказана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 12 листопада 2018 року у справі №806/3099/17 (№К/9901/50917/18).

З матеріалів справи, колегія суддів встановила, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року у справі № 440/11766/24 , яке набрало законної сили, суд зобов`язав ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати до пенсійного органу довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2020, 01.02.2021, 01.02.2022, 01.02.2023 відповідно пенсії ОСОБА_1 .

Отже, таким рішенням суд зобов`язав ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області довідки про розмір грошового забезпечення за відповідною посадою позивача станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, лише щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням.

Предметом спору у справі №440/11766/24, виходячи із змісту позовної заяви не було визначення конкретних розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії виходячи із прожиткового мінімуму станом на січень 2020, 2021, 2022, 2023 років. Таким чином, саме в частині визначення посадового окладу і окладу за військовим званням, які мають бути зазначені у відповідній довідці про розмір грошового забезпечення судом надавалася оцінка правовідносинам та лише в цій частині було вирішено спір за наслідками якого було прийнято рішення у цій справі.

Отже, стосовно визначення розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії суд не зобов`язував ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області довідки про розмір грошового забезпечення за відповідною посадою позивача станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а лише вказав, що у такій довідках обов`язково зазначаються відомості про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, зокрема, надбавка за особливості проходження служби та премія у середніх розмірах, що фактично виплачені за січень 2020, 2021, 2022, 2023 років за відповідною посадою у тому державному органі, звідки особа звільнилася на пенсію, для здійснення обчислення та перерахунку основного розміру пенсії з 01 лютого відповідного року.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року у справі № 440/11766/24 ІНФОРМАЦІЯ_2 07 лютого 2025 року сформував та направив до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023 /а.с. 71/.

Позивачем не заперечується той факт, що посадовий оклад та оклад за військове звання визначені станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023 відповідно, а щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премія - у середніх розмірах, що фактично виплачені за 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023 за відповідною посадою позивача.

Оскільки судовим рішенням від 16 грудня 2024 року у справі № 440/11766/24 ІНФОРМАЦІЯ_2 не зобов`язано підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області довідки про розмір грошового забезпечення за відповідною посадою станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023 із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, то є підстави стверджувати, що між позивачем та ІНФОРМАЦІЯ_2 виникли нові правовідносини (новий спір) щодо правомірності/неправомірності обчислення щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, тобто такі відносини, які були відсутні під час розгляду цієї справи.

Колегія суддів звертає увагу позивача на те, що в межах розгляду заяви, поданої в порядку статті 383 КАС України, суд не вправі вирішувати питання, які він вирішує під час ухвалення рішення відповідно статті 244 КАС України, а саме: 1) чи мають місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин; тощо.

Також в межах розгляду заяви, поданої в порядку статті 383 КАС України, суд не вправі доходити висновків, які за своєю суттю є прийняттям рішення, тобто суд не вправі ухвалою, постановленою протягом десяти днів з дня отримання заяви (в порядку статті 383 КАС України), фактично вирішувати спір та фактично зобов`язувати відповідача обчислювати розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023, а не на 01 січня 2018 року, оскільки вирішення такого питання потребує встановлення нових обставин; надання та дослідження нових доказів; витребування додаткових доказів; а також подання всіма учасниками справи заяв по суті щодо цих правовідносин та застосування норм права, якими регулюються саме такі правовідносини.

Тож у разі незгоди позивача із визначенням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, він не позбавлений можливості звернутися до суду з відповідним позовом.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що з огляду на те, що мають місце дії, які вчинені відповідачем у нових правовідносинах з позивачем, а не при виконанні резолютивної частини рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року у справі № 440/11766/24, в задоволенні заяви слід відмовити.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви поданої у порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви поданої в порядку статті 383 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що ухвала Полтавського окружного адміністративного суду від 11.04.2025 року по справі № 440/11766/24 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 11.04.2025 по справі № 440/11766/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді В.Б. Русанова А.О. Бегунц
Повний текст постанови складено 20.05.2025 року