Справа № 420/8309/24
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8309/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Завальнюка І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області, Державної судової адміністрації України про визнання протиправними дій,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивачка) звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області (далі ТУ ДСА в Херсонській області, Державної судової адміністрації України, у якому просила:

- визнати протиправними дії ТУ ДСА в Херсонській області щодо невиплати ОСОБА_1 заробітної плати за січень та лютий 2024 року;

- зобов`язати ТУ ДСА в Херсонській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 заробітної плати за січень та лютий 2024 року з утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів;

- звернути до негайного виконання рішення суду в частині зобов`язання ТУ ДСА в Херсонській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 заробітної плати за січень та лютий 2024 року з утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів;

- стягнути з ТУ ДСА в Херсонській області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язаної з розглядом справи, в сумі підтвердження якої буде надано додатково;

- встановити строк для подання ТУ ДСА в Херсонській області до суду звіту про виконання судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що перебуває на державній службі та обіймає посаду секретаря судового засідання Білозерського районного суду Херсонської області. В 2023 році ОСОБА_1 перебувала у відпустці для догляду за дитиною 2021 року народження до досягнення нею трирічного віку. У зв`язку зі скрутним матеріальним станом в родині ОСОБА_1 внаслідок військової агресії, за її ініціативою та за наказом в.о. керівника апарату Білозерського районного суду Херсонської області № 01-68/02 від 01.01.2024 року відпустка ОСОБА_1 для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку перервана. Відповідно до наказу в.о. керівника апарату Білозерського районного суду Херсонської області № 01-68/02 від 01.01.2024 року ОСОБА_1 оголошено простій не з вини працівника з 01.01.2024 року до закінчення дії правового режиму воєнного стану з оплатою у розмірі посадового окладу та обов`язкових нарахувань у межах фонду заробітної плати, але не менше мінімальної заробітної плати встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік». Відповідно до табелів обліку робочого часу за січень та лютий 2024 року облік робочого часу ОСОБА_1 , як і більшості інших працівників апарату Білозерського районного суду Херсонської області, здійснювався як таких, що перебувають у простої. За повідомленням ТУ ДСА України в Херсонській області від 05.03.2024 року підтверджено факт невиконання ТУ ДСА України в Херсонській області наказу в.о. керівника апарату Білозерського районного суду Херсонської області № 01-68/02 від 01.01.2024 року та невиплати ОСОБА_1 належної заробітної плати за січень та лютий 2024 року. За повідомленням ТУ ДСА України в Херсонській області від 12.03.2024 року підтверджено своєчасне отримання ТУ ДСА України в Херсонській області наказу в.о. керівника апарату Білозерського районного суду Херсонської області № 01-68/02 від 01.01.2024 року та табелів обліку робочого часу працівників апарату Білозерського районного суду Херсонської області за січень та лютий 2024 року, як в електронному, так і в паперовому вигляді. Цим же повідомленням ТУ ДСА України в Херсонській області від 12.03.2024 року підтверджено виплату іншим працівникам апарату Білозерського районного суду Херсонської області заробітної плати в повному обсязі. Вважаючи, що виплата ОСОБА_1 заробітної плати за січень та лютий 2024 року не здійснена з вини ТУ ДСА України в Херсонській області з порушенням вимог діючого законодавства, позивачка звернулася до суду із даним позовом.

Ухвалою судді Одеського окружного адміністративного суду Юхтенко Л.Р. відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 року, залишеною без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2024 року, заяву ТУ ДСА в Херсонській області про закриття провадження у справі задоволено. Провадження в адміністративній справі закрито. Клопотання представника ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу задоволено. Стягнуто з ТУ ДСА в Херсонській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000 грн, а в іншій частині відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27 лютого 2025 року ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2024 року у справі № 420/8309/24 скасовано в частині закриття провадження щодо позовних вимог про визнання протиправними дій Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області щодо невиплати ОСОБА_1 заробітної плати за січень та лютий 2024 року; справу № 420/8309/24 у зазначеній частині направлено до Одеського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

18.03.2025 зазначена справа надійшла до Одеського окружного адміністративного суду.

Ухвалою судді Одеського окружного адміністративного суду Завальнюка І.В. від 24.03.2025 справу № 420/8309/24 прийнято до розгляду в частині позовних вимог про визнання протиправними дій Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області щодо невиплати ОСОБА_1 заробітної плати за січень та лютий 2024 року; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

08.04.2025 до суду від Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що в кінці січня 2024 року на адресу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області надійшов оригінал наказу № 01- 68/02 із Білозерського районного суду Херсонської області, згідно якого перервано секретарю судового засідання Галушці Т.С. відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Зазначений наказ 29.01.2024 року за вих. № 04-214/24 був повернутий до Білозерського районного суду Херсонської області як такий, що не відповідає вимогам законодавства, оскільки в преамбулі наказів зазначається про відсутність організаційних і технічних умов для діяльності Білозерського районного суду Херсонської області, а в наказовій частині зазначено, що працівників вважати такими, що приступили до виконання своїх посадових обов`язків, що є протиріччям. Нормативно-правовими документами не визначено, як приступити до виконання своїх посадових обов`язків ОСОБА_1 , коли Білозерський районний суд Херсонської області з моменту широкомасштабного вторгнення військ росії не працює. Також в нормативно-правових документах немає механізму, яким чином переривати відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і перевести в простій. У зв`язку з тим, що протиріччя у визначених наказах не були усунуті, а також, за відсутності відповідних роз`яснень Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Херсонській області був виданий наказ № 04-05/13 від 31.01.2024 року «Про тимчасове призупинення нарахування та виплати зарплати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ». В наказі про тимчасове призупинення, а саме п. 3 було визначено, що у разі усунення протиріч в наказах і наданні обґрунтованого роз`яснення відповідними органами, відділу планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку звітності ТУ ДСАУ в Херсонській області провести розрахунок та виплатити заробітну плату ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Наказом Державної судової адміністрації України №270 від 08.08.2022 «Про посилення відповідальності розпорядників коштів нижчого рівня» передбачена персональна відповідальність начальників територіальних управлінь, як керівників установ, що є розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня, за доцільність, ефективність, результативність та цільове використання бюджетних коштів. Підставою для призупинення нарахуванням і виплати заробітної плати стали сумніви в тому, що в.о. керівника апарату суду шляхом видачі такого наказу з протиріччями, може здійснити необґрунтовані виплати працівникам апарату суду з державних коштів. Отже, діючи з метою доцільного використання бюджетних коштів та недопущення безпідставного їх використання, Територіальним управлінням було ініційовано звернення з листом від 31.01.2024 р. № 04-219/24 до Державної судової адміністрації України, в якому просили надати правову оцінку ситуації, що склалась, та надати роз`яснення стосовно дій ТУ ДСА України в Херсонській області відносно виплати з посиланням на нормативно-правові акти. 21.02.2024 року ДСА України надало відповідь на зазначений вище лист № 10- 5477/24 в якій зазначало, що згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» визначено, що наказ (розпорядження) про призупинення дії трудового договору, укладеного з посадовими особами державних органів та органів місцевого самоврядування, роботодавець подає погодження до військової адміністрації, яка здійснює свої повноваження на відповідній території. ДСА України зазначало, що відповідно до положень п. 12 Положення про затвердження типового положення про апарат суду, затвердженого наказом ДСА України від 08.02.2019 р. № 131 (надалі - Положення), визначено, що керівник апарату суду призначає на посаду та звільняє з посади працівника апарату суду, застосовує до них заохочення та накладає дисциплінарне стягнення. В означеному листі не було надано відповіді на поставлене питання, що стало підставою для звернення до ДСА України з повторним листом від 13.03.2024 року № 04-475/24, в якому ситуація була розписана більш детально та ставились прямі питання, а саме: як поступити в даній ситуації та чи нараховувати і виплачувати заробітну плату ОСОБА_1 і ОСОБА_2 чи ні. 28.03.2024 року ДСА України надало відповідь № 10-8189/24, в якій зазначила, що відповідь вже була надана листом від 21.02.2024 № 10-5477/24. Також 31.01.2024 року Територіальне управління листом за № 04-230/24 звернулося до начальника Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці з проханням надати роз`яснення на ряд питань, одне з яких: чи необхідно приймати наказ до виконання та проводити оплату простою ОСОБА_1 , як про це зазначено в наказі Білозерського районного суду Херсонської області. Південне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці листом № ПД/3.2/1829-24 від 22.02.2024 року дало відпис з посиланням на норми КЗпП України, ЗУ «Про відпустки», без врахування питань, а особливо, чи проводити позивачці оплату простою. Управлінням 16.04.2024 року був направлений запит до Білозерського районного суду Херсонської області щодо надання первинних документів, а саме: копій заяв ОСОБА_1 про переривання відпусток для догляду за дитиною, як про це зазначено в наказах суду, які отримані 26.04.2024 року. Оскільки належного роз`яснення питань, з якими Територіальне управління звернулося до відповідних установ, а саме: з наявними протиріччями в наказах Білозерського районного суду Херсонської області чи можливо нараховувати і виплачувати зарплату ОСОБА_1 не поступило, а лише надані загальні, формальні відповіді, Територіальне управління вважало за необхідне визнати про відсутність перешкод в нарахуванні і виплаті зарплати ОСОБА_1 за січень квітень 2024 року. Зазначені обставини стали передумовою для видання Територіальним управлінням ДСА України в Херсонській області наказу № 04-05/52 від 29.04.2024 року «Про скасування наказу № 04-05/13 від 31.01.2024 року». Оплата зарплати ОСОБА_1 була проведена за січень-квітень 2024 року 08 травня 2024 року, оскільки виплата грошової маси працівникам апаратів судів Херсонської області за квітень 2024 року здійснена 27 квітня 2024 року і на рахунку управління грошових коштів не залишилось. Станом на 27.04.2024 року по КЕКВ 2111 «Заробітна плата» після сплати заробітної плати за квітень 2024 року утворилась кредиторська заборгованість у розмірі 673 366,46 грн (документи долучаються). Отже, Територіальне управління у зв`язку з кредиторською заборгованістю у квітні 2024 року у розмірі 673 366,46 грн по виплаті заробітної плати працівникам суду не могло з об`єктивних причин провести ОСОБА_1 виплату заробітної плати. Виходячи із реальної справедливості було прийнято рішення прописати в наказі про виплату ОСОБА_1 заробітної плати у травні 2024 року, тобто, коли надійдуть кошти за кредиторську заборгованість. В даному випадку Територіальне управління повідомило про заборгованість у квітні органи Державного казначейства, а також Головного розпорядника коштів про заборгованість і про необхідність терміново надати кошти для проведення розрахунку. За такого слід вважати, що Територіальне управління вжило всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права ОСОБА_1 на своєчасне отримання заробітної плати. Розглядати спірні відносини необхідно через призму низки порушень законодавства при визначенні простою ОСОБА_1 .. Отже, наказ № 01-68/02 від 01.01.2024 року про оголошення простою ОСОБА_1 і виплату їй заробітної плати виданий зі значними порушеннями вимог діючого законодавства, а через це реалізація невідповідного наказу не може ставитися у вину Територіальному управлінню, (яке з метою роз`яснення правомірності такого наказу і прийняття його до виконання звернулося до відповідних органів) з наміром покладення на нього юридичної відповідальності. Позивач зауважує, що простій оголошено в.о. керівником апарату Білозерського суду і іншим працівникам суду, яким своєчасно виплачується заробітна плата, на думку відповідача представником позивача робиться натяк на наказ № 01-68/09 від 01.06.2022, яким під час окупації смт. Білозерки, що взагалі виключало відправлення правосуддя, тобто роботи, також супереч вимогам Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» та інших нормативно-правових актів, було оголошено простій. Отже, позивачці повністю було відновлено її законні права та інтереси. Територіальне управління вжило всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права ОСОБА_1 на своєчасне отримання заробітної плати.

15.04.2025 до суду від адвоката Строілова С.О., який представляє інтереси ОСОБА_1 , надійшла відповідь на відзив, згідно з якою відзив на позовну заяву не містить правового обґрунтування законності дій ТУ ДСА щодо невиплати своєчасно заробітної плати позивачу в січні та лютому 2024 року, а також законності наказу від 31.01.2024 року і права призупиняти виплату заробітної плати працівникам суду.

Розгляд справи здійснюється без проведення судового засідання та по суті розпочатий через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 обіймає посаду секретаря судового засідання Білозерського районного суду Херсонської області, в 2023 році ОСОБА_1 перебувала у відпустці для догляду за дитиною 2021 року народження до досягнення нею трирічного віку.

За її ініціативою та за наказом в.о. керівника апарату Білозерського районного суду Херсонської області № 01-68/02 від 01.01.2024 року відпустка ОСОБА_1 для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку була перервана.

Відповідно до наказу в.о. керівника апарату Білозерського районного суду Херсонської області № 01-68/02 від 01.01.2024 року ОСОБА_1 оголошено простій не з вини працівника з 01.01.2024 року до закінчення дії правового режиму воєнного стану з оплатою у розмірі посадового окладу та обов`язкових нарахувань у межах фонду заробітної плати, але не менше мінімальної заробітної плати встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік».

Зазначений наказ Білозерський районний суд Херсонської області направив до ТУ ДСА в Херсонській області для здійснення нарахування та виплати заробітної плати позивачці з 01 січня 2024 року.

Відповідно до табелів обліку робочого часу за січень та лютий 2024 року облік робочого часу ОСОБА_1 , як і більшості інших працівників апарату Білозерського районного суду Херсонської області, здійснювався як таких, що перебувають у простої.

Зазначений наказ 29.01.2024 року за вих. № 04-214/24 був повернутий до Білозерського районного суду Херсонської області, як такий, що не відповідає вимогам законодавства, оскільки в преамбулі наказів зазначається про відсутність організаційних і технічних умов для діяльності Білозерського районного суду Херсонської області, а в наказовій частині зазначено, що працівників вважати такими, що приступили до виконання своїх посадових обов`язків, що є протиріччям.

Зважаючи на протиріччя, Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Херсонській області був виданий наказ № 04-05/13 від 31.01.2024 року «Про тимчасове призупинення нарахування та виплати зарплати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ».

Зокрема, ТУ ДСА України в Херсонській області вважало протиріччями те, що в преамбулі наказу зазначається про відсутність організаційних і технічних умов для діяльності Білозерського районного суду Херсонської області, а в наказовій частині зазначено, що працівників вважати такими, що приступили до виконання своїх посадових обов`язків, що є протиріччям.

Також на сайті Державної служби України з питань праці розміщена інформація, що жодних особливостей виходу працівниці чи працівника на роботу після закінчення відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку під час воєнного стану законодавством не визначені. В даному випадку вихід на роботу відсутній, як і виконання обов`язків по суті, у зв`язку з тим, що робота Білозерського районного суду не відновлена і судочинство не здійснюється, що у свою чергу унеможливлює виконання посадових обов`язків.

В наказі про тимчасове призупинення, а саме п. 3 було визначено, що у разі усунення протиріч в наказах і наданні обґрунтованого роз`яснення відповідними органами, відділу планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку звітності ТУ ДСАУ в Херсонській області провести розрахунок та виплатити заробітну плату ОСОБА_1 .

Крім того, видання цього наказу відповідач пояснює сумнівами в тому, що в.о. керівника апарату суду шляхом видачі такого наказу з протиріччями, може здійснити необґрунтовані виплати працівникам апарату суду з державних коштів, всупереч Наказу Державної судової адміністрації України №270 від 08.08.2022 «Про посилення відповідальності розпорядників коштів нижчого рівня».

Водночас, Територіальним управлінням було ініційовано звернення з листом від 31.01.2024 р. № 04-219/24 до Державної судової адміністрації України, в якому Упарвління просило надати правову оцінку ситуації, що склалась, та надати роз`яснення стосовно дій ТУ ДСА України в Херсонській області відносно виплати з посиланням на нормативно-правові акти.

21.02.2024 року ДСА України надало відповідь на зазначений вище лист № 10- 5477/24 в якій зазначало, що згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» визначено, що наказ (розпорядження) про призупинення дії трудового договору, укладеного з посадовими особами державних органів та органів місцевого самоврядування, роботодавець подає погодження до військової адміністрації, яка здійснює свої повноваження на відповідній території.

ДСА України зазначало, що відповідно до положень п. 12 Положення про затвердження типового положення про апарат суду, затвердженого наказом ДСА України від 08.02.2019 р. № 131 (надалі - Положення), визначено, що керівник апарату суду призначає на посаду та звільняє з посади працівника апарату суду, застосовує до них заохочення та накладає дисциплінарне стягнення.

В означеному листі не було надано відповіді на поставлене питання, що стало підставою для звернення до ДСА України з повторним листом від 13.03.2024 року № 04-475/24, в якому ситуація була розписана більш детально та ставились прямі питання, а саме: як поступити в даній ситуації та чи нараховувати і виплачувати заробітну плату ОСОБА_1 і ОСОБА_2 чи ні.

28.03.2024 року ДСА України надало відповідь № 10-8189/24, в якій зазначила, що відповідь вже була надана листом від 21.02.2024 № 10-5477/24.

Також, 31.01.2024 року Територіальне управління листом за № 04-230/24 звернулося до начальника Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці з проханням надати роз`яснення на ряд питань, одне з яких: чи необхідно приймати наказ до виконання та проводити оплату простою ОСОБА_1 , як про це зазначено в наказі Білозерського районного суду Херсонської області.

Південне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці листом № ПД/3.2/1829-24 від 22.02.2024 року дало відповідь з посиланням на норми КЗпП України, ЗУ «Про відпустки», без врахування питань Управління, а особливо, чи проводити позивачці оплату простою.

Територіальне управління також проводило консультації стосовно даного питання з Управлінням аудиту ДСАУ в телефонному режимі. Для остаточного вирішення питання необхідні були первинні документи, які, відповідно до статті 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначені, як підстава для бухгалтерського обліку господарських операцій.

16.04.2024 року Управлінням ТУ ДСА України в Херсонській області був направлений запит до Білозерського районного суду Херсонської області щодо надання первинних документів, а саме: копій заяв ОСОБА_1 про переривання відпусток для догляду за дитиною, як про це зазначено в наказах суду, які отримані 26.04.2024 року.

Як зазначає відповідача, оскільки належного роз`яснення питань, з якими Територіальне управління звернулося до відповідних установ, а саме: з наявними протиріччями в наказах Білозерського районного суду Херсонської області чи можливо нараховувати і виплачувати зарплату ОСОБА_1 не поступило, а лише надані загальні, формальні відповіді, Територіальне управління вважало за необхідне визнати про відсутність перешкод в нарахуванні і виплаті зарплати ОСОБА_1 за січень квітень 2024 року.

Надалі, ТУ ДСА в Херсонській області видало наказ № 04-05/52 від 29 квітня 2024 року «Про скасування наказу № 04-05/13 від 31.01.2024», відповідно до якого наказ № 04-05/13 від 31 січня 2024 року «Про тимчасове призупинення нарахування та виплати зарплати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 » скасовано та відділу планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності ТУ ДСА в Херсонській області наказано провести розрахунок та виплату в травні 2024 року заробітної плати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за січень 2024 року і наступні місяці відповідно до табелю обліку робочого часу Білозерського районного суду Херсонської області.

Оплата зарплати ОСОБА_1 була проведена за січень-квітень 2024 року 08 травня 2024 року, оскільки виплата грошової маси працівникам апаратів судів Херсонської області за квітень 2024 року здійснена 27 квітня 2024 року і на рахунку управління грошових коштів не залишилось.

Станом на 01 квітня 2024 року на рахунку UA0001110 по КПКВК 0501020 «Забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів і установ системи правосуддя» за спеціальним фондом по КЕКВ 2111 «Заробітна плата» обліковувався залишок коштів у сумі 857,85 грн.

Планом асигнувань загального фонду бюджету на 2024 рік по КЕКВ 2110 «Оплата праці» передбачено 8 411,1 тис. грн. Довідкою про зміни до плану асигнувань загального фонду бюджету на 2024 рік від 25.03.2024р № 28 з фінансування квітня 2024 року знято кошти у сумі 1 000,0 тис. грн. Отже, фактичне фінансування по КЕКВ 2110 «Оплата праці» у квітні 2024 року склало 7 411,1 тис. грн, а саме по КЕКВ 2111 «Заробітна плата» - 5 511,1 тис. грн та по КЕКВ 2113 «Суддівська винагорода» - 1 900,0 тис. грн, що надійшли на рахунок 02 квітня 2024 року.

Відповідно до Меморіального ордеру № 5 за квітень 2024 року фактичні видатки по заробітній платі по КЕКВ 2111 становлять 6 185 324,31 грн, з яких 03.04.2024 виплачені відпускні на суму 40 300,00 грн, 13.04.2024 аванс за першу половину квітня 2024 року у сумі 1 281 049,30 грн, та 4 863 975,01 грн остаточна заробітна плата за квітень 2024 року.

Табеля обліку робочого часу та всі первинні документи, що стосуються нарахування заробітної плати за квітень 2024 року, були надані місцевими судами Херсонської області 24 квітня 2024 року. Всі нарахування заробітної плати по апаратах місцевих судів Херсонської області за квітень 2024 року було проведено 26.04.2024 року та о 13:34 було направлено до органу Державної казначейської служби України через систему дистанційного обслуговування «Клієнт Казначейства Казначейство».

Станом на 27.04.2024 року по КЕКВ 2111 «Заробітна плата» після сплати заробітної плати за квітень 2024 року утворилась кредиторська заборгованість у розмірі 673 366,46 грн.

Отже, Територіальне управління у зв`язку з кредиторською заборгованістю у квітні 2024 року у розмірі 673 366,46 грн по виплаті заробітної плати працівникам суду не могло з об`єктивних причин провести ОСОБА_1 виплату заробітної плати.

Також відповідач зазначає, що виходячи із реальної справедливості було прийнято рішення прописати в наказі про виплату ОСОБА_1 заробітної плати у травні 2024 року, тобто, коли надійдуть кошти за кредиторську заборгованість.

Виплата заробітної плати позивачці ОСОБА_1 була проведена за березень 2024 року 08 травня 2024 року.

Матеріалами справи підтверджено, що ТУ ДСА в Херсонській області спрямувало відомість за січень квітень 2024 року, відповідно до якої позивачці за цей період виплачено 23586,50 грн, що не заперечується представником позивача.

ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом, оскільки вважала порушеними діями ТУ ДСА в Херсонській області свої права щодо виплати їй заробітної плати за січень лютий 2024 року.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач скасував наказ № 04-05/13 від 31 січня 2024 року «Про тимчасове призупинення нарахування та виплати зарплати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 » та здійснив нарахування і виплату позивачці заробітної плати за січень квітень 2024 року розмірі 23586,50 грн.

З уваги на ці обставини ТУ ДСА в Херсонській області звернулося до суду першої інстанції із заявою про закриття провадження у справі відповідно до пункту 8 частини першої статті 238 КАС України, яку було задоволено, про що постановлено ухвалу від 03 червня 2024 року.

Проте колегія суддів ВС/КАС України уважала передчасними висновки суду першої інстанції, з якими погодився апеляційний суд, оскільки аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що для закриття провадження у справі на підставі пункту 8 частини першої статті 238 КАС України необхідним є встановлення факту виправлення суб`єктом владних повноважень порушень, які оскаржуються позивачем в судовому порядку. При цьому відповідне усунення порушень має бути здійснено суб`єктом владних повноважень самостійно та в обсязі, який дає підстави для висновку про повне відновлення порушених прав позивача, з яким останній погоджується.

У той же час, позивачка не повідомляла суду про повне відновлення порушених прав і не вказувала, що рішення суду у цій справі вже не зможе повністю відновити його законних прав та інтересів.

Навпаки, ОСОБА_1 у запереченнях на заяву відповідача та в апеляційній скарзі наголошувала на тому, що навіть після виплати їй заробітної плати за січень лютий 2024 року повне відновлення її законних прав та інтересів неможливо без визнання дій ТУ ДСА в Херсонській області щодо невиплати заробітної плати протиправними, оскільки констатація факту протиправності дій суб`єкта владних повноважень згідно з рішенням суду, є відповідно до приписів Кодексу законів про працю України та Цивільного кодексу України передумовою для відшкодування моральної шкоди в судовому порядку.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду при розгляді касаційної скарги врахував підхід, викладений у постановах Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 620/3662/21, від 17 липня 2023 року у справі №640/16890/20, від 26 квітня 2024 року у справі № 280/1038/23.

Таким чином, судом в межах частини позовних вимог досліджується питання правомірності дій ТУ ДСА щодо невиплати ОСОБА_1 заробітної плати за січень та лютий 2024 року.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню у зв`язку з наступним.

Згідно ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основ Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо н підставі Конституції України гарантується.

Статтею 43 Конституції України визначено, зокрема, що кожен має право на належні, безпечні і здоров умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб що передбачені Конституцією та законами України.

У преамбулі Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі Закон №1402-VIII) визначено, що цей Закон визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів забезпечує право кожного на справедливий суд.

Згідно з ч.1, 6 ст.155 Закону №1402-VIII організаційне забезпечення роботи суду здійснює його апарат який очолює керівник апарату. Правовий статус працівників апарату суду визначається Законом України «Про державну службу» з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі Закон №889-VIII) держава забезпечує достатній рівень оплати праці державних службовців для професійного виконання посадових обов`язків, заохочує їх до результативної, ефективної, доброчесної та ініціативно роботи.

Статтями 151, 154 Закону № 1402-VIII передбачено, що Державна судова адміністрація України державним органом у системі правосуддя, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади у межах повноважень, установлених законом. Державна судова адміністрація України має територіальні управління. Територіальними органами Державної судової адміністрації України є територіальні управління Державної судової адміністрації України.

Судом встановлено, що відповідачем ТУ ДСА заробітна плата за січень-лютий 2024 року виплачена ОСОБА_1 у травні 2024 року.

В обґрунтування невиконання наказу Білозерського районного суду Херсонської області №01-68/01 від 01.01.2024 відповідачем зазначається наявність у наказі протиріч, оскільки держслужбовець приступив до виконання посадових обов`язків за відсутності організаційних і технічних умов для діяльності суду. При цьому відсутній правовий механізм врегулювання оплати праці держслужбовцю за вказаних обставин.

Частиною 4 статті 5 Закону №889-VIII передбачено, що дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Згідно з ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищу шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ст.179 КЗпП України за бажанням матері або батька дитини одному з них надається відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з виплатою за ці періоди допомоги відповідно до законодавства. Так згідно з ст. 18 Закону України «Про відпустки» після закінчення відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами за бажанням матері або батька дитини одному з них надається відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Згідно з ч.3 ст.20 Закону України «Про відпустки» відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається за заявою матері, батька або осіб, зазначених у ч.3 ст.18 цього Закону, повністю або частково в межах установленого періоду та оформлюється наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу.

Таким чином, відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається з бажанням одному з батьків. Це в свою чергу означає, що матір або батько самостійно вирішує брати відпустку чи ні, брати на максимальний строк або інший термін в межах максимального, а також переривати її в будь-який час.

Отже право ОСОБА_1 вирішувати скільки перебувати у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і коли її перервати не може бути обмежене відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи.

Відповідно до ст.34 КЗпП України простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами.

Час простою не з вини працівника, в тому числі на період оголошення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). За час простою, коли виникла виробнича ситуація небезпечна для життя чи здоров`я працівника або для людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища не з його вини, за ним зберігається середній заробіток. Час простою з вини працівника не оплачується (ст.113 КЗпП України).

Таким чином, оплата праці за час простою не з вини працівника належить до державних гарантій в оплат праці.

З урахуванням того, що секретарю Білозерського районного суду Херсонської області Галушка Т.С. наказом Білозерського районного суду Херсонської області №01-68/01 від 01.01.2024 оголошено простій з 01.01.2024 року не з її вини, позивачка мала право на оплату невідпрацьованого часу простою, при реалізації свого права на переривання відпустки для догляду за дитиною.

Суд не приймає доводи представника відповідача про наявність у наказі Білозерського районного суду Херсонської області №01-68/01 від 01.01.2024 протиріч, як підставу для його невиконання відповідачем, оскільки вказаний наказ є діючим та у судовому порядку ТУ ДСА не оскаржувався.

Також суд вважає, що невиплата заробітної плати із посиланням на відсутність механізму оплати держслужбовцю часу простою у разі переривання відпустки є протиправною, оскільки право на таку державну гарантію не може залежати від механізму його реалізації, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 24.07.2014 року у справі «Будченко проти України» (заява № 38677/06) дійшов висновків, що якщо відповідне національне законодавство, як давало особі право на певне майно (майнові права) та згідно з яким мав бути запроваджений відповідний механізм упродовж певного (короткого) строку, але не був запроваджений чи запроваджений після спливу якогось проміжку часу, то в такому разі незапровадження механізму є порушенням (за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Рисовськийпроти України» (заява № 29979/04, пункт 70) Суд підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він зазначив, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій,мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

В рішенні № 37801/97 від 1 липня 2003 р. по справі «Суомінен проти Фінляндії» Європейський суд вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень, а рішення від 10 лютого 2010 р. у справі «Серявін та інші проти України» ЄСПЛ відзначив, що у рішеннях судів та органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що ТУ ДСА протиправно не виплачено ОСОБА_1 заробітну плату за січень та лютий 2024 року.

Перевіряючи обґрунтованість та законність дій та рішень суб`єкта владних повноважень, суд враховує наведене нормативне регулювання та вимоги частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Суд також враховує встановлений ст.3 Конституції України, ст. 6 КАС України принцип верховенства права, який в адміністративному судочинстві зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Суд акцентує увагу на приписах ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення.

09.05.2025 до суду від представника позивача надійшло клопотання про розподіл судових витрат та стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 8500 грн за договором про надання правової допомоги № 3/24/4 від 05.03.2024 року.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу до позову додано акт наданих-прийнятих послуг № 5 від 16.07.2024 на суму 4500 грн (складання і подання до суду апеляційної скарги 4000 грн; складання і подання до суду клопотання про долучення документів та стягнення судових витрат 500 грн); акт наданих-прийнятих послуг № 9 від 04.03.2025 на суму 4000 грн (складання і подання до суду касаційної скарги 4000 грн).

Згідно з ч. 7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

13.05.2025 до суду від ТУ ДСА України в Херсонській області надійшло клопотання про зменшення розміру судових витрат, відповідно до якого клопотання про долучення документів та стягнення судових витрат не належать до відшкодування понесених витрат, оскільки ці витрати не пов`язані із розглядом справи. Враховуючи правовий підхід Європейського суду з прав людини до розподілу судових витрат між сторонами, оцінюючи наведений у акті наданих послуг з правової (правничої) допомоги перелік наданих послуг за критеріями співмірності та розумності наданих послуг, а також те, що ця справа не відноситься до категорії складних, вважаємо, що складання і подання до суду апеляційної та касаційної скарги, витрачений час на яку становив по 4 години із розміром розмір понесених витрат в сумі по 4000 грн. за кожну, всього 8000 грн є явно завищеним та належить до зменшення. ТУ ДСАУ в Херсонській області звертає увагу суду на неспівмірності заявленої до стягнення суми витрат на правничу допомогу із розглядуваним спором, оскільки предмет спору у справі не є надто складним, містить лише один епізод спірних відносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, підготовка цієї позовної заяви не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи. Витрати на правову допомогу є неспівмірними із часом адвоката, витраченим на участь в адміністративному процесі, складністю даної справи та значенням справи для сторони. Щодо складення апеляційної та касаційної скарг, слід зауважити, що під час апеляційного та касаційного провадження обставини справи, не змінювались, в апеляційній і касаційній скарзі частково продубльовано пояснення та доводи, викладені в позовній заяві та відповіді на відзив, а, отже, підготовка цієї справи не вимагала великого обсягу аналітичної, технічної роботи та витраченого адвокатом часу. Складання адвокатом зазначених ним процесуальних документів не потребували від нього докладання додаткових зусиль. Відповідач вважає, що компенсація витрат на правничу допомогу за рахунок суб`єкта владних повноважень не повинна розглядатись особою як сатисфакція за порушені права та нести надмірне фінансове навантаження на бюджет, а стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються та не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 30.01.2023р. №910/7032/17).

Разом з тим, розмір понесених витрат на правничу допомогу входить до предмету доказування по справі. Під час апеляційного та касаційного провадження обставини справи, не змінювались, в апеляційній і касаційній скарзі частково продубльовано пояснення та доводи, викладені в позовній заяві та відповіді на відзив, а отже підготовка цієї справи не вимагала великого обсягу аналітичної, технічної роботи та витраченого адвокатом часу. Складання адвокатом зазначених ним процесуальних документів не потребували від нього докладання додаткових зусиль.

При викладених обставинах, дослідивши матеріали даної справи, суд вважає заявлений представником позивача розмір витрат на правову допомогу неспівмірним зі складністю справи; часом, витраченим адвокатом; обсягом наданих послуг, ціною позову (позов немайнового характеру) і значенням справи для сторони, та, з урахуванням задоволення позову, вважає достатнім і співмірним розмір витрат правничої допомоги в сумі 3000 грн.

При цьому суд враховує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення, витрачених коштів, але і в певному сенсі спонукання суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг і своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних і юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2019 по справі № 826/841/17.

Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області (, місце знаходження: 73000, м. Херсон, вул. Перекопська, 5) та Державної судової адміністрації України (, місце знаходження: 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5) про визнання протиправними дій задовольнити.

Визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області щодо невиплати ОСОБА_1 заробітної плати за січень та лютий 2024 року.

Стягнути з бюджетних асигнувань Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн (три тисячі гривень).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк