Справа № 520/33431/24
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2025-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 р. Справа № 520/33431/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Русанової В.Б. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.02.2025, головуючий суддя І інстанції: Лук`яненко М.О., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 26.02.25 по справі № 520/33431/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом, в якому просив суд:

1. визнати протиправним та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення №2-2035-UА0028556 від 12.09.2024 року про сплату податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2020 рік, у сумі 20274,66 гривень,

- податкове повідомлення-рішення №2-2035-UА0028556 від 12.09.2024 року про сплату податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2021 рік, у сумі 28098,00 гривень,

- податкове повідомлення-рішення №0-2035-UА0028556 від 15.05.2024 року про сплату податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2022 рік, у сумі 5073,25 гривень,

- податкове повідомлення-рішення №2-2035-UА0028556 від 19.09.2024 року про сплату податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2023 рік, у сумі 7844,03 гривень.

В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначав, що оскаржувані рішення суб`єкта владних повноважень винесені з порушенням норм Податкового кодексу України, оскільки з урахуванням рішення Харківської міської ради від 22.02.2017 № 542/17 "Про місцеві податки і збори у місті Харкові" зі змінами та доповненнями внесеними згідно з рішенням Харківської міської ради 23 сесії 7 скликання від 28.11.2018 № 1284/18 повинно бути нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у таких розмірах: за 2020 рік-4723,00 (мінімальна з/п) х 0,1% х 468,3 (кв.м. нерух.) = 2211,78 гривень; за 2021 рік - 6000,00 (мінімальна з/п) х 0,1% х 468,3 (кв.м. нерух.) = 2809,80 гривень; за 2022 рік - 6500,00 (мінімальна з/п) х 0,1% х 468,3 (кв.м. нерух.) = 3043,95 гривень; за 2023 рік - 6700,00 (мінімальна з/п) х 0,1% х 468,3 (кв.м. нерух.) = 3137,61 гривень. А з урахуванням пільги 0%, за період з 01.04.2023 по 30.06.2023, розмір податку повинен становити 3137,61/12х 9 = 2353,20 гривень. Отже, позивач вважає, що відповідачем неправильно визначено ставку податку для об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 1% (замість 0,1%) при нарахуванні податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.02.2025 року адміністративний задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, №2-2035-UА0028556 від 12.09.2024 року в частині нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020 рік, у сумі 18248,48 гривень.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, №2-2035-UА0028556 від 12.09.2024 року в частині нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2021 рік, у сумі 25288,20 гривень.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, №0-2035-UА0028556 від 15.05.2024 року в частині нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2022 рік, у сумі 4565,92 гривень.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, №2-2035-UА0028556 від 19.09.2024 року в частині нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2023 рік, у сумі 7059,73 гривень.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на користь ОСОБА_1 частину сплаченого судового збору у розмірі 847 (вісімсот сорок сім) грн. 84 коп.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що у зв`язку з наявною інформацією у контролюючого органу, даними з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та відповідно до загальнодоступних відомостей з мережі Інтернет, де за адресою вул. Селянська, буд. 124 м. Харків, загальною площею 468,3 кв. метрів, перебувають об`єкти торгівлі, контролюючим органом віднесено нежитлову будівлю, що перебуває у власності Позивача, до категорії «торгівельні». В автоматичному режимі засобами ІКС «Податковий блок» Позивачу сформовано спірні податкові повідомлення рішення про визначення податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020 - 2023 роки, за нежитлову будівлю, літ. «АА-1», за адресою: вул. Селянська, буд. 124, м. Харків загальною площею 468,3 кв. м, із застосування ставки 1% (як за будівлі торгівельні) відповідно до рішення Харківської міської ради «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» від 22.07.2017 № 542/17. Відповідач вважає, що правомірно керувався відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно при обчисленні бази оподаткування об`єктів нежитлової нерухомості, що знаходяться у власності Позивача, у відповідності до норм пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України, оскільки Позивачем не було надано жодних документів щодо характеристик оподаткованого об`єкту, щодо якого прийняті спірні податкові повідомлення-рішення.

Позивач не скористався своїм правом та не надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Позивач - ОСОБА_1 , є власником нерухомого майна: нежитлової будівлі літ "АА-1", загальною площею 468,3 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , придбаного за договором купівлі-продажу від 02.09.2016 року, який посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Мірошниченко Т.П. за № 4978, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.09.2016 року. Дата прийняття рішення про державну реєстрацію - 02.09.2016 року. Реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101.

Відповідно до абз. 2 п. 1 вищевказаного договору: «Майно, що відчужується, розташовано на земельній ділянці площею 0,0614 га, кадастровий номер: :03:001:0008, цільове призначення: землі промисловості».

Згідно експлікації технічного паспорту виготовленого Харківським міським бюро технічної інвентаризації будівля літ. "АА-1", загальною площею 468,3 кв. м. яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Селянська, 124 - є складом.

За відомостями наданими Відповідачем, ОСОБА_1 є директором ТОВ "ЕВА ФОАМ", що зареєстроване за адресою об`єкта оподаткування Позивача (вул. Селянська, буд. 124, м. Харків) та здійснює неспеціалізовану оптову торгівлю та засновником ТОВ "АСКАНІЯ-ДЕЛЬТА", що також зареєстроване за адресою об`єкта оподаткування Позивача та здійснює діяльність з надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

В автоматичному режимі засобами ІКС «Податковий блок» Позивачу сформовано податкові повідомлення рішення про визначення податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020 - 2023 роки, за нежитлову будівлю, літ. «АА-1», за адресою: вул. Селянська, буд. 124, м. Харків загальною площею 468,3 кв. м, із застосування ставки 1% (як за будівлі торгівельні) відповідно до рішення Харківської міської ради «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» від 22.07.2017 № 542/17, а саме:

- податкове повідомлення рішення від 12.09.2024 №2-2035-UA0028556 у сумі 20274,66 грн (за 2020 рік). Розрахунок податкового зобов`язання, з урахуванням п. 52-5 підрозділу 10 розділу XX «Перехідних положень» ПК України: 468,3 кв.м х (4723,00 грн х 1%)/12 х 11 = 20274,66 грн, де 468,3 кв.м загальна площа об`єкта оподаткування; 4723 грн - мінімальна заробітна плата на 1 січня звітного 2020 року; 1% - ставка податку, 11 кількість календарних місяців, що підлягали нарахуванню (січень-лютий, квітень-грудень);

- податкове повідомлення рішення від 12.09.2024 №2-2035-UA0028556 у сумі 28098,00 грн (за 2021 рік). Розрахунок податкового зобов`язання: 468,3 кв.м х (6000,00 грн х 1%) = 28098,00 грн, де 468,3 кв.м загальна площа об`єкта оподаткування; 6000 грн - мінімальна заробітна плата на 1 січня звітного 2021 року; 1% - ставка податку;

- податкове повідомлення рішення від 15.05.2024 №0-2035-UA0028556 у сумі 5073,25 грн (за 2022 рік). Розрахунок податкового зобов`язання, з урахуванням положень п.69.22 підрозділу 10 розділу XX «Перехідних положень» ПК України: 468,3 кв.м х (6500,00 грн х 1%)/12 х 2 = 5073,25 грн, де 468,3 кв.м загальна площа об`єкта оподаткування; 6500 грн - мінімальна заробітна плата на 1 січня звітного 2022 року; 1% - ставка податку, 2 кількість календарних місяців, що підлягали нарахуванню (січень лютий);

- податкове повідомлення рішення від 19.09.2024 № 2-2035-UA0028556 у сумі 7844,03 грн. (за 2023 рік). Розрахунок податкового зобов`язання, з урахуванням рішення 29 сесії 8 скликання Харківської міської ради від 19.08.2024 № 633/24 «Про продовження дії пільг з місцевих податків»: 468,3 кв.м х (6700,00 грн х 1%)/12 х 3 = 7844,03 грн, де 468,3 кв.м загальна площа об`єкта оподаткування; 6700 грн - мінімальна заробітна плата на 1 січня звітного 2023 року; 1% - ставка податку, 3 кількість календарних місяців, що підлягали нарахуванню (січень березень).

Вищезазначені податкові повідомлення-рішення надіслані Позивачу листом №42726/6/20-40-24-05-11 від 23.09.2024 засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою: АДРЕСА_2 та вручені останньому 27.09.2024 року.

Позивач не погоджується з використанням ставки податку (1%) та вважає протиправними оскаржувані повідомлення-рішення , у зв`язку з чим і звернувся з даним позовом до суду.

Спірним у даній справі є використання ставки податку для об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 1% (як за "будівлі торгівельні"), замість 0,1% (як за "інші будівлі") при нарахуванні податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020-2023 роки.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем при винесенні оскаржуваних рішень невірно застосовано ставку податку для об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 1% (як за "будівлі торгівельні"), замість 0,1% (як за "інші будівлі") при нарахуванні податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020-2023 роки.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційних скарг.

Податковий кодекс України (далі за текстом Кодекс, ПКУ, ПК) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно п.п. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з п.п. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПКУ об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до п.п. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПКУ базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Підпунктом 266.6.1 п. 266.2 ст. 266 ПКУ передбачено, що базовий податковий (звітний період) дорівнює календарному року.

Відповідно до п.п. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПКУ база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно з п.п 266.5.1. п. 266.5 ст. 266 ПКУ ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Підпунктом 14.1.1291 пункту 14.1 статті 14 ПКУ визначено, що об`єкти нежитлової нерухомості - це будівлі, приміщення, що не віднесені, відповідно вимог законодавства, до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють: а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари; туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку; б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей; в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування; г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки; г) будівлі промислові та склади; д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки); е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо; є) інші будівлі.

Так, згідно з підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Отже, ставка податку коливається в залежності від цільового призначення нежитлового приміщення, яке перебуває у власності особи.

Відповідно до пункту 12.4.1 пункту 12.4 статті 12 ПКУ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до повноважень сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, щодо податків та зборів належить встановлення ставок місцевих податків та зборів в межах ставок, визначених цим Кодексом.

Відповідно до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» від 22.02.2017 № 542/17, встановлено на території міста Харкова на 2017 рік та наступні роки податок на майно, який складається, окрім іншого, з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно з Додатком № 1 до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання "Про місцеві податки і збори у місті Харкові" від 22.02.2017 № 542/17 ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб встановлюються у відсотках до мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. м. бази оподаткування.

Пунктом 5 додатку 1 до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання Про місцеві податки і збори у місті Харкові від 22.02.2017 № 542/17, в редакції змін внесених рішенням Харківської міської ради від 28.11.2018 № 1284/18, встановлено, що ставки податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у таких розмірах: 1) будівлі готельні 1 відсоток; 2) будівлі офісні 1 відсоток; 3) будівлі торговельні 1 відсоток; 4) гаражі 0,1 відсотка; 5) будівлі промислові та склади 0,25 відсотка; 6) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки) 1 відсоток; 7) господарські (присадибні) будівлі 0 відсотків; 8) інші будівлі 0,1 відсотка.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що розмір податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в оскаржених податкових повідомлень рішень за 2020-2023 роки відповідачем стосовно об`єкту Позивача обчислений суб`єктом владних повноважень саме із використанням ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 1% мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2021р. за 1 кв.м. нерухомості (як за "будівлі торгівельні"), згідно з додатком № 1 до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 № 542/17 "Про місцеві податки і збори у місті Харкові".

У спірних правовідносинах, при віднесенні зазначеного приміщення до категорії "будівлі торговельні" контролюючий орган обчислив базу оподаткування на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до яких відомостей щодо цільового призначення відсутні.

Колегія суддів звертає увагу, що Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17 серпня 2000 року №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Класифікатор забезпечує уніфікацію об`єктів нерухомості за функціональним призначенням та містить Методику класифікації будівель за головною класифікаційною ознакою.

Визначення належності об`єкта нежитлової нерухомості (будівлі, приміщення) до того чи іншого класу будівель проводиться на підставі документів, що підтверджують їх право власності з врахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення такого об`єкта нерухомості, згідно з Класифікатором.

Згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000, будівлі офісні віднесено до підрозділу «Будівлі нежитлові» група 122 «Будівлі офісні» клас 1220 «Будівлі офісні», який в свою чергу включає підкласи: будівлі, що використовуються як приміщення для конторських та адміністративних цілей, в тому числі для промислових підприємств, банків, поштових відділень, органів місцевого управління, урядових та відомчих департаментів та т. ін., центри для з`їздів та конференцій, будівлі органів правосуддя, парламентські будівлі.

Згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000, будівлі торговельні віднесено до підрозділу «Будівлі торговельні» група 123 «Будівлі торговельні» клас 1230 «Будівлі торговельні», який в свою чергу включає підкласи: торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні тощо, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування, будівлі торговельні інші.

При цьому, ДК 018-2000 використовується у даному випадку не для визначення ставок оподаткування, а виключно для визначення статусу нежитлового приміщення, яке не зазначено у реєстрі прав на нерухоме майно, але визначено у технічній документації будівлі.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладений у постанові від 31.01.2018 у справі № 822/2624/16.

Долученими до матеріалів справи документами підтверджено, що об`єктом оподаткування за яким обраховано спірні податкові зобов`язання, є нежитлова будівля літ "АА-1", загальною площею 468,3 кв.м., яка розташована за адресою: м. Харків вул. Селянська, буд. 124, яка згідно експлікації технічного паспорту виготовленого Харківським міським бюро технічної інвентаризації є складом.

При цьому, доказів використання позивачем вказаної нежитлової будівлі у виробничому процесі відповідачем до суду не надано.

За відомостями наданими відповідачем, ОСОБА_1 є директором ТОВ "ЕВА ФОАМ", що зареєстроване за адресою об`єкта оподаткування Позивача (вул. Селянська, буд. 124, м. Харків) та здійснює неспеціалізовану оптову торгівлю та засновником ТОВ "АСКАНІЯ-ДЕЛЬТА", одним з видів діяльності якої за КВЕД 22.23 було виробництво будівельних виробів із пластмас, відповідно до даних витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Однак при цьому жодних інших доказів використання позивачем належної йому нежитлової будівлі у торговельному або виробничому процесі відповідачем до суду не надано.

Колегія суддів вважає, що не можна достеменно стверджувати використання позивачем нежитлової будівлі у господарській діяльності (торгівлі), спираючись лише на те, що ОСОБА_1 є директором та засновником юридичних осіб, одним з видів діяльності яких є неспеціалізована оптова торгівля та за КВЕД 22.23 виробництво будівельних виробів із пластмас (відповідно).

Суд першої інстанції вірно зазначив, що в розумінні рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання "Про місцеві податки і збори у місті Харкові" від 22.02.2017 №542/17, у 2020-2023 роках зазначене приміщення відноситься до категорії "інші будівлі" за ставкою 0,1 відсотка, а не 1 відсоток, як було застосовано при винесені оскаржуваних рішень.

Колегія суддів вважає, шо відповідачем при винесенні оскаржуваних рішень невірно застосовано ставку податку для об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 1% (як за "будівлі торгівельні"), замість 0,1% (як за "інші будівлі") при нарахуванні податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020-2023 роки.

Разом з тим, враховуючи встановлення у судовому процесі вірного об`єкту оподаткування та його вартісного вираження, суд не позбавлений можливості виділити із загального обсягу грошових зобов`язань суму, яка збільшена правомірно та скасувати рішення суб`єкта владних повноважень у частині.

На переконання колегії суддів, такі дії не є підміною повноважень контролюючого органу, а є способом відновлення порушених прав та інтересів та справедливості в цілому, що відповідає повноваженням адміністративного суду.

Отже, оскільки відповідачем невірно визначено, до якого типу нежитлової нерухомості відносяться нежитлові будівлі позивача, та невірно визначено ставку податку для об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 1 відсотка при нарахуванні позивачу податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, суд вважає за вірним застосувати ставку 0,1% за об`єкт нерухомості до якого застосовується ставка "інші будівлі", а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про часткове задоволення позовних вимог, а саме в частині застосування ставки "інші будівлі", та виділяє із загального обсягу податкового зобов`язань за платежем податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, суму, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості збільшена правомірно, а саме:

- за 2020 рік у сумі 2026,18 грн. Розрахунок податкового зобов`язання, з урахуванням п. 52-5 підрозділу 10 розділу XX «Перехідних положень» ПК України: 468,3 кв.м х (4723,00 грн х 0,1%)/12 х 11 = 2026,18 грн, де 468,3 кв.м загальна площа об`єкта оподаткування; 4723 грн - мінімальна заробітна плата на 1 січня звітного 2020 року; 0,1% - ставка податку, 11 кількість календарних місяців, що підлягали нарахуванню (січень-лютий, квітень-грудень);

- за 2021 рік у сумі 2809,80 грн. Розрахунок податкового зобов`язання: 468,3 кв.м х (6000,00 грн х 0,1%) = 2809,80 грн, де 468,3 кв.м загальна площа об`єкта оподаткування; 6000 грн - мінімальна заробітна плата на 1 січня звітного 2021 року; 0,1% - ставка податку;

- за 2022 рік у сумі 507,33 грн. Розрахунок податкового зобов`язання, з урахуванням положень п.69.22 підрозділу 10 розділу XX «Перехідних положень» ПК України: 468,3 кв.м х (6500,00 грн х 0,1%)/12 х 2 = 507,33 грн, де 468,3 кв.м загальна площа об`єкта оподаткування; 6500 грн - мінімальна заробітна плата на 1 січня звітного 2022 року; 0,1% - ставка податку, 2 кількість календарних місяців, що підлягали нарахуванню (січень лютий);

- за 2023 рік у сумі 784,40 грн. Розрахунок податкового зобов`язання, з урахуванням рішення 29 сесії 8 скликання Харківської міської ради від 19.08.2024 № 633/24 «Про продовження дії пільг з місцевих податків»: 468,3 кв.м х (6700,00 грн х 0,1%)/12 х 3 = 784,40 грн, де 468,3 кв.м загальна площа об`єкта оподаткування; 6700 грн - мінімальна заробітна плата на 1 січня звітного 2023 року; 0,1% - ставка податку, 3 кількість календарних місяців, що підлягали нарахуванню (січень березень).

Крім того, колегія суддів враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано частково задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.02.2025 року по справі № 520/33431/24 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.02.2025 по справі № 520/33431/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді В.Б. Русанова А.О. Бегунц