Справа № 280/609/25
Суддя: Чернова Жанна Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

19 травня 2025 року Справа № 280/609/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чернової Ж.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Запорізький слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Державної установи "Запорізький слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправними дії відповідача щодо не нарахування та невиплати в повному обсязі позивачу додаткової винагороди в розмірі до 30000,00 гривень відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за березень, квітень, травень 2022 року, а також щодо невиплати грошової компенсації за неотримане речове майно особистого користування;

зобов`язати відповідача здійснити донарахуваня та виплату позивачу додаткової винагороди в розмірі 30000,00 гривень щомісячно, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за березень, квітень, травень 2022 року, з урахуванням раніше проведених виплат;

зобов`язати відповідача здійснити виплату позивачу нарахованої грошової компенсації за неотримане речове майно особистого користування в розмірі 24797,20 грн.

Ухвалою суду від 03 лютого 2025 року позовну заяву залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви строком 10 днів від дня одержання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху. Недоліки позовної заяви запропоновано усунути шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду з цим позовом із доказами поважності причин пропуску такого строку.

10 лютого 2025 року до суду надійшла заява, в якій позивач просить залишити без розгляду позовні вимоги щодо зобов`язання Державної установи "Запорізький слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України здійснити виплату позивачу нарахованої грошової компенсації за неотримане речове майно особистого користування в розмірі 24797,20 грн. В іншій частині позовних вимог щодо зобов`язання відповідача здійснити донарахуваня та виплату позивачу додаткової винагороди в розмірі 30000,00 гривень щомісячно, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за березень, квітень, травень 2022 року, з урахуванням раніше проведених виплат, прийняти позов та відкрити провадження по справі.

Ухвалою суду від 17 лютого 2025 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення та виклику сторін.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходив службу в Державній установі "Запорізький слідчий ізолятор", у зв`язку з наявністю вислуги років для призначення пенсії, звільнився з посади старшого по корпусу відділу режиму і охорони. На момент звільнення повного розрахунку із позивачем не проведено, а саме не виплачена додаткова винагорода в розмірі 30000грн щомісячно, яка передбачена п.1 Постанови КМУ від 28.02.2022 №168. Позивач вважає, що протягом проходження вислуги у пероід за березень, квітень, травень 2022 року йому протиправно не виплачувалась додаткова винагорода в розмірі 30000 грн щомісячно. Щодо внесених постановою КМУ №754 від 01.07.2022 змін до Постанови №168 (які відповідно до пункту 2 застосовуються з 01.06.2022), та постанова КМУ від 07.07.2022 №793, якими визначено виплату додаткової винагороди пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць, звертає увагу на принцип незворотності дії в часі законів та інших правових актів. Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у поданому до суду письмовому відзиві проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень посилається на те, що керівним органом ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» є Міністерство юстицій України відповідно всі виплати та перевірка правильності нарахування цих виплат особам рядового і начальницького складу здійснюються за розпорядженням керівного органу Міністерства юстицій України. В листі Міністерства юстиції України від 20.05.2022 №38144/16.3.2/32-22 зазначено, що розмір додаткової винагороди особам рядового і начальницького складу, які несуть службу в органах і установах, визначається пропорційно та виплачується за фактичний час несення служби, розрахований у годинах, в розрахунковому (у годинах) місячному періоді проходження служби (24 години на добу). За період з березень, квітень травень 2022року виплату додаткової винагороди було проведено відповідно до наказів від 26.05.2022 №94/ОС-22, від 18.08.2022 №156/ОС-22. З огляду на викладене, вказує на відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, судом установлені наступні обставини.

З матеріалів адміністративної справи судом установлено, що ОСОБА_1 до 29.08.2024 проходив службу в Державній установі "Запорізький слідчий ізолятор".

Представник позивача звернувся до Державної установи "Запорізький слідчий ізолятор" із заявою, в якій просив, зокрема, нарахувати та виплатити додаткову винагороду в розмірі 30000,00 грн за березень, квітень, травень, червень 2022 року відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 №168.

Листом від 11.11.2024 №2/5-63/24-Г-61 Державна установа "Запорізький слідчий ізолятор" повідомила, зокрема, про те, що щомісячна додаткова винагоролда виплачувадась згідно Постанови КМУ №168 від 28.02.2022, листа Південно-Східного міжрегіонального управління з питань викоанння кримінальних покаарань Міністертсва юсотиції від 23.05.2022 №3.3-1385/Е та наказів гначальника Державної установи "Запорізький слідчий ізолятор":

за період з 24.02.2022 по 28.02.2022 у сумі 892,80 грн;

за період з 01.03.2022 по 31.03.2022 у сумі 8064,00 грн;

за період з 01.04.2022 по 25.04.2022 у сумі 7250,58 грн;

за період з 26.04.2022 по 30.04.2022 у сумі 1083,42 грн;

за період з 01.05.2022 по 31.05.2022 у сумі 6451,20 грн;

за період з 01.06.2022 по 06.06.2022 у сумі 0,00 грн.

Зазначене підтверджується копіями наказів від 26.05.2022 №94/ОС-22, від 18.08.2022 №156/ОС-22, які містяться в матеріалах справи.

Позивач вважає, що має право на додаткову винагороду передбачену постановою КМУ №168 від 28.02.2022 у розмірі 30000,00 грн щомісячно, оскільки в спірний період постановою було передбачено її фіксований розмір, а саме 30000,00 грн, яка мала виплачуватися щомісячно. Виплата додаткової винагороди пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць для осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби була передбачена лише з 01.06.2022.

Позивач, не погодившись з діями відповідача щодо не нарахування та невиплати в повному обсязі додаткової винагороди в розмірі до 30000,00 гривень відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 та з вимогами про зобов`язання здійснити донарахуваня та виплату позивачу додаткової винагороди в розмірі 30000,00 гривень щомісячно, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 за березень, квітень, травень 2022 року, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Спеціальним законом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців є Закон України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII).

За приписами ст. 1 Закону №2011-ХІІ соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частинами 2, 3 ст. 9 Закону №2011-ХІІ визначено, що до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення та індексація грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Правовий та соціальний захист персоналу державної кримінально-виконавчої служби України регулюється Законом України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» від 23.06.2005 № 2713-IV.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 названого Закону, умови грошового і матеріального забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплата праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються законодавством і мають забезпечувати належні матеріальні умови для комплектування Державної кримінально-виконавчої служби України висококваліфікованим персоналом, диференційовано враховувати характер і умови служби чи роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій та професійній діяльності і компенсувати персоналу фізичні та інтелектуальні затрати.

Частиною 5 ст. 23 Закону «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 2 і 3 Постанови № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

Наказом Міністерства юстиції України від 28.03.2018 № 925/5 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України.

Грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за спеціальним званням; надбавка за вислугу років. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; премія.

При виплаті грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення, належного за повний місяць, на кількість календарних днів цього місяця. До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: допомога для оздоровлення; матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Указами Президента України від 24.03.2022 № 64/2022 та № 69/2022 на території України введено воєнний стан та оголошена загальна мобілізація.

У зв`язку з повномаштабною військовою агресією російської федерації проти України 24.02.2022 Президентом України видано Указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

28 лютого 2022 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Пунктом 1 постанови №168 (у редакції станом на 28 лютого 2022 року) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 3 постанови №168 доручено Міністерству фінансів опрацювати питання щодо збільшення видатків відповідним розпорядникам бюджетних коштів для забезпечення реалізації цієї постанови.

Пунктом 5 зазначеної постанови №168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №217 від 07 березня 2022 року «Про внесення зміни до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168» внесено зміни до пункту 1 постанови №168, виключивши в абзаці першому слова «(крім військовослужбовців строкової служби)».

Згідно з пунктом 2 постанови №217 указана постанова набрала чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22 березня 2022 року №350 «Про внесення зміни до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168» до постанови №168 внесені зміни, згідно яких, абзац перший пункту 1 після слів «та поліцейським» доповнено словами «а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка». Зміни набули чинності 24 березня 2022 року.

Згідно з пунктом 2 постанови №350 вказана постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01 липня 2022 року №754 «Про внесення змін до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168» до постанови №168 внесені зміни, відповідно до яких в абзаці 1 пункту 1 слова «які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка» замінено словами «які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)»; після слова «щомісячно» доповнено словами «(крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць)». Зазначені зміни набули чинності 08 липня 2022 року.

Згідно з пунктом 2 постанови №754 дана постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 01 червня 2022 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 липня 2022 року №793 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168» до постанови №168 внесені зміни, відповідно до яких: у пункті 1 в абзаці першому слова і цифри «додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно» замінено словами і цифрами «додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць»; доповнено постанову пунктом 2-1 такого змісту: « 2-1. Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.».

Згідно з пунктом 2 постанови №793 указана постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти беззаперечного висновку, що особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, до яких відноситься позивач, мають право на додаткову винагороду в розмірі 30000 грн пропорційно в розрахунку на місяць.

З матеріалів справи вбачається та визнається сторонами, що згідно з наказом від №94/ОС-22 від 26.05.2022 позивачу здійснено нарахування та виплату додаткової винагороди за період: з 24.02.2022 по 28.02.2022 за 20 годин фактичного несення служби 892,80 гривень, з 01.03.2022 по 31.03.2022 за 200 годин фактичного несення служби 8064,00 гривень, з 01.04.2022 по 25.04.2022 за 174 годин фактичного несення служби 7250,58 гривень, разом за період з 24.02.2022 по 25.04.2022 16207,38 гривень.

Відповідно до наказу від №156/ОС-22 від 18.08.2022 позивачу здійснено нарахування та виплату додаткової винагороди за період: з 26.04.2022 по 30.04.2022 за 26 годин фактичного несення служби 1083,42 гривень, з 01.05.2022 по 31.05.2022 за 160 годин фактичного несення служби 6451,20 гривень, з 01.06.2022 по 06.06.2022 за 0 годин фактичного несення служби 0,00 гривень.

При вирішенні справи суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 21 вересня 2023 року у справі №260/3564/22, відповідно до яких зміст внесених постановою №793 змін до постанови №168 в частині визначення розміру додаткової винагороди «до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць» замість «30 000 гривень щомісячно» не свідчить про те, що такі зміни вплинули на розмір додаткової винагороди, адже за загальним правилом заробітна плата (грошове забезпечення) виплачується щомісячно за фактично відпрацьований час, тому визначена урядом «пропорційність» із прив`язкою до місячного періоду фактично передбачає виплату додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень на місяць за умови відпрацювання норми робочого часу відповідного місяця.

З викладеного вбачається, що додаткова грошова винагорода у розмірі 30 000 грн з 24 лютого 2022 року нараховувалась і виплачувалась особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць.

Враховуючи викладене, помилковими є доводи позивача, що за період березень, квітень, травень 2022 року позивач мав право на отримання 30000 грн щомісячно, в незалежності від часу проходження служби.

Аналогічна правова ситуація вирішена Верховним Судом, що викладено у постанові по справі № 280/5806/22 від 15 серпня 2024 року.

Оскільки позивачем вказані вище накази не були оскаржені, а також не доведено належними та допустимими доказами в межах розгляду даної справи, що ним було відпрацьовано повний спірний період, що б давало право на отримання додаткової винагороди в розмірі 30000 грн, суд дійшов висновку про відсутність підстав для виплати йому саме суми 30000 грн на місяць.

Відтак, суд доходить висновку, що відповідач не допустив протиправних дій щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди в розмірі до 30000,00 гривень, адже за спірний період додаткова винагорода нарахована та виплачена позивачу за фактично відпрацьований період згідно з табелем обліку робочого часу.

Відповідно до п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

У відповідності до статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 90, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Державної установи "Запорізький слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України (69011, м.Запоріжжя, вул.Перша Ливарна, буд.36, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ж.М. Чернова