Справа № 200/7077/24
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року справа №200/7077/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 січня 2025 року (повне судове рішення складено 13 січня 2025 року) у справі № 200/7077/24 (суддя в І інстанції Зеленов А.С.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання дій та відмови протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції України в Донецькій області (далі - Управління), у якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача в частині не зарахування ОСОБА_1 в наказі №368 о/с від 30 серпня 2018 року ГУНП в Донецькій області та наказі №16 о/с від 14 січня 2022 року ГУНП в Донецькій області про внесення змін до наказу 368, до календарної вислуги років із врахуванням періоду навчання (із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби, 2 роки 5 місяців 8 днів) 15 років 1 місяць 17 днів;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області внести зміни до наказу № 368 о/с від 30 серпня 2018 року ГУНП в Донецькій області та наказу № 16 о/с від 14 січня 2022 року ГУНП в Донецькій області про внесення змін до наказу 368, зарахувавши ОСОБА_1 до календарної вислуги років врахувавши період навчання (із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби, 2 роки 5 місяців 8 днів) 15 років 1 місяць 17 днів із загальною вислугою років 25 років 4 місяці 6 днів (22 років 10 місяців 27 днів - вислуга років в пільговому обчисленні + 2 роки 5 місяців 9 днів - вислуга років за період навчання із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби);

- визнати протиправною відмову Управління щодо підготовки та направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області матеріалів для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області матеріали для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років;

- встановити судовий контроль за виконанням постанови суду шляхом покладення обов`язку на ГУНП в Донецькій області подати у місячний термін з моменту набрання законної сили звіти про виконання постанови суду у цій справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем при звільненні позивача зі служби в поліції не враховано період навчання (із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби, 2 роки 5 місяців 8 днів) 15 років 1 місяць 17 днів до календарної вислуги.

У серпні 2024 року позивач звернувся із заявою до ГУНП в Донецькій області, в якій просив внести зміни до наказу № 368 о/с від 30 серпня 2018 року ГУНП в Донецькій області, наказу № 16 о/с від 14 січня 2022 року ГУНП в Донецькій області про внесення змін до наказу 368, зарахувавши ОСОБА_1 до календарної вислуги років із врахуванням періоду навчання (із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби, 2 роки 5 місяців 8 днів) 15 років 1 місяць 17 днів. Разом із періодом навчання загальна вислуга років складала 25 років 4 місяців 6 днів (22 років 10 місяців 27 днів - вислуга років в пільговому обчисленні + 2 роки 5 місяців 9 днів - вислуга років за період навчання із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби).

Листом від 16 вересня 2024 року за № Ш-120/12/01-2024 ГУНП в Донецькій області відмовило позивачу внести такі зміни в накази пославшись на відсутність підстав.

Вказав, що відповідно до записів військового квитку серії НОМЕР_1 від 14 серпня 2006 року, після закінчення навчання в Національному університеті внутрішніх справ позивач отримав військове звання молодший лейтенант (наказ МО України №800 від 14 грудня 2005 року), тому відповідно до частини 2 ст. 17 Закону України №2262 до вислуги років повинно було враховано період навчання.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13 січня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції в Донецькій області в частині не зарахування ОСОБА_1 в наказі №368 о/с від 30.08.2018 Головного управління Національної поліції України в Донецькій області та наказі №16 о/с від 14.01.2022 Головного управління Національної поліції України в Донецькій області про внесення змін до наказу 368, до календарної вислуги років із врахуванням періоду навчання із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Донецькій області внести зміни в наказ від 30.08.2018 №368 о/с "По особовому складу" та в наказ від 14.01.2022 №16 о/с "По особовому складу", додатково зарахувавши до календарної вислуги років ОСОБА_1 , яка дає право на призначення пенсії, час його навчання у вищому навчальному закладі з 08.08.2000 по 24.06.2005 із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що з 08.08.2000 до 24 червня 2005 року позивач навчався в Національному університеті внутрішніх справ, куди був зарахований студентом денного відділення факультету права та підприємництва, за спеціальністю «Інформаційні управляючі системи та технології». Відповідно до витягу з послужного списку позивач проходив службу в ОВС та був прийнятий на службу на підставі наказу УМВС України від 23 грудня 2005 року № 402 о/с на посаду дільничного інспектора міліції відділення ДІМ Костянтинівського міського відділу УМВС України в Донецькій області.

Вважає, що за період навчання та після його закінчення до прийняття на службу в ОВС позивачу не присвоювалось офіцерське звання. У зв`язку з чим, акцентуємо увагу на тому, що визначальною умовою для застосування приписів наведеної у Порядку №393 норми є присвоєння офіцерського (спеціального) звання у зв`язку з закінченням відповідного навчального закладу.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити, з таких підстав.

ОСОБА_1 , громадянин України згідно паспорту ID № НОМЕР_2 від 10 листопада 2022 року, РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , є учасником бойових дій відповідно до посвідченням серії НОМЕР_4 від 15 грудня 2017 року.

Відповідач, Головне управління Національної поліції в Донецькій області, , зареєстроване місцезнаходження: 87517, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Нахімова, 86, є органом державної влади.

Як встановлено судом на підставі матеріалів справи, позивач з 23 грудня 2005 року до 6 листопада 2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ та з 7 листопада 2015 року по 31 серпня 2018 року в Національній поліції України.

Згідно записів у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_5 та диплому серії НОМЕР_6 , копії яких наявні в матеріалах справи позивач:

- з 8 серпня 2000 року по 24 червня 2005 року навчався в Національному університеті внутрішніх справ та здобув кваліфікацію спеціаліст-аналітик з комп`ютерних систем;

- 23 грудня 2005 року по 6 листопада 2015 року працював в органах внутрішніх справ;

- з 7 листопада 2015 року по 31 серпня 2018 року працював в Національній поліції України.

Відповідно до записів у військовому квітку НОМЕР_1 від 14 серпня 2006 року, після закінчення навчання в Національному університеті внутрішніх справ позивач отримав військове звання молодший лейтенант військове звання присвоєно наказом МО України №800 від 14 грудня 2005 року (присягу прийняв 21 червня 2004 року).

Згідно наказу Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 30 серпня 2018 року № 368 о/с (з урахуванням змін, внесених наказом від 14 січня 2022 року № 16 о/с) майора поліції ОСОБА_1 (0124503) інспектора сектору превенції Костянтинівського відділення поліції Бахмутського відділу поліції з 31 серпня 2018 року звільнено зі служби в поліції відповідно до розділу VII Закону України «Про Національну поліцію» за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням), вислуга років на 31 серпня 2018 року у календарному обчисленні та для виплати одноразової грошової допомоги 12 років 8 місяців 9 днів, у пільговому обчисленні 22 роки 10 місяців 27 днів.

12 серпня 2024 року позивач звернувся із заявою до ГУНП в Донецькій області, в якій просив внести зміни до наказу № 368 о/с від 30 серпня 2018 року ГУНП в Донецькій області, наказу № 16 о/с від 14 січня 2022 року ГУНП в Донецькій області про внесення змін до наказу 368, зарахувавши ОСОБА_1 до календарної вислуги років із врахуванням періоду навчання (із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби, 2 роки 5 місяців 8 днів) 15 років 1 місяць 17 днів. Разом із періодом навчання загальна вислуга років складала 25 років 4 місяців 6 днів (22 років 10 місяців 27 днів - вислуга років в пільговому обчисленні + 2 роки 5 місяців 9 днів - вислуга років за період навчання із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби).

Листом від 16 вересня 2024 року за № Ш-120/12/01-2024 відповідачем відмовлено позивачу внести такі зміни в накази, пославшись на відсутність підстав. Вказано, що пунктом «а» статті 12 Закону передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «ж», «з» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше. Відповідно до пункту 2 Постанови № 393 період навчання зараховується до вислуги років при призначенні пенсії та те, що відповідно до пункту «а» статті 12 Закону, станом на день звільнення, позивач не мав календарної вислуги років з урахуванням періоду навчання для призначення пенсії, підстави для зараховування періоду навчання відсутні.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

При ухваленні рішення апеляційний суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до частин першої, другої статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Приписами статті 78 Закону № 580-VIII передбачено, що стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ) визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Відповідно до статті 1 цього Закону особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Згідно з пунктом «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям: надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині 3 статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони, серед іншого, звільнені зі служби з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині 2 статті 17 цього Закону.

Із аналізу наведених норм права вбачається, що Законом № 2262-ХІІ чітко визначено умови призначення пенсії за вислугою років (стаття 12) та види служби і періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії (стаття 17).

Як вбачається з трудової книжки, позивач з 8 серпня 2000 року по 24 червня 2005 року навчався в Національному університеті внутрішніх справ та здобув кваліфікацію спеціаліст-аналітик з комп`ютерних систем; 23 грудня 2005 року по 6 листопада 2015 року працював в органах внутрішніх справ; з 7 листопада 2015 року по 31 серпня 2018 року працював в Національній поліції України.

Згідно наданої довідки (вих. 952/12/02-2023) від 09.05.2023, позивач проходив службу в ОВС з 23 грудня 2005 року по 06 листопада 2015 року, НПУ з 07 листопада 2015 року по 31 серпня 2018 року.

Згідно довідки від 09 травня 2023 року б/н, вислуга позивача станом на 31.08.2018 становить: час проходження служби у календарному обчисленні 12 років 08 місяців 09 днів; час служби у пільговому обчисленні (без урахування вислуги років у календарному обчисленні) 10 років 02 місяці 18 днів. Пільгова вислуга років на 31 серпня 2018 року становить 22 роки 10 місяців 27 днів.

Проте, при обрахунку вислуги років позивача не враховано вислугу років позивача за період навчання у цивільному вищому навчальному закладі до прийняття на службу в ОВС.

Статтею 17-1 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії встановлено постановою Кабінету Міністрів України Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб від 17.07.1992 № 393 (далі - Постанова № 393), яка визначає, які саме види служби зараховуються до вислуги років, та які саме види служби і в яких коефіцієнтах зараховуються на пільгових умовах.

Основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон № 2262-XII, а пільгове ж обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема Постановою № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Аналогічні висновки містяться у постанові об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 03.03.2021 у справі № 805/3923/18-а та у постанові Верховного Суду від 10.03.2021 у справі № 812/1100/17.

Щодо підстав для зарахування до вислуги ОСОБА_1 до календарної вислуги років врахувавши період навчання у цивільному вищому навчальному закладі із розрахунку 1 рік навчання за 6 місяців служби, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції, чинній на час звільнення позивача зі служби 05.08.2018), до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Як зазначалося вище, згідно записів з трудової книжки, позивач з 08 серпня 2000 року по 24 червня 2005 року навчався в національному університеті внутрішніх справ та здобув кваліфікацію спеціаліст-аналітик з комп`ютерних систем (диплом НОМЕР_6 )

Відповідно до записів у військовому квітку НОМЕР_1 від 14 серпня 2006 року, після закінчення навчання в Національному університеті внутрішніх справ позивач отримав військове звання молодший лейтенант військове звання присвоєно наказом МО України №800 від 14.12.2005 (присягу прийняв 21 червня 2004 року), отримане позивачем звання є офіцерським званням.

Відповідно до записів послужного списку та трудової книжки, службу в органах внутрішніх справ позивач розпочав із 23.12.2005 відповідно до наказу УМВС України в Донецькій області №402о/с від 23.12.2005.

Таким чином, за висновком суду першої інстанції, підставою для задоволення позову є факт того, що позивач навчався у цивільному вищому навчальному закладі, після закінчення якого йому присвоєне офіцерське звання, до вступу на службу до органів внутрішніх справ, що підпадає під дію частини 2 ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ.

Проте, з такими висновками місцевого суду не може погодитись судова колегія апеляційного суду, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції не в повній мірі було досліджено докази.

Як зазначалось вище, згідно трудової книжки, ОСОБА_1 08 серпня 2000 року зарахований студентом денного відділення факультету права та підприємництва Національного університету внутрішніх справ, а 24 червня 2005 року відрахований з числа студентів у зв`язку із закінченням навчання (а.с.37).

Відповідно до копії диплома, позивач закінчив у 2005 році Національний університет внутрішніх справ і отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Інформаційні управляючі системи та технології» та здобув кваліфікацію спеціаліст-аналітик з комп`ютерних систем (а.с.39).

Відповідно до записів у військовому квитку (а.с.35) ОСОБА_1 під час навчання у Національному університеті внутрішніх справ у період з 08.08.2000 по 24.06.2005 було пройдено курс військової підготовки при Національному технічному університеті «ХПІ» (тобто, в іншому навчальному закладі) в 2004 році, де позивач прийняв присягу 21 червня 2004 року та отримав військово-облікову спеціальність «ВОС-0021000».

Враховуючи вищевикладене, отримання офіцерського звання позивачем відбулось не внаслідок закінчення навчального закладу, що є визначальною умовою для реалізації приписів ч. 2 ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та п. 2 Постанови № 393, а в ході проходження курсу військової підготовки.

Згідно з постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.01.2020 у справі №200/5111/19 визначальною умовою для застосування наведеного законодавчого припису (зарахування вислуги років за ч.2 ст.17 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб) є присвоєння особі офіцерського (спеціального) звання у зв`язку з закінченням відповідного навчального закладу.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 10.05.2019 у справі 823/1330/16.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що відсутні правові підстави для зарахування до стажу позивача періоду навчання із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби, оскільки у зв`язку з закінченням цивільного закладу вищої освіти позивачу не було присвоєно офіцерське звання.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду скасуванню.

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані зі сплатою судового збору, за діючим процесуальним законодавством відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області задовольнити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 січня 2025 року у справі № 200/7077/24 скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання дій та відмови протиправними, зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Повне судове рішення 20 травня 2025 року.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук