Справа № 520/2562/25
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

20 травня 2025 р. № 520/2562/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Ольги Горшкової, розглянувши питання про залишення позовної заяви без руху по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати прийняті Головним управлінням ДПС у Харківській області податкові повідомлення-рішення від 07 лютого 2024 року № 0-2006-UA0094096 на суму 1 907,75 гривень, № 0-2006-UA0094096 на суму 50 024,00 гривень; № 0-2006-UA0094096 на суму 66 836,25 гривень, № 0038463- 2412-2006-UA0094096 на суму 44 889,00 гривень, № 0-2006- UA0094096 на суму 1 060,15 гривень, № 0-2006- UA0094096 на суму 4 756,05 гривень.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 07.02.2025 року відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

21.02.2025 року представник відповідача через функціонал "Електронний суд" надав до суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, у зв`язку з порушенням позивачем строків звернення до суду, оскільки позивачем було застосовано процедуру адміністративного оскарження спірних податкових повідомлень-рішень, за результатом чого Державною податковою службою України було прийнято рішення від 01.11.2024 року № 33026/6/99-00-06-01-03-06 про результати розгляду скарги, яким залишено без змін оскаржувані податкові рішення, а скаргу без задоволення. А відтак, відповідач вважає, що строк на звернення до суду з даним адміністративним позовом сплив.

24.02.2025 року представник позивача через функціонал "Електронний суд" подав заперечення на клопотання відповідача про залишення позову без розгляду. Не погоджуючись із правовою позицією відповідача, представник позивача зауважив на тому, що рішення ДПС України від 01.11.2024 року № 33026/6/99-00-06-01-03-06 про результати розгляду скарги було направлено позивачку в порядку, визначеному ст.. 42 ПК України на його податкову адресу: вул.. Лугова, буд.6, м. Валки, Богодухівського району Харківської області, 63002 засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення (поштове відправлення № 89) та повернуто Укрпоштою за зворотньою адресою 18.11.2024 року, у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. У зв`язку із чим представник позивача приходить до висновку, що фактично рішення було вручено платнику податків відповідно до вимог ПК України 18.11.2024 року. Посилаючись на позицію ВСУ України, яка викладена у постановах від 20.10.2020 року № 140/30/20 та від 31.01.2024 № 140/12235/21 та від 19.01.2023 року № 140/1770/19 від 19.01.2023 року, представник позивача, не погоджується з висновком представника відповідача про те, що місячний строк звернення до суду розпочався 18.11.2024 року та закінчився 18.12.2024 року, оскільки порівняльний аналіз словоформ «дізналася» та «повинна дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх справ. Позивач не має зареєстрованого електронного кабінету і підсистемі Електронний суд ЄСІТС.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 10.03.2025 року, з метою вирішення питання щодо строку звернення позивача до суду з адміністративним позовом, витребувано у Головного управління ДПС у Харківській області належним чином завірену копію повідомлення про вручення (конверт) копії рішення №33026/6.99-00-06-01-03-06 від 01.11.2024 про результати розгляду скарги позивачеві, з наявними ідентифікуючими відомостями, а саме - відправника, його адресу, адресата (одержувача) та його адресу; інформацію про статус доставки поштового відправлення, у випадку повернення поштових відправлень відправнику - надати інформацію про підстави повернення та відповідні конверти з відмітками про причини повернення.

У період з 19.03.2025 по 16.04.2025 суддя Ольга Горшкова перебувала на лікарняному, з 17.04.2025 по 02.05.2025 - у відпустці, відтак розгляд заяви відбувається в перші робочі дні.

Вирішуючи питання про дотримання позивачем строків звернення до суду із даним позовом суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1. 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, законодавством регламентовано шестимісячний строк звернення особи до суду за захистом її прав, свобод та законних інтересів, що обумовлено метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванням учасників адміністративного судочинства щодо своєчасної реалізації їх права на суд.

Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень (ч. 3 ст. 122 КАС України).

Так, відповідно до пункту 56.1 статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Згідно з п.58.19 ст.58 Податкового кодексу України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Верховний Суд у своїй постанові від 26.11.2020 у справі № 500/2486/19 зробив висновок про те, що норма пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України (далі ПК України) не визначає процесуального строку звернення до суду і, відповідно, не є спеціальною щодо норми пункту 56.19 статті 56 ПК України.

Водночас норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України). Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Водночас Верховний Суд у вищезазначеній постанові зазначив про відступ від висновку про застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові Верховного Суду від 03.04.2020 у справі №2540/2576/18, у частині того, що строк для звернення платника податків із позовом до адміністративного суду, у тому числі після використання процедури адміністративного оскарження, становить 1095 днів з дня отримання платником податків рішення, що оскаржено.

Таким чином, процесуальний строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення (рішення про застосування штрафних санкцій) у випадку, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження) визначається частиною другою статті 122 КАС України становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Разом з цим, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 26 листопада 2020 року у справі №500/2486/19 (адміністративне провадження №К/9901/19455/20) дійшов висновку, що аналіз статті 102 ПК України дає підстави для висновку, що після закінчення визначеного у ній строку давності питання вирішення спору, зокрема, щодо правомірності податкового повідомлення рішення взагалі не може бути поставлене перед контролюючим органом вищого рівня або судом. Верховний Суд у складі судової палати вважає, що зазначений у пункті 102.1 статті 102 ПК України строк є саме строком давності, який має матеріально-правову природу, а тому не може бути одночасно і процесуальним строком звернення до суду. Між правовою природою матеріально-правового строку давності в податкових правовідносинах та процесуального строку звернення до адміністративного суду є сутнісна різниця, а тому помилковим є ототожнення їх призначення при використанні. Крім того, зміст правовідносин щодо правомірності податкових повідомлень-рішень та/або інших рішень контролюючого органу, якими цим органом платнику податків визначаються грошові зобов`язання, свідчить про те, що вони об`єктивно не можуть існувати як спірні протягом 1095 днів (або у відповідних випадках 2555 днів) з дня отримання відповідного податкового повідомлення-рішення.

Отже, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 26 листопада 2020 року у справі №500/2486/19 (адміністративне провадження №К/9901/19455/20), з урахуванням наведеного відступив від висновку про застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові Верховного Суду від 3 квітня 2020 року у справі №2540/2576/18, у частині того, що строк для звернення платника податків із позовом до адміністративного суду, у тому числі після використання процедури адміністративного оскарження, становить 1095 днів з дня отримання платником податків рішення, що оскаржено, і вважав за необхідне сформулювати такий правовий висновок. Норма пункту 56.18 статті 56 ПК України не визначає процесуального строку звернення до суду і, відповідно, не є спеціальною щодо норми пункту 56.19 статті 56 ПК України. Водночас норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України). Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 27.01.2022 у справі № 160/11673/20.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 квітня 2023 року у справі № 320/12137/20 зауважила, що частинами другою та третьою статті 122 КАС України чітко визначено момент, з яким пов`язано початок відліку строку звернення до адміністративного суду, а саме з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Порівняльний аналіз словоформ «дізналася» та «повинна була дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Відтак, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Крім того, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 1 статті 32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Наслідки пропуску строків звернення до адміністративного суду регламентовані ст. 123 КАС України, згідно із частиною третьою якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Верховний Суд у постанові від 31.03.2021 року у справі 240/12017/19 наголосив на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Таким чином, підсумовуючи вищезазначене, суд зазначає, що законодавством регламентовано шестимісячний строк звернення особи до суду за захистом її прав, свобод та законних інтересів, що обумовлено метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванням учасників адміністративного судочинства щодо своєчасної реалізації їх права на суд.

Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень (ч. 3 ст. 122 КАС України).

Так, відповідно до пункту 56.1 статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Згідно з п.58.19 ст.58 Податкового кодексу України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Згідно з п. 58.3 ст. 58 ПК України, податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Відповідно до пп. 42.2, 42.3 ст. 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику). Якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата.

Якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення (абз. 6 п. 42.4 ПКУ).

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному п. 42.4 ПК України. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

Відповідно до ст. 45 Податкового кодексу України, платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу.

Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Відповідно до п. 70.2, 70.7 ст.70 ПК України, до облікової картки фізичної особи - платника податків та повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) вноситься така інформація: прізвище, ім`я та по батькові; дата народження; місце народження (країна, область, район, населений пункт); місце проживання, а для іноземних громадян - також громадянство; серія, номер свідоцтва про народження, паспорта (аналогічні дані іншого документа, що посвідчує особу), ким і коли виданий. Фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Зі змісту наведених норм ПК України вбачається, що поняття податкової адреси платника податків та місце реєстрації фізичної особи не є тотожними.

Фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки, зокрема і щодо місця проживання, протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Таким чином позивач у розумінні зазначених норм є платником податку, а тому зобов`язаний визначити свою податкову адресу. При цьому позивач зобов`язаний подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки, зокрема і щодо місця проживання, протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (постанова Верховного Суду від 20.05.2021 у справі №940/1971/18).

Також з урахуванням наведених вище норм, відповідач повинен належним чином вручити позивачу податкове повідомлення-рішення, що означає надіслання у порядку, визначеному пунктом 42.4 ст.42 ПК України відповідного рішення за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Суд звертає увагу, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.

Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією, яка викладена в постанові Верховного Суду від 31.01.2024 у справі 140/12235/21.

Як вбачається з матеріалів справи, ГУ ДПС у Харківській області прийняті податкові повідомлення-рішення від 07 лютого 2024 року № 0-2006-UA0094096 на суму 1 907,75 гривень, № 0-2006-UA0094096 на суму 50 024,00 гривень; № 0-2006-UA0094096 на суму 66 836,25 гривень, № 0038463- 2412-2006-UA0094096 на суму 44 889,00 гривень, № 0-2006- UA0094096 на суму 1 060,15 гривень, № 0-2006- UA0094096 на суму 4 756,05 гривень.

01.07.2024 року позивач звернувся до ГУ ДПС у Харківській області із заявою про внесення змін при нарахуванні податку на нежитлову нерухомість за 2022 рік.

31.07.2024 року ГУ ДПС у Харківській області, розглянувши вищевказане звернення позивача надало відповідь № 975/Д/20-40-24-12-12, згідно якої не встановило підстав для внесення змін до спірних податкових повідомлень-рішень та зауважило на тому, що вказана відповідь може бути оскаржена платником податків в порядку, визначеному З» «Про звернення громадян».

Також, платник податків ОСОБА_2 звернувся до Державної податкової служби України зі скаргою (без номеру та дати) на податкові повідомлення рішення від 07 лютого 2024 року № 0-2006-UA0094096 на суму 1 907,75 гривень, № 0-2006-UA0094096 на суму 50 024,00 гривень; № 0-2006-UA0094096 на суму 66 836,25 гривень, № 0038463- 2412-2006-UA0094096 на суму 44 889,00 гривень, № 0-2006- UA0094096 на суму 1 060,15 гривень, № 0-2006- UA0094096 на суму 4 756,05 гривень.

В якості доказів направлення вказаної скарги на адресу податкового органу ним надано копію фіскального чеку від 19.08.2024 року.

Листом від 08.08.2024 року ОСОБА_2 повідомив ГУ ДПС у Харківській області про оскарження вищевказаних податкових повідомлень рішень в адміністративному порядку до Державної податкової служби України.

23.09.2024 року Державна податкова служба України прийняла рішення № 28666/6/99-00-06-01-03-06 про продовження до 04.11.2024 року строку розгляду скарги (вх. ДПС № 33663/6 від 06.09.2024 року) платника податків ОСОБА_2 .

Оскільки платник податків не отримував рішення від Державної податкової служби України, прийнятого за результатом розгляду його скарги (вх. ДПС № 33663/6 від 06.09.2024 року) 23.01.2025 року ОСОБА_2 звернувся до Державної податкової служби України з листом відповідно до якого просив надіслати йому рішення про результати розгляду скарги (без номеру та дати) на оскаржені в адміністративному порядку податкові повідомлення рішення.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи, 01.11.2024 року ДПС України за результатом розгляду скарги ОСОБА_2 (вх. ДПС № 33663/6 від 06.09.2024 року) було прийнято рішення № 33026/6/99-00-06-01-03-06, яким податкові повідомлення-рішення від 07 лютого 2024 року № 0-2006-UA0094096 на суму 1 907,75 гривень, № 0-2006-UA0094096 на суму 50 024,00 гривень; № 0-2006-UA0094096 на суму 66 836,25 гривень, № 0038463- 2412-2006- НОМЕР_1 на суму 44 889,00 гривень, № 0-2006- UA0094096 на суму 1 060,15 гривень, № 0-2006- UA0094096 на суму 4 756,05 гривень залишені без змін, а скарга без задоволення.

Як зазначає позивач, обґрунтовуючи свою правову позицію, щодо строків звернення до суду з даними позовом, рішення ДПС України від 01.11.2024 року № 33026/6/99-00-06-01-03-06 про результати розгляду скарги було направлено позивачу в порядку, визначеному ст.. 42 ПК України на його податкову адресу: АДРЕСА_1 засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення (поштове відправлення № 895) та повернуто Укрпоштою за зворотньою адресою 18.11.2024 року, у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. У зв`язку із чим представник позивача приходить до висновку, що фактично рішення було вручено платнику податків відповідно до вимог ПК України 18.11.2024 року.

Вказані обставини як визнаються безпосередньо позивачем в письмових поясненнях, наданих через функціонал "Електронний суд" 24.02.2025 року, так і підтверджуються копіює конверту з відміткою про направлення рішення № 33026/6/99-00-06-01-03-06, довідкою пошти від 18.11.2024 року про невручення поштове відправлення № 895 адресату та рекомендованим повідомленням про направлення поштового відправлення № 895 ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , які надані відповідачем на виконання вимог ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 10.03.2025 року.

Таким чином враховуючи вищевказані обставини, приймаючи до уваги те, що з позовною заявою позивач звернувся до суду лише 04.02.2025, суд приходить до висновку, що позивачем пропущено місячний строк звернення до суду із даним позовом, оскільки попередньо застосовувалась процедура досудового врегулювання спору та податковим органом прийнято рішення про відмову в задоволені скарги.

Щодо неможливості перевірити направлення почтових повідомлень у зв`язку із відсутністю їх за «Трекінгом» в Укрпошті, суд зазначає наступне.

Роздруківка з сайту Укрпошти (Трекінг) є інформаційною довідкою, яка документує (протоколює) внутрішню діяльність оператора поштового зв`язку щодо прийняття відповідного поштового відправлення (лист, посилка тощо) до пересилання та рух його в процесі доставки особі, якій таке відправлення адресоване, підтверджуючи лише факти прийняття поштою відправлення та його рух між структурними операційними підрозділами підприємства зв`язку. Трекінг не є доказом вручення відправлення.

Порядок вручення поштових відправлень регулюється Правилами надання послуг поштового зв`язку, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2023 р. № 1071).

Правила передбачають послугу доставки поштового відправлення з повідомленням про його вручення, яким оператор поштового зв`язку доводить до відома відправника чи уповноваженої ним особи інформацію про дату вручення реєстрованого поштового відправлення та прізвище одержувача.

Так, п. 71 та 72 Правил передбачає, що реєстровані поштові відправлення вручаються адресатам (одержувачам) за умови пред`явлення ними документів, що посвідчують особу згідно із законодавством. Реєстровані поштові відправлення можуть вручатися адресату (одержувачу) шляхом використання електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті, з фіксацією технічними засобами або в інший спосіб, визначений оператором поштового зв`язку.

Адресат (одержувач) може уповноважити іншу особу на одержання адресованого йому поштового відправлення за довіреністю на визначений строк, що оформляється в установленому законодавством порядку або шляхом надання разового доручення на отримання поштового відправлення в електронній формі, порядок якої встановлюється оператором поштового зв`язку.

Згідно з п. 100 Порядку у разі невручення рекомендованого листа з позначкою Судова повістка або реєстрованого поштового відправлення з позначкою Адміністративна послуга такі відправлення разом з бланком повідомлення про вручення повертаються за зворотною адресою у порядку, визначеному в пунктах 81, 82, 83, 84, 91, 99 цих Правил, із зазначенням причини невручення.

Відповідно до п. 102 цього Порядку у разі неможливості вручення адресату (одержувачу) поштового відправлення, поштового переказу таке відправлення, переказ повертаються відправнику.

Невручені одержувачам або відправникам поштові відправлення, поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку протягом строку, визначеного цими Правилами. Після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення вважаються такими, що не вручені, поштові перекази - такими, що не виплачені. Невручені поштові відправлення, невиплачені поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку до закінчення строку, встановленого оператором поштового зв`язку, але не менше одного місяця.

Суд зазначає, що позивач наводить лише аргументи про те, що такі відправлення не зареєстровані в системі, натомість відповідно до даних офіційного сайту АТ «Укрпошта» відправлення за номером штрих-кодового ідентифікатору 895 було прийнято до відправлення 01.11.2024 року (м. Київ, 04053) та повернуто відправнику (м. Київ, 04053) 25.11.2024 року.

Суд додатково звертає увагу представника позивача на те, що обґрунтовуючи свою правову позицію щодо строків звернення до суду, він зазначає, що дані про відправлення за номером « 89» не зареєстровані в системі. В той час, як наявні в матеріалах справи докази підтверджують, що відправлення було здійснено за номером штрих-кодового ідентифікатору «895», який відображається в автоматизовані системі Укрпошти.

У зв`язку із наведеним суд прийшов до переконання про те, що причини, які зазначені позивачем в запереченнях на клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду необхідно визнати неповажними через ненадання належних доказів в обґрунтування своєї правової позиції щодо строків звернення до суду із даним позовом.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Таким чином, усуваючи недоліки позовної заяви позивачу необхідно надати до суду протягом десяти днів заяву про поновлення строку звернення до суду з належним обґрунтуванням поважності інших причин пропуску строку та доказів поважності таких причин.

Керуючись ст. ст. 122, 123, 160, 161, 169, 171, 248 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без руху.

Надати позивачу термін - десяти календарних днів з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду з належним обґрунтуванням поважності інших причин пропуску строку та доказів поважності таких причин.

Копію ухвали невідкладно надіслати позивачу.

Роз`яснити позивачеві, що у разі невиконання вимог ухвали позовна заява підлягає поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ольга ГОРШКОВА