Справа № 580/2527/25
Суддя: Валентин ГАРАЩЕНКО
Дата ухвалення: 2025-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2025 року справа № 580/2527/25
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаращенка В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої пунктами 1-1, 1-2 постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 138 064,45 грн.;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 138 064,45 грн.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 17.03.2025 відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників в судове засідання.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що позивач проходив військову службу, виконував бойові завдання та отримав поранення під час виконання обов`язків військової служби в районі бойових дій. У зв`язку з отриманням поранення проходив довготривале лікування, реабілітацію та перебував на стаціонарному лікуванні в різних медичних закладах та за цей період позивачу не здійснювали виплату додаткової грошової винагороди відповідно до постанови КМУ від 25.02.022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

На підставі наведеного позивач вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

У відзиві на адміністративний позов відповідач не погодився з викладеними позивачем доводами та зазначив, що позивач після отримання вогнепального поранення обох гомілок проходив основне лікування в закладах охорони здоров`я. Після чого, в період з 11.07.2024 по 31.07.2024 та з 10.10.2024 по 30.10.2024, проходив реабілітацію у Медичному реабілітаційному центрі «Пуща- Водиця. За твердженням відповідача, період проходження позивачем реабілітації не включається до розрахунку додаткової винагороди в розмірі 100 тис. грн, оскільки така винагорода виплачується виключно у випадку перебування на лікуванні.

На підставі наведеного представник відповідача вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд виходить з такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України та з 02.10.2024 вибув у службове відрядження для виконання бойових завдань до ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 »» ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ у Донецькій та Луганскій областях.

10.05.2024 позивач отримав поранення під час виконання бойового завдання перебуваючи безпосередньо в районах здійснення бойових дій (околиці смт Стельмахівка). Зазначені обставини підтверджуються довідкою про обставини травми від 06.06.2024 №1/61/8/1-981, витягом з наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 13.05.2024 № 104 про припинення службового відрядження в зв`язку з бойовим пораненням та лікуванням.

Відповідно до довідки про обставини травми, позивач отримав відкрите поранення декількох ділянок нижньої кінцівки, множинні вогнепальні осколкові сліпі поранення обох нижніх кінцівок з пошкодженням глибокої вени та наявністю сторонніх тіл.

В подальшому, позивач проходив стаціонарне лікування у зв`язку із отриманим пораненням в різних медичних закладах, а саме:

з 10.05.2024 по 16.05.2024 в КНП Харківської обл. ради «Обласна клінічна лікарня»;

з 16.05.2024 по 11.07.2024 в ДУ ТМО МВС України по Чернігівській обл.;

з 11.07.2024 по 31.07.2024 в Медичний реабілітаційний центр «Пуща - Водиця»;

з 01.08.2024 по 03.09.2024 в ДУ «ГМЦ центр МВС України» неврологічне відділення;

з 10.10.2024 по 30.10.2024 в Медичний реабілітаційний центр «Пуща - Водиця».

Вказані відомості підтверджуються виписками із медичних карт стаціонарного хворого позивача, виданими закладами охорони здоров`я, де він проходив лікування.

З 04.09.2024 по 03.10.2024 позивач перебував у відпусці для лікування після поранення на підставі рішення М(ВЛ)К, оформлене довідкою №762 від 30.08.2024.

Травма отримані позивачем від поранення, за наслідками якою він потребував відпустки, визнана рішенням М(ВЛ)К - тяжкою та пов`язаною із захистом Батьківщини.

Листом № 1/61-Б-5-Аз від 03.02.2025 військова частина НОМЕР_1 повідомила представнику позивача, що оскільки позивач перебував в реабілітаційному центрі МВС, який проводить саме реабілітацію після проходження лікування тих чи інших захворювань, а не перебував на стаціонарному лікування в закладі МОЗ, у військової частини відсутні підстави для виплати додаткової винагороди.

Листом № 27/11-Б-1037-ЕП від 21.02.2025 Головне управління Національної гвардії України повідомило представнику позивача, що позивач перебував у Медичному реабілітаційному центрі МВС України «Пуща Водиця» на медичній реабілітації. Нарахування та виплата додаткової винагороди за час перебування на медичній реабілітації постановою КМУ № 168 та наказом МВС № 729 на той час не передбачалися.

Вважаючи неправомірною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, у розмірі, збільшеному до 100000 грн. на місяць за період з 02.05.2024 по 10.05.2024, в сумі 6 451,55 грн; за період з 10.05.2024 по 03.10.2024 та за період з 10.10.2024 по 30.10.2024 в сумі 138 064,45 грн., позивач звернувся до суду за захистом порушених прав.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Збройні Сили України та інші військові формування ніким не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів влади чи перешкоджання їх діяльності.

Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом від 12 серпня 2022 року №573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, Указом від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-IX, Указом від 1 травня 2023 року № 254/2023, затвердженим Законом України від 2 травня 2023 року № 3057-IX, та Указом від 26 липня 2023 року №451/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб.

На момент розгляду цієї адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Абзацом 5 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168), в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

З аналізу п. 1 Постанови № 168 можна дійти висновку про встановлення двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я або у відпустці для лікування, а саме:

- пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини;

- факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення (контузії, травми, каліцтва).

За ч. 1 статті 3 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19.11.1992 № 2801ХII (далі - Закон № 2801ХII):

- послуга з медичного обслуговування населення (медична послуга) - послуга, у тому числі реабілітаційна, що надається пацієнту закладом охорони здоров`я, реабілітаційним закладом або фізичною особою - підприємцем, яка зареєстрована та одержала в установленому законом порядку ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, та оплачується її замовником. Замовником послуги з медичного обслуговування населення можуть бути держава, відповідні органи місцевого самоврядування, юридичні та фізичні особи, у тому числі пацієнт;

- реабілітаційна допомога у сфері охорони здоров`я (далі - реабілітаційна допомога) - діяльність фахівців з реабілітації у сфері охорони здоров`я, що передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на оптимізацію функціонування осіб, які зазнають або можуть зазнати обмеження повсякденного функціонування у їхньому середовищі;

- реабілітаційна послуга - послуга, що надається пацієнту реабілітаційним закладом, реабілітаційною установою, закладом охорони здоров`я, соціального захисту або іншим суб`єктом господарювання, які мають право надавати реабілітаційну допомогу згідно із законодавством, та оплачується її замовником. Замовником реабілітаційної послуги можуть бути держава, орган місцевого самоврядування, юридична або фізична особа, у тому числі пацієнт;

- реабілітація - комплекс заходів, яких потребує особа, яка зазнає або може зазнавати обмеження повсякденного функціонування внаслідок стану здоров`я у взаємодії з її середовищем;

- загальний заклад охорони здоров`я - багатопрофільний лікарняний заклад, що надає медичну та реабілітаційну допомогу населенню територіальної громади або декількох громад та забезпечує базові напрями стаціонарної медичної допомоги відповідно до переліку, визначеного Кабінетом Міністрів України, стабілізацію стану пацієнта та його маршрутизацію до кластерних та надкластерних закладів охорони здоров`я.

Отже, реабілітаційний центр є закладом охорони здоров`я.

Держава визнає право кожного громадянина на отримання реабілітаційної допомоги під час надання медичної допомоги. Порядок надання реабілітаційної допомоги під час надання медичної допомоги встановлюється законодавством (стаття 8 Закону № 2801ХII).

Згідно ч. 8 статті 33 Закону № 2801ХII за медичними показаннями одночасно з наданням медичної допомоги пацієнту надається реабілітаційна допомога у встановленому законодавством порядку.

Правові, організаційні та економічні засади проведення реабілітації особи з обмеженнями повсякденного функціонування у сфері охорони здоров`я з метою досягнення та підтримання оптимального рівня функціонування у її середовищі передбачені Законом України «Про реабілітацію у сфері охорони здоров`я» від 03.12.2020 № 1053-IX.

Згідно ч. 1 статті 20 Закону № 1053-IX реабілітація у сфері охорони здоров`я - це комплекс заходів, що здійснюють фахівці з реабілітації, які працюють в реабілітаційних закладах, відділеннях, підрозділах, а також у територіальних громадах, у складі мультидисциплінарної реабілітаційної команди або самостійно, надають реабілітаційну допомогу особі з обмеженнями повсякденного функціонування (або такій, у якої можуть виникнути обмеження повсякденного функціонування) з метою досягнення та підтримання оптимального рівня функціонування та якості життя у її середовищі.

Отже, реабілітація є одним із процесів під час лікування хворого у досягненні ним, в тому числі, фізичної повноцінності, тому доводи відповідача, що позивач за період з 11.07.2024 по 31.07.2024 та з 10.10.2024 по 30.10.2024 перебування на стаціонарі на реабілітації, не має права на додаткову винагороду в розмірі до 100000грн є помилковими.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позивачу необґрунтовано не здійснено нарахування та виплату додаткова винагороди в розмірі до 100 000 гривень у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини за період перебування на стаціонарі на реабілітації з 11.07.2024 по 31.07.2024 та з 10.10.2024 по 30.10.2024, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо вимог про нарахування та виплату грошового забезпечення за період з 02.05.2024 по 10.05.2024, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України №96дск від 02.05.2025 позивача відправлено у службове відрядження для виконання бойових завдань до НОМЕР_4 броп ( АДРЕСА_3 ), з подальшим вибуттям для виконання бойових завдань та здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф у Донецькій та Луганській областях. Отже, позивач 02.05.2025 перебував у м. Вишгород Київської області, де бойові дії не ведуться та не здійснюється безпосереднє зіткнення з противником. Також представник позивача не надав доказів та не зазначив коли саме позивач розпочав безпосередню участь у бойових діях, відповідно твердження про наявність у позивача права на отримання виплат починаючи з 02.05.2025, суд вважає необґрунтованими.

Щодо вимог про нарахування та виплату позивачу грошового забезпечення в сумі 135483,86 грн., суд вважає за необхідне зазначити, що нарахування розміру додаткової винагороди за період з 11.07.2024 по 31.07.2024 та з 10.10.2024 по 30.10.2024 належить до дискреційних повноважень відповідача, тому станом на час вирішення спору в суду відсутні підстави вважати, що відповідач в майбутньому допустить порушення прав позивача щодо визначення належного розміру грошового забезпечення. Отже, вимоги в цій частині є передчасними та задоволенню не підлягають.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, тому підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 241-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в пропорційному розрахунку на місяць за період з 11.07.2024 по 31.07.2024 та з 10.10.2024 по 30.10.2024.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в пропорційному розрахунку на місяць за період з 11.07.2024 по 31.07.2024 та з 10.10.2024 по 30.10.2024, з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення.

Суддя Валентин ГАРАЩЕНКО