Справа № 500/1382/25
Суддя: Грицюк Роман Петрович
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1382/25

20 травня 2025 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Грицюка Р.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЛАТ ТРЕЙД" до Тернопільської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЛАТ ТРЕЙД" до Тернопільської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товарів від 17.09.2024 № UA403020/2024/000086/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA403020/2024/000277 Тернопільської митниці.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ТОВ "ЗЛАТ ТРЕЙД" для здійснення митного оформлення ввезеного на територію України товару подано до Тернопільської митниці митну декларацію №24UA56U7 від 16.09.2024, в якій визначено митну вартість товару за ціною договору. Для підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості товару позивачем додані всі документи, передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України (далі МК України), а відтак у митного органу були відсутні підстави для відмови в митному оформленні товару за основним методом і переходу до резервного.

Позивач зазначає, що надана декларантом міжнародна транспортна накладна (CMR) від 11.09.2024 безспірно стверджує факт надання йому послуг транспортного перевезення та право вимоги оплатити надані послуги, вартість яких підтверджена довідкою про транспортні послуги від 13.09.2024 №13/09, що підтверджує витрати пов`язані з наданням транспортно-експедиційних послуг за межами митної території України.

Також зауважує, що весь об`єм товару, згідно контракту №16.11/23 від 16.11.2023, неможливо поставити однією партією, тому така поставка здійснюється окремими невеликими партіями, на кожну з яких складається інвойс. Очевидним є той факт, що вартість товару, поставленого за договором, буде значно більша вартості товару, яка зазначена в інвойсі. У свою чергу, що стосується документів про оплату, то такі частково можуть охоплювати оплату кількох партій товару. Крім того, у кожному платіжному документі міститься посилання на контракт, по якому проведено відповідну оплату. Такий недолік, як незначна невідповідність суми по інвойсу та суми по платіжних документах, не спростовує задекларованої митної вартості товару з урахуванням поданих документів.

За таких підстав, вважає рішення про коригування митної вартості товарів №UA403020/2024/000086/2 від 17.09.2024 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA403020/2024/000277 протиправними та такими, що підлягають скасуванню, що, власне, і зумовило звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 17.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

На виконання вимог вказаної ухвали Тернопільською митницею подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що під час здійснення митного контролю за митною декларацією №24UA56U7 від 16.09.2024 та документів, долучених до даної декларації було встановлено, що до митної декларації, як вбачається із інформації, що міститься в її гр. 44, уповноваженою особою позивача до митного оформлення подані наступні документи: - сертифікат якості № б/н від 18.04.2024; - пакувальний лист № б/н від 05.09.2024; - рахунок-фактура (інвойс) № ESE570 від 05.09.2024; - автотранспортна накладна №279374 від 11.09.2024; - сертифікат про походження товару № В 1520662 від 11.09.2024; - банківський платіжний документ, що стосується товару № (MUR)25 від 09.07.2024; - банківський платіжний документ, що стосується товару № (MUR)26 від 23.07.2024; - банківський платіжний документ, що стосується товару № (MUR)27 від 30.08.2024; - банківський платіжний документ, що стосується товару № (MUR)28 від 03.09.2024; - банківський платіжний документ, що стосується товару № (MUR)29 від 06.09.2024; - рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №ДІ03/09/24_1 від 13.09.2024; - документ, що підтверджує вартість перевезення товару №13/09 від 13.09.2024; - зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № 16.11/23 від 16.11.2023- договір про надання послуг митного брокера № 26/09/23 від 26.09.2023; - договір (контракт) про перевезення №ДІ03/09/24_1 від 03.09.2024; - договір (контракт) про перевезення №КН09/09/24.1 від 09.09.2024; - копія митної декларації країни відправлення № 24341300ЕХ00745712 від 11.09.2024.

Порядком виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631 (надалі Порядок № 631), передбачено, що однією з митних формальностей, що виконуються митним органом при здійсненні митного оформлення МД, є контроль із застосуванням системи управління ризиками, в тому числі оцінка ризику за МД за допомогою автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР).

Під час здійснення митного контролю за МД № 24UA56U7 від 16.09.2024 митницею було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах, за результатами опрацювання якої виявлено наступне:

- до митного оформлення декларантом подано рахунок-фактуру інвойс від 05.09.2024 №ESE570, яким передбачено попередню оплату за товар у розмірі 30% та 70% безпосередньо перед завантаженням товару. Також, декларантом до митного оформлення надано банківські платіжні документи, що стосуються товару від 09.07.2024 № (MUR) 25 (10 000 дол. США), від 23.07.2024 № (MUR) 26 (9 718, 80 дол. США), від 30.08.2024 №(MUR) 27 (15 000 дол. США), від 03.09.2024 № (MUR) 28 (3 000 дол. США), від 06.09.2024 № (MUR) 29 (3 372 дол. США), загальна сума оплати за якими становить 41 090, 80 доларів США, що значно перевищує суму, вказану в рахунку-фактурі інвойс від 05.09.2024 №ESE570 (31 353 доларів США);

- у гр. 70 банківських платіжних документів від 09.07.2024 №(MUR) 25 та від 30.08.2024 №(MUR) 27 наявне посилання на проформу-інвойс від 08.07.2024 №40. Проте, до митного оформлення проформа-інвойс від 08.07.2024 №40 декларантом не подавалася. Крім цього, у гр. 70 банківського платіжного документа від 23.07.2024 №(MUR) 26 наявне посилання на проформу-інвойс №16 та комерційний інвойс №ESE266. Однак, до митного оформлення проформа-інвойс №16 та комерційний інвойс №ESE266 декларантом не подавались. Отже, з огляду на наведене вказані платіжні документи неможливо ідентифікувати з даною партією ввезеного товару, а тому й унеможливлює віднесення таких платіжних документів до задекларованої партії товару;

- у поданій до митного оформлення експортній декларації від 11.09.2024 №24341300ЕХ00745712 зазначені товаросупровідні документи (три е-фактури) за номерами, які не відповідають фактурі №ESE570, поданій до митного оформлення.

Відповідач з наведеного вбачає, що у поданих до митного оформлення разом із митною декларацією документах наявні розбіжності та невідповідності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, а також наявні ризики декларування недостовірних відомостей щодо митної вартості товарів.

Внаслідок чого, у митного органу виникли сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару оскільки вартість раніше оформлених в попередніх періодах митними органами таких товарів є значно вищою. В оскаржуваному рішенні (у графі 33) зазначено причини, через які заявлена декларантом митна вартість не могла бути визнаною, описано послідовність застосування методів визначення митної, а також причини застосування резервного методу відповідно до ст.64 МК України. За основу для обрахунку митної вартості товару взято інформацію щодо визнаної митної вартості товару згідно митного оформлення, яке вже здійснено за митною декларацією №UA408020/2024/024966 від 11.05.2024 на рівні 1,6686 доларів США / кг.

З огляду на викладене, вважає позовні вимоги безпідставними, а оскаржуване рішення прийняте у відповідності до вимог чинного митного законодавства України та з урахуванням всіх обставин.

Ухвалою суду від 31.03.2025 відмовлено у задоволенні клопотанні Тернопільської митниці про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, суд при прийняті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що 16.11.2023 між компанією "ESSEL SELЬLOZ VE KAРIT SANAYI TЭCARET A.Є." (Туреччина), продавець, та ТОВ "ЗЛАТ ТРЕЙД" (Україна), покупець, укладено зовнішньоекономічний договір продажу і поставки товару №16.11/23, на виконання якого згідно із рахунком-фактурою (інвойс) №ESE570 від 05.09.2024 позивачем на митну територію України ввезено товар.

16.09.2024 уповноваженою особою позивача подано до митного оформлення митну декларацію №24UA56U7, у графі 31 якої заявлено до митного оформлення товар

товар 1. Папір-основа для виробів санітарно-гігієнічного призначення, у рулонах завширки не більше ніж 36 см:

- папір-основа одношаровий крепований, із целюлозного волокна для виробів санітарно-гігієнічного призначення, білого кольору, не має просочення та покриття, не фарбований, без малюнків та написів, без тиснення, без перфорації, не гофрований, не для медичного застосування, в рулонах шириною 20 см., маса 1м2 становить 16г (Napkin paper 1PLY 16GSM 20CM) - 13532 кг.

- папір-основа двошаровий крепований, із целюлозного волокна для виробів санітарно-гігієнічного призначення, білого кольору, не має просочення та покриття, не фарбований, без малюнків та написів, без тиснення, без перфорації, не гофрований, не для медичного застосування, в рулонах шириною 33 см., маса 1м2 становить 16г (Napkin paper 2PLY 16GSM 33CM) - 3445 кг. Використовується для виробництва паперових серветок. Торгова марка: ESSEL. Виробник: ESSEL SELULOZ VE KAGIT SANAYI TICARET A.S. Країна виробництва: Туреччина/TR.;

товар 2. Папір-основа із целюлозного волокна для виробів санітарно-гігієнічного призначення:

- папір-основа двошаровий крепований, із целюлозного волокна для виробів санітарно-гігієнічного призначення, з масою 1м2 кожного шару не більше 25г, а саме 16г/м2, являє собою крепований папір білого кольору, який складається з двох шарів складених разом, кожен шар являє тонке полотно, поверхнева щільність 1м2 кожного шару складає 16г, з вологотійкими добавкамси, не фарбований, без малюнка та написів, без тиснення, без перфорації, не гофрований, не каландрований, не крейдований, в рулонах шириною 115 см. (Dispenser towel 2PLY 16GSM 115CM) - 5418 кг. Використовується для виробництва паперових рушників. Торгова марка: ESSEL. Виробник: ESSEL SELULOZ VE KAGIT SANAYI TICARET A.S. Країна виробництва: Туреччина/TR".

Одночасно із митною декларацією надано ряд документів, зокрема для підтвердження митної вартості товару і обраний метод її визначення: сертифікат якості (Certificate of quality) 17 Б/н від 18.04.2024, пакувальний лист (Packing list) б/н від 05.09.2024, рахунок-фактура (інвойс) (СоттегсіаІ invoice) № ESE570 від 05.09.2024, автотранспортна накладна (Road consignment note) № 279374 від 11.09.2024, сертифікат про походження товару (Certificate of origin) № 1520662 11.09.2024, банківський платіжний документ, що стосується товару (MUR)25 від 09.07.2024, банківський платіжний документ, що стосується товару (MUR)26 від 23.07.2024, банківський платіжний документ, що стосується товару (MUR)27 від 30.08.2024, банківський платіжний документ, що стосується товару (MUR)28 від 03.09.2024, банківський платіжний документ, що стосується товару (MUR)29 від 06.09.2024, рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №Д103/09/24_1 від 13.09.2024, документ, що підтверджує вартість перевезення товару №13/09 від 13.09.2024, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договору №16.11/23 від 16.11.2023, договір про надання послуг митного брокера №26/09/23 від 26.09.2023, договір (контракт) про перевезення №ДІ03/09/24_1 від 03.09.2024, договір (контракт) про перевезення №КН09/09/24.1 від 09.09.2024, копія митної декларації країни відправлення №24341300ЕХ00745712 від 11.09.2024.

Однак, 17.09.2024 Відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів UA403020/2024/000086/2, яким скоригував митну вартість товару за резервним методом на рівні 1,6686 дол. СІІІА/кг (загагальна сума 28 327.82 USD).

Під час автоматизованого контролю із застосуванням системи управління ризиками відповідно до Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.07.2015 № 684, автоматизованою системою митного оформлення «Інспектор» (надалі АСМО «Інспектор») було згенеровано форми митного контролю:

« 105-2 Контроль правильностi визначення митної вартостi товарiв»;

« 106-2 Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів»;

"202-1 Проведення часткового митного огляду - з розкриттям до 20 відсотків пакувальних місць і вибірковим обстеженням транспортного засобу, з метою перевірки відповідності кількості та опису товарів і транспортних засобів даним, зазначеним у митній декларації»;

« 911-1 Здійснення фото- та/або відеофіксації виконання митних формальностей».

Також, АСМО «Інспектор» посадовій особі підрозділу митного оформлення визначено перелік необхідних до виконання митних процедур: «По наступних товарах можливе заниження митної вартості товару: (1) Здійснити перевірку правильності визначення митної вартості відповідно до Митного кодексу України з урахуванням вимог наказу Державної митної служби України від 01.07.2021 № 476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України». Ретельно опрацювати подані документи для оцінки наявності підстав для запиту додаткових документів відповідно до частин 3 та 4 ст. 53 МК України. Індикатор ризику 3.1.1: Опис такий, що не дозволяє класифікувати товар за заявленим кодом та/або однозначно ідентифікувати товар, його походження, характеристики, що впливають на застосування заходів тарифного та/або нетарифного регулювання та 3.3.4 Заявлення митної вартості товару №1 за рівнем нижчим, ніж рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено».

Під час здійснення митного контролю за МД № 24UA56U7 від 16.09.2024 митницею опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах, за результатами опрацювання якої виявлено наступне:

1. до митного оформлення декларантом подано рахунок-фактуру інвойс від 05.09.2024 №ESE570, яким передбачено попередню оплату за товар у розмірі 30% та 70% безпосередньо перед завантаженням товару. Також, декларантом до митного оформлення надано банківські платіжні документи, що стосуються товару від 09.07.2024 №(MUR) 25 (10 000 дол. США), від 23.07.2024 № (MUR) 26 (9 718, 80 дол. США), від 30.08.2024 №(MUR) 27 (15 000 дол. США), від 03.09.2024 № (MUR) 28 (3 000 дол. США), від 06.09.2024 №(MUR) 29 (3 372 дол. США), загальна сума оплати за якими становить 41 090, 80 доларів США, що значно перевищує суму, вказану в рахунку-фактурі інвойс від 05.09.2024 № ESE570 (31 353 доларів США);

2. у гр. 70 банківських платіжних документів від 09.07.2024 №(MUR) 25 та від 30.08.2024 №(MUR) 27 наявне посилання на проформу-інвойс від 08.07.2024 №40. Проте, до митного оформлення проформа-інвойс від 08.07.2024 №40 декларантом не подавалася. Крім цього, у гр. 70 банківського платіжного документа від 23.07.2024 №(MUR) 26 наявне посилання на проформу-інвойс №16 та комерційний інвойс №ESE266. Однак, до митного оформлення проформа-інвойс №16 та комерційний інвойс №ESE266 декларантом не подавались. Отже, з огляду на наведене вказані платіжні документи неможливо ідентифікувати з даною партією ввезеного товару, а тому й унеможливлює віднесення таких платіжних документів до задекларованої партії товару;

3. у поданій до митного оформлення експортній декларації від 11.09.2024 №24341300ЕХ00745712 зазначені товаросупровідні документи (три е-фактури) за номерами, які не відповідають фактурі №ESE570, поданій до митного оформлення.

Відповідач з наведеного вбачає, що у поданих до митного оформлення разом із митною декларацією документах наявні розбіжності та невідповідності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, а також наявні ризики декларування недостовірних відомостей щодо митної вартості товарів.

Уповноваженій особі декларанта було направлено електронним повідомленням вимогу про надання додаткових документів наступного змісту: «Прошу представити товар для проведення митного огляду згідно вимог частини 2 статті 338 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року №4495-VI. Прошу відповідно до ч. 2 ст. 53 МК надати документи: - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі відсутності вище зазначених документів, відповідно до ч. 3 ст. 53 МК прошу надати (за наявності) такі додаткові документи: - копію митної декларації країни відправлення; - висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією. Декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати додаткові документи.».

Листом від 17.09.2024 уповноважена особа позивача повідомила митницю про те, що окрім документів надісланих до МД, для підтвердження митної вартості більше жодних документів немає змоги надати.

За результатами розгляду поданої митної декларації №24UA56U7 від 16.09.2024 та доданих до неї документів, Тернопільською митницею 17.09.2024 прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №UA403020/2024/000086/2 від 17.09.2024, у гр. 33 якого зазначено: «Митна вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв`язку з тим, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару, в документах поданих до митного оформлення наявні розбіжності, а також документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні та на вимогу митного органу не подано документів, що підтверджують митну вартість товару.

Відповідно до ч. 2 ст. 53 МК такі документи: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК такі додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару.

Одним із основних документів, що підтверджують митну вартість товарів, належать, зокрема, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (якщо рахунок сплачено).

За результатами опрацювання поданих до митного контролю та оформлення документів виявлено наступні розбіжності. У відповідності до умов інвойсу від 05.09.2024 №ESE570 передбачено попередню оплату за товар у розмірі 30% та 70% безпосередньо перед завантаженням товару. На вимогу митного органу декларантом для підтвердження числового значення митної вартості додатково надано банківські платіжні документи, що стосуються товару від 09.07.2024 № (MUR) 25, від 23.07.2024 № (MUR) 26, від 30.08.2024 №(MUR) 27, від 03.09.2024 № (MUR)28, від 06.09.2024 № (MUR) 29, загальна сума оплати за якими згідно зазначених платіжних документів становить 41090,80 доларів США, що значно перевищує суму інвойсу від 05.09.2024 № ESE570 (31353 доларів США). Відповідач вказує, на те, що у вказаних платіжних документах йде посилання на проформу-інвойс від 08.07.2024 №40, яка до митного оформлення не подавалася, зазначене унеможливлює віднесення даних платіжних документів до задекларованого товару, то суд наголошує, що дане твердження є надуманими, оскільки платіжним документами від 09.07.2024 № (MUR) 25, від 23.07.2024 № (MUR) 26, від 30.08.2024 №(MUR) 27, від 03.09.2024 № (MUR)28, від 06.09.2024 № (MUR) 29, що стосуються товару згідно договору №16.11/23 від 16.11.2023, про що зазначено у кожному з даних платіжних документів.

Декларантом 17.09.2024 надіслано лист та повідомлено митний орган про надані додаткові документи та неможливості подання ще будь-яких додаткових документів.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 52 МКУ декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Частиною 4 статті 54 МКУ визначено, що митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відповідно до ч. 5 ст. 54 МКУ, митний орган має право впевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості.

Відповідач вважає, що у митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару оскільки вартість раніше оформлених в попередніх періодах митними органами таких товарів є значно вищою. Зазначає, що другорядні методи не були застосовані через відсутність достатньої інформації про ціну угоди щодо ідентичних та подібних товарів. Метод на основі віднімання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про ціни ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, що продаються на території України, а також про складові компоненти, що можуть бути виділені із ціни. Метод на основі додавання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про вартість всіх витрат, що зараховуються до ціни товару. За результатом проведеної консультації з декларантом, відповідно до положень частини 4 ст. 57 МКУ, вказано про неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями статей 59-63 МКУ. Митна вартість товарів визначена за резервним методом визначення митної вартості згідно ст. 64 МКУ. За основу для обрахунку митної вартості товару взято інформацію щодо визнаної митної вартості аналогічного товару згідно митного оформлення, яке вже здійснено за ЕМД від 11.05.2024 №UA408020/2024/024966 на рівні 1,6686 дол. США/кг. (Товар: Папір - основа з целлюлозних волокон для виробництва папіру господарсько-побутового та санітарно-гігієнічного призначення, у рулонах завширшки не більш як 36 см. Dispenser Napkin - 15,5 gsm, 100% целлюлози одношаровий, одношаровий, завширшки 20 см. - 7427 кг. 272 рулонів. Використовується для виготовлення виробів господарсько-побутового та санітарно-гігієнічного призначення - серветок. Торгівельна марка: ESSEL. Виробник: «ESSEL SELULOZ VE KAGIT SAN.TIC.A.S.». Країна виробництва: TR).

В результаті чого митним органом прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA403020/2024/000277.

Не погоджуючись із такими рішеннями суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх порушених прав.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість рішення відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.1 ст.246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч.1 ст.248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно з ч.1 ст.257 МК України декларування здійснюється шляхом з`явлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Відповідно до ч.1 ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.1 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

При цьому, ч.1 ст.52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою .

Відповідно до ч.2 ст.52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

За приписами ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що до виключної компетенції митних органів відноситься вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, а також самостійного її визначення у встановлених Законом випадках. Даний висновок узгоджується з основним принципом оцінки товарів для митних цілей, закріпленим у ст.VII Генеральної асамблеї з тарифів і торгівлі "Оцінка товарів для митних цілей", згідно з яким оцінка імпортованого товару для митних цілей має базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на якій розраховується мито, або аналогічного товару.

Суд зазначає, що відповідно до приписів ст.53 МК України митний орган має право запитувати додаткові документи в разі виявлення під час митного оформлення розбіжностей в документах, перелік яких визначений ч.2 даної статті. Проте, наявність розбіжностей є суб`єктивною думкою працівників митного органу та може бути спростована в ході судового розгляду.

Положеннями ч.1 ст.57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Згідно з ч.2 коментованої статті Кодексу основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Відповідно до ч.3 ст.57 МК України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (ч.4 ст.57 МК України).

Згідно ч.5 ст.57 МК України у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (ч.6 ст.57 МК України).

У відповідності до ч.1 ст.58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (ч.2 ст.58 МК України).

Згідно ч.3 ст.58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини 1 статті 57 цього Кодексу.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (ч.1 ст.54 МК України).

У відповідності до ч.2 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно з ч.3 ст.54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

За змістом ч.5 ст.54 МК України передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Разом з тим, відповідно до ч.7 ст.54 МК України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Як встановлено судом, митну вартість імпортованого товару, що вказана декларантом у митній декларації №24UA56U7 від 16.09.2024, визначено за основним методом, а до самої митної декларації декларантом подано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару за ціною контракту.

Вартість придбаного ТОВ "ЗЛАТ ТРЕЙД" у компанії "ESSEL SELЬLOZ VE KAРIT SANAYI TЭCARET A.Ю." товару підтверджуються: зовнішньоекономічним контрактом №16.11/23 від 16.11.2023, рахунком-фактурою (інвойс) № ESE570 від 05.09.2024, банківськими платіжними документами, що стосуються товару від 09.07.2024 №(MUR) 25, від 23.07.2024 №(MUR) 26, від 30.08.2024 №(MUR) 27, від 03.09.2024 №(MUR)28, від 06.09.2024 №(MUR) 29, автотранспортною накладною (CMR) від 11.09.2024, договір на транспортне експедирування між ТОВ «АЛЬТАРІС ЛТД» та ТОВ «ЗЛАТ ТРЕЙД» №ДІ03/09/24_1 від 03.09.2024, довідка про транспортні витрати № 13/09 від 13.09.2024 видана ТОВ «АЛЬТАРІС ЛТД», рахунком на оплату № ДІ03/09/24_1 від 13.09.2024, пакувальним листом від 05.09.2024, а також митною декларацією країни відправлення №24341300EX00745712 від 11.09.2024.

Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" від 16.04.1991 №959-XII суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України. При цьому суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності керуються принципом свободи зовнішньоекономічного підприємництва, що полягає у праві таких суб`єктів добровільно вступати у зовнішньоекономічні зв`язки та здійснювати зовнішньоекономічну діяльність у будь-яких формах, які прямо не заборонені чинним законодавством України (ст.2 Закону). Частиною 1 ст. 14 цього Закону суб`єктам зовнішньоекономічної діяльності дозволено самостійно визначати форму розрахунків по зовнішньоекономічних операціях з-поміж тих, що не суперечать законам України та відповідають міжнародним правилам.

Наведене дає підстави для висновку про свободу сторін під час укладення зовнішньоекономічного договору (контракту) стосовно визначення умов договору, ціни, форми розрахунків та інших умов його виконання.

За умовами контракту №16.11/23 від 16.11.2023 продавець зобов`язується продати напір основу макулатурна, целюлозну та вироби з них, згідно з рахунком-фактурою, підготовленою на підставі замовлення (далі - товари), а покупець зобов`язується оплатити товар в межах строків, встановлених сторонами відповідно до умов цієї угоди (п.1.1.). Назва, асортимент та ціна товару вказані в рахунках-фактурах (п.1.2.). Загальна вартість угод, які описуються цим контрактом, визначається па основі загальної вартості товарів, що поставляються відповідно до фактур, реалізується протягом всього терміну дії договору (п.4.1). Покупець зобов`язаний провести повну оплату за товар згідно з рахунками-фактури (п.4.2). Умови оплати: попередня оплата за товар згідно з виставленим та погодженими рахунками-фактури (п.4.3).

Декларантом до митного оформлення надано на дане перевезення міжнародну транспортну накладну (CMR) від 11.09.2024, договір на транспортне експедирування між ТОВ «АЛЬТАРІС ЛТД» та ТОВ «ЗЛАТ ТРЕЙД» №ДІ03/09/24_1 від 03.09.2024, довідка про транспортні витрати № 13/09 від 13.09.2024 видана ТОВ «АЛЬТАРІС ЛТД».

Згідно із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 31.05.2019 у справі №804/16553/14, у якій Касаційний адміністративний суд досліджував питання доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення згідно умов МК України, якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким(-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. МК України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи).

Проаналізувавши матеріали справи, суд зауважує, факт оплати ТОВ "ЗЛАТ ТРЕЙД" імпортованого товару підтверджується банківськими платіжними документами від 09.07.2024 №(MUR) 25, від 23.07.2024 №(MUR) 26, від 30.08.2024 №(MUR) 27, від 03.09.2024 №(MUR)28, від 06.09.2024 №(MUR) 29. У вказаних платіжних документах зазначено контракт №16.11/23 від 16.11.2023.

Твердження відповідача, що загальна сума згідно зазначених вище платіжних документів становить 41090,80 доларів США, що значно перевищує суму визначену в рахунку-фактурі (інвойсі) від 05.09.2024 № ESE570 (31353 доларів США), а тому унеможливлює віднесення даних платіжних документів до задекларованого товару є надуманими, оскільки такі частково охоплюють оплату кількох партій товару.

Серед іншого, банківські документи свідчать про факт переказу певної суми коштів, проте не свідчать про суму коштів, яка має бути сплачена за відповідний товар. Тобто прямого зв`язку між відомостями банківських документів, датою проведення розрахунків за товар та митною вартістю товару немає, а відтак ненадання декларантом банківських документів, не може поставити під сумнів достовірність інших доказів, які прямо свідчать про митну вартість товару.

Такий висновок зроблений Верховним Судом 03.04.2018 у справі №809/322/17, 17.07.2019 у справі № 809/827/17, 23.07.2019 у справі №1140/3242/18, який в силу ч.5 ст.242 КАС України має бути врахований судом при застосуванні норм права у спірних правовідносинах.

Верховний Суд у постанові від 22.12.2020 в справі №1.380.2019.001438 дійшов висновку про те, що строк оплати за товар не може впливати на визначення митної вартості товару і це покликання не стосується неможливості визнання задекларованої митної вартості за ціною договору, та не може бути обґрунтуванням для прийняття рішення про коригування митної вартості, оскільки не містить відомостей, які б свідчили про розбіжності в поданих документах, ознаки їх підробки, відсутності відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни.

У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови, на яких повинна здійснюватися оплата за товар, якщо вони безпосередньо не впливають на ціну товару, останньої не стосуються. У зв`язку з цим розбіжності щодо умов оплати товару у документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості, не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для коригування митної вартості товару, а тим більше витребування контролюючим органом додаткових документів. Такий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 29.07.2020 у справі № 420/1709/19.

З огляду на це, митний орган може витребувати тільки ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості у конкретному випадку, а не всі можливі. Ненадання витребуваних документів може бути підставою для коригування тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що не спростовують сумнів митного органу щодо достовірності наданої декларантом інформації.

Отже, декларант позивача надав митному органу належні та допустимі докази на підтвердження ціни товару, і зазначені документи не містили розбіжностей щодо вартості та вказували, що їх дані піддаються обчисленню. У свою чергу відповідач не довів обставини, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом розрахунку митної вартості товару за ціною договору.

Також суд вважає за необхідне відзначити, що спрацювання системи є лише рекомендацією посадовій особі митного органу більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня вартості іншого товару за інформацію, отриманою за результатами здійснення митного контролю, не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Щодо покликань відповідача про те, що у додатково поданій до митного оформлення експортній декларації від 11.09.2024 №24341300ЕХ00745712 зазначені товаросупровідні документи (три е-фактури) за номерами, які не відповідають фактурі №ESE570, поданої до митного оформлення відповідачем не обґрунтовано як саме це може вплинути на вартість товару.

Так, Верховний Суд у постановах від 14.08.2018 у справі № 820/9195/15, від 28.08.2018 у справі № 810/3879/17, від 21.12.2018 у справі №815/1670/17 вказав, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Однією з підстав коригування митної вартості митним органом зазначено те, що у одному із платіжних доручень наявне посилання на проформу інвойс від 08.07.2024 №40, яка для митного оформлення не надавалася.

Заперечуючи проти таких висновків позивач зазначив, що папір - це ваговий товар. Відповідно до п.п.п 4.2 Контракту умови оплати вказані в рахунках - фактурах на відповідну партію товару. Отже, оплата за товар здійснюється згідно рахунку-фактури, а не згідно проформи-інвойсу. Проформа-інвойс оформлюється при розміщенні замовлення на виробництво і є попереднім рахунком-проформою.

Суд погоджується з такими обґрунтуваннями позивача і зазначає, що згідно п. 4.1-4.4 зовнішньоекономічного контракту від 16.11.2023 №16.11/23 умови оплати: вартість визначається відповідно до фактур. Оплата здійснюється банківським переказом грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця відповідно до рахунку-фактури на кожну партію товару.

Зазначивши у оскаржуваному рішенні про недолучення проформи-інвойсу, митний орган не зазначає яким чином це вплинуло на митну вартість товару та чому це є перешкодою до її визначення за першим методом.

В оскаржуваному рішенні митного органу про коригування митної вартості товару зазначено про розбіжність у реквізитах (номерах) експортної декларації.

Так, подана позивачем до митного оформлення експортна декларація країни відправлення (Туреччини) містить інформацію про постачальника та покупця, назву, кількість та ціну товару, умови поставки, містить номер, який надано цьому документу в електронній митній базі Туреччини.

Водночас, експортна декларація від 11.09.2024 №24341300ЕХ00745712 містить номери електронних документів, що в електронній базі Туреччини формується експортером при митному оформленні (електронна фактура з системи єдиного вікна), що регламентується законодавством країни походження товару.

Відповідачем не надано доказів на підтвердження неможливості застосування усіх попередніх методів визначення митної вартості згідно з вимогами ст.57 МК України, у зв`язку з чим суд дійшов до висновку, що відповідачем необґрунтовано застосовано резервний метод визначення митної вартості товару.

Таким чином, позивачем надано достатню кількість документації, дані якої піддаються обчисленню та підтверджують ціну товару, а тому оскаржуване рішення митного органу про коригування митної вартості товарів є протиправним та підлягає скасуванню.

Суд не заперечує права митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (ч.5 ст.54 МК України), проте для цього він має довести підстави застосування норм ч.3 ст.53 МК України: наявність розбіжностей у поданих декларантом документах, ознак підробки або відсутність усіх відомостей про числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Саме лише посилання на наявність у нього інформації про іншу ціну ідентичного товару не є достатньою підставою не визнавати митну вартість, визначену за ціною договору.

Верховний Суд у постанові від 03.12.2020 у справі №810/2749/16 зазначив, що приписи МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Разом з тим, саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Згідно з п.2, 4 ч.2 ст.55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Відповідно до п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товару, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21195), у рішенні про коригування митної вартості зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень ст. 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (ст.64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товару, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товару, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товару із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 08.02.2019 у справі №825/648/17.

При прийнятті спірного рішення відповідач використав інформацію АСМО "Інспектор" та навів номер і дату митної декларації, митну вартість з якої взято за основу. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією чи іншими особами у попередніх періодах, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товару до показників бази даних Держмитслужби. Відповідач не вказав, які складові вплинули на формування саме такої вартості, не навів пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо, що свідчить про порушення ним вимог ст.55 МК України.

Отже, встановлені судом обставини справи та системний аналіз наведених законодавчих норм свідчать про те, що митним органом аргументовано не доведено, що заявлені декларантом відомості про митну вартість товару є неповними та/або недостовірними, у тому числі, належним чином не обґрунтовано невірне визначення митної вартості товару, а доводи про наявність розбіжностей та невідповідностей у поданих до митного оформлення документах спростовуються поданими позивачем документами, що дає підстави для висновку про невідповідність оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів №UA403020/2024/000086/2 від 17.09.2024, а також картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA403020/2024/000277 критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень в контексті ч.2 ст.2 КАС України, а отже такі є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності оскаржуваного рішення.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у п.36 справи "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), від 01.07.2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов підлягає до задоволення, то до відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена позивачем сума судового збору у розмірі 3028,00 грн. відповідно до платіжної інструкції №753 від 05.03.2025.

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товарів №UA403020/2024/000086/2 від 17.09.2024.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови Тернопільської митниці у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA403020/2024/000277.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЛАТ ТРЕЙД" судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 (нуль) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 20 травня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗЛАТ ТРЕЙД" (місцезнаходження: вул. Лук`яновича, 8/29, м. Тернопіль, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., 46001 );

відповідач:

- Тернопільська митниця (місцезнаходження: вул. Текстильна, 38, м. Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н, 46004 ).

Головуючий суддя Грицюк Р.П.