Справа № 320/11629/25
Суддя: Жукова Є.О.
Дата ухвалення: 2025-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2025 року м. Київ №320/11629/25

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жукової Є.О., суддів Діски А.Б., Кочанової П.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДО СОЛЮШНС»
доНаціонального банку України
третя особа:Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська металургійна компанія»
провизнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КРЕДО СОЛЮШНС» (позивач/ ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС») звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Національного Банку України ( відповідач/ НБУ), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Рішення Національного банку України від 03 лютого 2025 року №21/118-рк «Про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДО СОЛЮШНС» заходу впливу у вигляді відкликання ліцензії на діяльність фінансової компанії».

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.03.2025 позовна заява №320/11629/25 розподілена судді Жуковій Є.О.

Відповідно до частини 1 статті 33 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні справи, предметом оскарження в яких є рішення, дії чи бездіяльність Кабінету Міністрів України, крім випадку, встановленого частиною четвертою статті 22 цього Кодексу, Національного банку України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, окружної виборчої комісії (окружної комісії з референдуму), розглядаються і вирішуються в адміністративному суді першої інстанції колегією у складі трьох суддів.

Згідно із протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 14.03.2025 визначено склад колегії суддів: Жукова Є.О. - головуючий суддя, судді: Діска А.Б., Кочанова П.В.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.03.2025 відкрито провадження у справі, суд ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження колегією суддів: головуючого судді Жукової Є.О., суддів Діски А.Б., Кочанової П.В., призначено підготовче засідання на 23 квітня 2025 року о 10 год. 00 хв., залучено до участі у справі в якості в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська металургійна компанія» (третя особа/ ТОВ «УМК»).

У судовому засіданні 23 квітня 2025 року суд порадившись на місці ухвалив закрити підготовче провадження у справи та перейти до судового розгляду справи по суті. У судовому засіданні учасниками справи заявлені клопотання про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Враховуючи клопотання учасників справи, відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд на місці ухвалив продовжувати розгляд справи у письмовому провадженні.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, до скасування арешту, накладеного ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10.08.2022 року у справі №761/15397/22 на корпоративні права ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» або реалізації корпоративних прав на підставі Вироку суду, який на разі перебуває на розгляді Київського апеляційного суду в межах кримінального провадження - виконання вимог відповідача щодо збільшення власного капіталу є неможливим.

Як вказує позивач, існування арешту, в межах кримінального провадження, головною метою якого у кримінальному провадженні є забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості, ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» активну господарську діяльність фактично не веде і жодним чином не може поставити під загрозу інтереси клієнтів і кредиторів. Через відсутність первинних документів фактично ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» володіє лише правами вимоги до юридичних осіб - боржників, які знаходяться у процедурах банкрутств.

06 листопада 2024 року позивач, листом № 06/11-24-1 від 06.11.2024 року у відповідь на № 21-0012/83441 від 05.11.2024 року, надав Національному банку України пояснення, в яких зазначав, що дотримується вимоги Положення №199, та ч.3 статті 33 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» щодо мінімального розміру статутного капіталу. Також ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» звернуло увагу, що має право на надання одного (єдиного) виду фінансової послуги, через що не повинно дотримуватися вимоги пункту 13 Положення № 192, який стосується власного капіталу фінансової компанії, до ліцензії якої включено право на надання двох чи більше видів фінансових послуг.

Оскаржуване рішення, яким відкликано ліцензію ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» на діяльність фінансової компанії, обґрунтовано невиконанням ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» рішення Комітету в частині вжиття заходів, спрямованих на усунення порушення законодавства про фінансові послуги, а саме: недотримання ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» пруденційної вимоги щодо достатності власного капіталу, негативно впливає на реальні та потенційні фінансові можливості ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС», у тому числі рівень ліквідності, платоспроможності та фінансової стійкості, забезпеченості оборотними коштами (власним капіталом).

На переконання позивача, при прийнятті оскаржуваного рішення, відповідачем не надано жодної оцінки, наданим ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» поясненням, зокрема у клопотанні (лист від 27.11.2024 №27/11-24-1), письмових поясненнях (лист від 31.12.2024 №31/12-24-1), інформації та письмових поясненнях (лист від 27.01.2025 №27/01-25-1), а також оцінки й аналізу доданих документів, що свідчить про необґрунтованість Оскаржуваного рішення.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує, зазначає, що Рішення №21/118-рк прийнято правомірно, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, з використанням повноважень та з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття такого рішення, а тому позовні вимоги позивача є необґрунтованими, недоведеними та такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідач зазначає, що за результатами аналізу даних звітності за дев`ять місяців 2024 року, поданої ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» через вебпортал Національного банку, встановлено, що значення розміру власного капіталу товариства станом на кінець дня 30.09.2024 становило 5 972 800 гривень, що вважається недостатнім розміром (повинен був становити не менше 10 мільйонів гривень). Отже, для виконання ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» пруденційної вимоги щодо достатності власного капіталу товариству не вистачало власного капіталу у розмірі 4 027 200 гривень, що відповідно є порушенням абзацу третього підпункту 1 пункту 8 Положення № 192, абзацу другого пункту 176 глави 14 розділу ІІ Положення № 199.

ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» не повідомляло Національний банк про порушення товариством пруденційної вимоги щодо достатності власного капіталу, порушивши відповідно вимогу пункту 9 Положення № 192.

ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» порушено вимоги законодавства України з питань регулювання ринків небанківських фінансових послуг, а саме: абзацу другого пункту 176 глави 14 розділу ІІ Положення № 199 (не виконано обов`язок протягом строку дії ліцензії дотримуватися додаткових вимог до власного капіталу, визначених нормативно-правовим актом Національного банку про пруденційні вимоги до фінансових компаній); абзацу третього підпункту 1 пункту 8 Положення № 199 (не виконано обов`язок щодня протягом усього строку дії ліцензії на діяльність фінансової компанії виконувати вимоги щодо достатності власного капіталу та дотримуватися значення нормативу левериджу); підпункту 3 пункту 12 Положення № 192 (не дотримано пруденційну вимогу щодо достатності власного капіталу товариства); пункту 9 Положення № 192 (не повідомлено Національний банк про порушення товариством пруденційної вимоги).

Національний банк зауважує, що пояснення ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» від 31.12.2024 не містять інформації про те, чи вживалися ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» або Товариством з обмеженою відповідальністю «НЕОН СІТІ ГРУП», якому належить 100% статутного капіталу ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС», заходи щодо скасування арешту майна, зокрема чи заявлялись клопотання про скасування арешту майна. У зазначеній відповіді ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» не наведено конкретних заходів, спрямованих на виконання ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» Рішення № 1603-рк та строків їх реалізації, а також джерел, за рахунок яких ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» планує приведення розміру власного капіталу до встановлених пруденційних вимог у випадку зняття арешту на корпоративні права єдиного учасника (засновника) товариства - ТОВ «НЕОН СІТІ ГРУП».

Також ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» не обґрунтовано, яким чином накладення арешту у кримінальному провадженні на корпоративні права учасника ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» перешкоджатиме збільшенню розміру власного капіталу, враховуючи, що: 1) Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 10.08.2022 у справі №761/15397/22 накладено арешт на корпоративні права ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» (на 100% частку в його статутному капіталі, учасником якого є ТОВ «НЕОН СІТІ ГРУП») та заборонено лише їх відчуження, розпорядження та користування; 2) Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 08.05.2024 у справі №761/28820/23 ТОВ «УМК.», передано на відповідальне зберігання актив, а саме корпоративні права ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС2, 100% частку в його статутному капіталі, учасником якого ТОВ «НЕОН СІТІ ГРУП» та покладено на директора ТОВ «УМК». ОСОБА_1 або іншу уповноважену особу, обов`язок, зокрема, здійснювати оперативне управління вказаним активом, забезпечення його збереження або збереження його економічної вартості. Тобто внаслідок вказаних судових рішень ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» не може збільшити розмір свого статутного капіталу, а єдиний учасник (засновник) товариства - ТОВ «НЕОН СІТІ ГРУП» не може продати свої корпоративні права іншій особі.

Національний банк вважає, що пояснення ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» від 31.12.2024 не спростовують факт порушення товариством пруденційної вимоги щодо достатності власного капіталу, зокрема строк виконання ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» вимог Національного банку не може ставитись в залежність від судового рішення або результату розгляду судами кримінальної справи.

Відповідач зауважує, Національний банк відповідно до законодавства наділений виключними повноваженнями самостійно визначати вид застосованого заходу впливу виявленим порушенням, оскільки саме Національний банк як суб`єкт владних повноважень наділений правом та має об`єктивні можливості безпосередньо оцінювати показники діяльності піднаглядних Національному банку осіб. Отже, прийняття рішення про застосування до небанківських фінансових установ заходів впливу за результатами здійснення нагляду, у тому числі у вигляді відкликання ліцензії, є виключним (дискреційним) повноваженням Національного банку та не може ставитись у залежність від рішень будь-яких інших осіб.

Відкликання ліцензії ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» на діяльність фінансової компанії обґрунтовано тим, що невиконання товариством Рішення № 1603-рк, а саме недотримання ним пруденційної вимоги щодо достатності власного капіталу, негативно впливає на реальні та потенційні фінансові можливості ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС», у тому числі на рівень ліквідності, платоспроможності та фінансової стійкості, забезпеченості оборотними коштами (власним капіталом). Крім того, невиконання ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» Рішення № 1603-рк свідчить про неспроможність товариства дотримуватися вимог законодавства України з питань регулювання ринків небанківських фінансових послуг.

Відповідач звертає увагу, що станом на 01.01.2025 ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» мало у наявності активи в обсязі 9 273 370 гривень, з яких власного капіталу 5 937 300 гривень, що свідчить про недостатність його розміру та порушення товариством відповідної пруденційної вимоги.

Оскільки ТОВ "КРЕДО СОЛЮШНС" не було надано Національному банку жодних доказів вчинення товариством активних дій щодо усунення порушень, Національний банк вважає, що застосування найсуворішого заходу впливу у вигляді відкликання ліцензії є виправданим.

Третя особа у наданих поясненнях погоджується із позицією ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» щодо неправомірності прийнятого Національним банком України рішення від 03.02.2025 за №21/118-рк «Про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДО СОЛЮШНС» заходу впливу у вигляді відкликання ліцензії на діяльність фінансової компанії» та наявністю підстав для його скасування.

Згідно пояснень третьої особи, вимоги п. 13 Постанови НБУ №192 щодо дотримання фінансовою компанією розміру власного капіталу не розповсюджуються на діяльність ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС», адже останній здійснює лише 1 (один) вид фінансових послуг - факторинг, що не заперечується самим відповідачем та зазначено останнім у відзиві на позовну заяву. Відповідні пояснення були надані позивачем в листі від 06.11.2024 року за №06/11-24-1, адресованому відповідачу, проте, такі пояснення залишились проігноровані останнім.

Також, на думку третьої особи, не відповідають дійсності і викладені у Вимозі висновки відповідача про порушення Товариством вимог законодавства України з питань регулювання ринків небанкових фінансових, а саме - абзацу другого пункту 176 глави 14 розділу ІІ Положення про авторизацію надавачів фінансових послуг та умови здійснення ними діяльності з надання фінансових послуг, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2023 року №199, відповідно до якого фінансова компанія зобов`язана протягом строку дії ліцензії забезпечувати наявність власного капіталу, який дорівнює або перевищує розмір мінімального статутного капіталу, установленого частинами третьої та четвертою статті 33 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії». Значення розміру власного капіталу Товариства станом на кінець дня 30.09.2024 становить 5 972,80 тис. гривень, що перевищує встановлений законодавством розмір мінімального статутного капіталу в розмірі 3 млн. грн. для фінансової компанії, яка надає лише одну з фінансових послуг.

ТОВ «УМК.» зазначає, що застосовані відповідачем щодо ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» заходи впливу у вигляді відкликання ліцензії на діяльність фінансової компанії об`єктивно не відповідають тим обставинам, що виникли в діяльності позивача, а сам відповідач, приймаючи відповідне рішення, не надав викладеним позивачем у чисельних листах-зверненнях фактам об`єктивної оцінки. У свою чергу, ігнорування з боку відповідача викладених позивачем фактів, на думку ТОВ «УМК.», призвело до неправомірного застосування з боку НБУ найжорсткіших санкцій у вигляді відкликання ліцензії на діяльність фінансової компанії, що фактично унеможливлює продовження позивачем діяльності в майбутньому.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КРЕДО СОЛЮШНС» () засноване 03.05.2012 року, основним видом діяльності якого є 64.92 Інші види кредитування, яке діяло на підставі ліцензії на діяльність фінансової компанії з правом здійснювати діяльність з надання фінансової послуги - факторинг.

ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» унесене до Державного реєстру фінансових установ 22.11.2012.

Національний банк листом від 05.11.2024 № 21-0012/83441 направив ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» вимогу про надання протягом двох робочих днів Національному банку у формі та спосіб та з дотриманням інших вимог, що визначені у пунктах 16, 17, 19-22 розділу ІІІ Положення про безвиїзний нагляд, інформацію/пояснення/документи та/або їх копії щодо підстав, які зумовили направлення Вимоги та зазначені у пункті 2 Вимоги (зокрема, щодо дотримання Товариством вимог Положення № 192), а саме:

1) фактичне значення власного капіталу та дотримання нормативу левериджу Товариства станом на кінець дня 30.09.2024 та 31.10.2024 (додаток у форматі Excel);

2) пояснення Товариства щодо:

- порушення Товариством пруденційної вимоги щодо достатності власного капіталу Товариства, а також строків та запланованих заходів щодо його усунення Товариством;

- невиконання Товариством вимоги, передбаченої пунктом 9 Положення № 192 стосовно повідомлення Національного банку про порушення пруденційної вимоги (вимог) у строк, визначений підпунктом 3 пункту 8 зазначеного Положення;

- дотримання Товариством вимог, зазначених у пункті 21 або 22 Положення № 192, стосовно включення Товариством розміру нерозподіленого прибутку Товариства (у разі включення Товариством нерозподіленого прибутку до розрахунку нормативу левериджу у розмірі, відображеному в перевіреній аудитором річній фінансовій звітності Товариства).

ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» листом від 06.11.2024 № 06/11-24-2 повідомило НБУ, що товариство дотримується вимоги першого речення абзацу другого пункту 176 глави 14 розділу ІІ Положення № 199, а саме забезпечує наявність власного капіталу у розмірі 5 972 800 гривень, який перевищує розмір статутного капіталу, який відповідно до частини третьої статті 33 Закону про фінансові послуги має становити 3 мільйона гривень. При цьому, ТОВ "КРЕДО СОЛЮШНС" вважає, що оскільки товариство здійснює діяльність з надання однієї фінансової послуги - факторингу, то відповідно не повинно дотримуватись пруденційної вимоги щодо достатності власного капіталу у розмірі 10 мільйонів гривень.

12 листопада 2024 року Національним банком України складено довідку №В/21-0012/141616 про порушення ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» вимог законодавства України з питань регулювання ринків небанківських фінансових послуг, а саме: абзацу другого пункту 176 глави 14 розділу II Положення про авторизацію надавачів фінансових послуг та умови здійснення ними діяльності з надання фінансових послуг", затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2023 року № 199 (зі змінами), відповідно до якого фінансова компанія, зокрема, зобов`язана протягом строку дії ліцензії дотримуватися також додаткових вимог до власного капіталу, визначених нормативно-правовим актом Національного банку про пруденційні вимоги до фінансових компаній; абзацу третього підпункту 1 пункту 8, пункту 13 Положення № 192.

19 листопада 2024 року складено доповідну записку від 19.11.2024 № В/21-0008/144963 про застосування заходу впливу до ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС».

25 листопада 2024 року Комітетом з питань нагляду та регулювання діяльності ринків небанківських фінансових послуг прийнято рішення № 21/1603-рк «Про вимогу до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КРЕДО СОЛЮШНС» про вжиття заходів, спрямованих на усунення (виправлення) виявлених під час нагляду порушень та приведення діяльності ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КРЕДО СОЛЮШНС» у відповідність з вимогами законодавства України" (Рішення № 21/1603-рк), відповідно до якого ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» необхідно було у строк до 20.12.2024 вжити заходів для усунення (виправлення) порушення, виявленого під час нагляду, та приведення діяльності товариства у відповідність з вимогами законодавства України.

Рішення № 21/1603-рк було надіслано ТОВ "КРЕДО СОЛЮШНС" листом Національного банку від 25.11.2024 № 21-0012/88673.

27 листопада 2024 року ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» направило на електронну адресу Національного банку України Клопотання про продовження строку виконання рішення про застосування заходу впливу №21/1603-рк від 25.11.2024 (Клопотання), в якому повідомило Національний банк України щодо неможливості виконання рішення про застосування заходу впливу у встановлений Національним банком строк, що обгрунтовано існуванням об`єктивних та незалежних від ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» обставин, обгрунтовуючи його, зокрема, наступними обставинами:

- Управління ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» здійснюється не його власником. Корпоративні права ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» є речовим доказом, на які накладено арешт у кримінальному провадженні і вони передані на зберігання потерпілому;

- Корпоративні права ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» є об`єктом спеціальної конфіскації на підставі вироку, перегляд якого не завершений Київським апеляційним судом;

- Застосування Національним банком України заходів впливу до ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС», зокрема, позбавлення ліцензії також може утруднити виконання Вироку та знизити інвестиційну привабливість корпоративних прав та вартість за яку вони можуть бути реалізовані.

У Клопотанні ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» просило продовжити строк виконання рішення Національного банку України «Про вимогу до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КРЕДО СОЛЮШНС» про вжиття заходів, спрямованих на усунення (виправлення) виявлених під час нагляду порушень та приведення діяльності ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КРЕДО СОЛЮШНС» у відповідність з вимогами законодавства України» №21/1603-рк від 25.11.2024 до перегляду Київським апеляційним судом вироку Печерського районного суду міста Києва 03.06.2024 року по справі №761/28820/23 та реалізації корпоративних прав Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДО СОЛЮШНС» в межах виконання вироку.

На додаток до листа від 31.12.2024 ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» листом від 10.12.2024 № 10/12-24-3 надіслано інформацію щодо виправлення описки у клопотанні від 27.11.2024 в частині дати розгляду справи № 761/28820/23 Київським апеляційним судом.

За наслідком розгляду клопотання ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» від 27.11.2024 Національним банком складено відповідну доповідну записку від 11.12.2024 № В/21-0008/156273, в якій запропоновано Комітету розглянути питання щодо відмови товариству в задоволенні даного клопотання.

Національний банк листом від 11.12.2024 № 21-0012/93331 надіслав ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» запрошення для розгляду питання про продовження строку виконання Рішення № 21/1603-рк, яке у подальшому планувалось провести 16.12.2024 о 10:00 дистанційно за допомогою аудіовізуального зв`язку ZOOM.

Розглянувши клопотання ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» від 27.11.2024 Комітетом з питань нагляду та регулювання діяльності ринків небанківських фінансових послуг прийнято рішення від 16.12.2024 № 21/1761-рк «Про відмову в задоволенні клопотання ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КРЕДО СОЛЮШНС» про продовження строку виконання рішення про застосування заходу впливу» (Рішення №21/1761-рк). Рішення № 21/1761-рк було надіслано ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» листом Національного банку від 16.12.2024 № 21-0012/94286.

Відповідно до Рішення № 21/1761-рк Національний банк вважає клопотання ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» від 27.11.2024 необґрунтованим, оскільки у клопотанні відсутній чітко визначений та обґрунтований строк, до якого товариство просить продовжити виконання Рішення № 21/1603-рк.

У подальшому, Національний банк направив товариству вимогу від 30.12.2024 №21-0012/97696 щодо надання протягом двох робочих днів інформації, пояснень та документів (їх копій) щодо підстав, які зумовили порушення товариством пруденційної вимоги щодо достатності власного капіталу.

31 грудня 2024 року позивач, листом № 31/12-24-1 від 31.12.2024 року у відповідь на вимогу №21-0012/97696 від 30.12.2024 року, надав Національному банку України письмові пояснення, у яких повторно наголошено, що ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» не має повноважень щодо виконання Вимоги від 30.12.2024 року та Рішення від 25.11.2024 року, зокрема на збільшення власного капіталу; будь- яка можливість розпорядження та користування корпоративними правами ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС», в тому числі збільшення або зменшення власного капіталу - заборонена судовим рішенням; ТОВ «УМК.» (потерпілий у кримінальному провадженні, якому передані на відповідальне зберігання корпоративні права ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС») в силу статті 388 Кримінального кодексу України «Незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт, заставленого майна або майна, яке описано чи підлягає конфіскації» не може вчиняти щодо корпоративних прав, повноважень, що виходять за межі Ухвали від 08.05.2024 року.

З огляду на невиконання ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» абзацу другого пункту 176 глави 14 розділу ІІ Положення № 199, абзацу третього підпункту 1 пункту 8, 9, підпункту 3 пункту 12 Положення № 192, невиконання вимог Національного банку від 05.11.2024 та 30.12.2024, Рішення № 21/1603-рк Національним банком складено довідку про правопорушення від 09.01.2025 № В/21-0013/3739.

У зв`язку з виявленим фактом порушення, Національним банком листом від 10.01.2025 № 21-0013/2269 повідомлено ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» про початок адміністративного провадження із зазначенням прав та обов`язків товариства, включаючи порядок ознайомлення з матеріалами адміністративної справи, а також способи подання ним своїх пояснень і зауважень у справі.

Супровідним листом від 17.01.2025 №17/01-25-2 ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» надіслані до Національного банку України: письмові пояснення в адміністративному провадженні з вих.№17/01-25-1 від 17.01.2025; ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10.08.2022 року по справі № 761/15397/22, роздрукована з Єдиного державного реєстру судових рішень; копію витягу з ухвали Печерського районного суду м. Києва від 08.05.2024 року по справі №761/28820/23; копію витягу з вироку Печерського районного суду міста Києва від 03.06.2024 року по справі №761/28820/23.

Національний банк листом від 29.01.2025 № 21-0013/7374 надіслав ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» запрошення для участі в засіданні Комітету з метою надання пояснень стосовно встановлених Національним банком фактів вчинення товариством порушень.

Національним банком складено доповідну записку від 31.01.2025 № В/21-0009/14159 про застосування до ТОВ "КРЕДО СОЛЮШНС" заходу впливу.

03 лютого 2025 року Комітетом з питань нагляду та регулювання діяльності ринків небанківських послуг прийнято рішення №21/118-рк про застосування заходу впливу у вигляді відкликання ліцензії на діяльність фінансової компанії, яким відкликано ліцензію ТОВАРИСТВА з ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КРЕДО СОЛЮШНС» () на діяльність фінансової компанії з правом здійснювати діяльність з надання фінансових послуг: факторинг.

Рішення № 21/118-рк та повідомлення про завершення адміністративного провадження були надіслані ТОВ "КРЕДО СОЛЮШНС" листом Національного банку від 03.02.2025 № 21-0013/8442.

Позивач, вважаючи рішення про застосування заходу впливу у вигляді відкликання ліцензії на діяльність фінансової компанії протиправним та таким, що підлягає скасуванню, звернувся з даним позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до норм ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно приписів ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням наведеного, під час розгляду даного спору слід встановити, чи мало місце порушення, за яке прийнято відповідачем оскаржуване рішення та чи передбачені за таке порушення наслідки законом та чи є такі пропорційними самому порушенню.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про Національний банк України" від 20.05.1999 №679-XIV (далі - Закон №679-XIV) Національний банк є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України.

У статті 6 Закону №679-XIV встановлено відповідно до Конституції України основною функцією Національного банку є забезпечення стабільності грошової одиниці України.

При виконанні своєї основної функції Національний банк має виходити із пріоритетності досягнення та підтримки цінової стабільності в державі.

Національний банк у межах своїх повноважень сприяє фінансовій стабільності, в тому числі стабільності банківської системи за умови, що це не перешкоджає досягненню цілі, визначеної у частині другій цієї статті.

Національний банк також сприяє додержанню стійких темпів економічного зростання та підтримує економічну політику Кабінету Міністрів України за умови, що це не перешкоджає досягненню цілей, визначених у частинах другій та третій цієї статті.

Згідно з пунктом 8-1 частини першої статті 7 Закону №679-XIV однією з функцій Національного банку є здійснення державного регулювання та нагляду на індивідуальній та консолідованій основі на ринках небанківських фінансових послуг за діяльністю небанківських фінансових установ та інших осіб, які не є фінансовими установами, але мають право надавати окремі фінансові послуги в межах, визначених Законом України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" та іншими законами України.

Відповідно до пункту 9-1 частини першої статті 7 Закону №679-XIV, Національний банк веде Державний реєстр фінансових установ, Державний реєстр страхових та перестрахових брокерів, а у визначених законом випадках - інші реєстри осіб, державне регулювання та нагляд за діяльністю яких здійснює Національний банк.

Згідно статті 55-1 Закону №679-XIV головна мета державного регулювання та нагляду на ринках небанківських фінансових послуг, що здійснюються Національним банком, - безпека та фінансова стабільність фінансової системи, захист інтересів вкладників і кредиторів та інших споживачів небанківських фінансових послуг та запобігання кризовим явищам.

Національний банк здійснює функції державного регулювання та нагляду за діяльністю на ринках небанківських фінансових послуг (крім професійної діяльності та надання супровідних послуг на ринках капіталу) на індивідуальній та консолідованій основі у межах та порядку, встановлених законодавством.

Державне регулювання ринків небанківських фінансових послуг здійснюється Національним банком України виходячи з принципу відокремлення нормативно-правового регулювання діяльності учасників цих ринків від нагляду за їх діяльністю.

Відповідно до частини другої статті 58 Закону №679-XIV з метою забезпечення відповідності діяльності небанківських фінансових установ вимогам законодавства для виявлення потенційних ризиків у їхній діяльності, а також мінімізації таких ризиків Національний банк у визначеному ним порядку встановлює для таких осіб пруденційні вимоги, у тому числі пруденційні нормативи.

Статтею 61 Закону №679-XIV встановлено Національний банк здійснює державне регулювання діяльності:

банків - у формах, визначених Законом України "Про банки і банківську діяльність", безпосередньо або через створений ним Комітет з питань нагляду та регулювання діяльності банків, оверсайта платіжної інфраструктури;

кредитних спілок - у формах, визначених Законом України "Про кредитні спілки";

страховиків - у формах, визначених Законом України "Про страхування";

інших осіб, які здійснюють діяльність з надання фінансових та супровідних послуг, - у формах та у спосіб, визначені Законом України "Про фінансові послуги та фінансові компанії".

Згідно зі статті 2 Закон України "Про фінансові послуги та фінансові компанії" (Закон № 1953-IX) цей Закон:

1) встановлює загальні засади функціонування ринку фінансових послуг, діяльності надавачів фінансових та/або супровідних послуг, державного регулювання та нагляду за такою діяльністю, а також захисту прав клієнтів;

2) визначає правовий статус фінансових компаній та ломбардів, організаційно-правові засади їх створення, діяльності, реорганізації та припинення діяльності з надання фінансових послуг, а також повноваження Регулятора щодо державного регулювання та нагляду за такими установами.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону № 1953-IX видами фінансових послуг є:

1) страхування;

2) надання коштів та банківських металів у кредит;

3) залучення коштів та банківських металів, що підлягають поверненню;

4) фінансовий лізинг;

5) факторинг;

6) надання гарантій;

7) торгівля валютними цінностями;

8) фінансові платіжні послуги;

9) фінансові послуги, що надаються в межах професійної діяльності на ринках капіталу, передбаченої частиною другою статті 41 Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки".

До фінансової послуги із залучення коштів та банківських металів, що підлягають поверненню, від необмеженого кола осіб, не відноситься залучення коштів шляхом емісії/видачі/укладення фінансових інструментів (крім ощадних сертифікатів банку) у порядку, встановленому Законом України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки".

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 22 Закону № 1953-IX державне регулювання та нагляд за діяльністю з надання фінансових послуг здійснюють: щодо діяльності з надання фінансових послуг, визначених пунктами 1-8 частини першої статті 4 цього Закону, та супровідних до них послуг - Національний банк України.

Частиною першою статті 29 Закону № 1953-IX встановлено Фінансова компанія - це фінансова установа, яка на підставі відповідної ліцензії має право здійснювати діяльність з надання одного або декількох з таких видів фінансових послуг: 1) надання коштів та банківських металів у кредит; 2) надання гарантій; 3) факторинг; 4) фінансовий лізинг; 5) торгівля валютними цінностями; 6) фінансові платіжні послуги з переказу коштів без відкриття рахунку та/або із здійснення еквайрингу платіжних інструментів.

Фінансова компанія надає фінансові послуги, передбачені пунктами 1-4, 6 частини першої цієї статті, на підставі ліцензії на діяльність фінансової компанії (абзац 1 частини четвертої статті 29 Закону № 1953-IX).

Статтею 39 Закону № 1953-IX встановлені вимоги до фінансових компаній та ломбардів.

1. Вимоги до фінансових компаній, ломбардів визначаються цим Законом та нормативно-правовими актами Регулятора.

Регулятор має право визначати додаткові вимоги до юридичних осіб, які до звернення за отриманням ліцензії на діяльність фінансової компанії або ліцензії на діяльність ломбарду здійснювали іншу господарську діяльність.

2. Регулятор має право:

1) встановлювати критерії та вимоги до діяльності фінансової компанії, ломбарду відповідно до статті 21 цього Закону;

2) вимагати від фінансової компанії, ломбарду, їх керівників вжиття заходів, спрямованих на приведення діяльності фінансової компанії, ломбарду у відповідність з вимогами законодавства України;

3) встановлювати обмеження і заборони у випадках, передбачених цим Законом.

3. Регулятор має право своїми нормативно-правовими актами встановлювати вимоги (включаючи пруденційні вимоги та вимоги щодо дотримання ринкової поведінки) щодо діяльності з надання фінансових послуг фінансовою компанією, ломбардом. Регулятор має право, зокрема, встановити вимоги до достатності капіталу, ліквідності, кредитного ризику, лімітів кредитування пов`язаних осіб, а також додаткові вимоги до власного капіталу фінансових компаній, ломбардів.

Регулятор має право встановити пруденційні вимоги до фінансових компаній, ломбардів з метою забезпечення:

1) фінансової стійкості та платоспроможності фінансових компаній, ломбардів, які надають окремі види фінансових послуг або є учасниками фінансової групи;

2) захисту прав клієнтів фінансових компаній, ломбардів;

3) фінансової стабільності та мінімізації системних ризиків.

Регулятор встановлює пруденційні вимоги до фінансових компаній, ломбардів з урахуванням розміру, складності, обсягів, видів, характеру здійснюваних фінансовими компаніями, ломбардами операцій, організаційної структури та ризиків, притаманних діяльності фінансових компаній та ломбардів.

4. Фінансова компанія, ломбард протягом усього часу своєї діяльності повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та нормативно-правовими актами Регулятора, у тому числі пруденційним вимогам, зазначеним у частині третій цієї статті.

5. Керівники фінансової компанії, ломбарду та власники істотної участі у фінансовій компанії, ломбарді зобов`язані протягом усього часу, упродовж якого вони зберігають свій статус або мають істотну участь у фінансовій компанії, ломбарді, відповідати вимогам, встановленим цим Законом та нормативно-правовими актами Регулятора.

Відповідно до статті 46 Закону № 1953-IX Регулятор здійснює нагляд за діяльністю фінансових компаній, ломбардів із застосуванням ризик-орієнтованого підходу та принципу співмірності (пропорційності) відповідно до цього Закону, інших законів України та нормативно-правових актів Регулятора.

У межах здійснення нагляду Регулятор має право: 1) застосовувати коригувальні заходи; 2) застосовувати заходи впливу; 3) письмово вимагати від фінансової компанії, ломбарду інформацію та копії документів, а також письмові пояснення з питань їх діяльності; 4) проводити інспекційні перевірки.

Фінансова компанія, ломбард, їх керівники (керівник) зобов`язані (зобов`язаний) надавати на письмову вимогу Регулятора інформацію та копії документів, передбачені пунктом 3 частини другої цієї статті.

У межах здійснення нагляду за діяльністю фінансових компаній та ломбардів днем початку адміністративного провадження за ініціативою Регулятора є день складення ним документа, в якому зафіксовано обставини, що можуть бути підставою для прийняття Регулятором індивідуального акта щодо фінансової компанії або ломбарду. Документи, в яких фіксуватимуться такі обставини, визначаються нормативно-правовими актами Регулятора.

Відповідно до частини першої статті 48 Закону № 1953-IX Регулятор має право застосовувати до фінансової компанії, ломбарду коригувальні заходи або заходи впливу.

Згідно з пунктом 13 частини четвертої статті 48 Закону № 1953-IX Регулятор адекватно вчиненому порушенню та/або рівню загрози, у разі порушення фінансовими компаніями, ломбардами, їх посадовими особами, керівниками, власниками істотної участі вимог цього Закону та/або інших законів та/або нормативно-правових актів, вимог, рішень та/або розпоряджень Регулятора; та/або здійснення ризикової діяльності, яка загрожує інтересам клієнтів чи кредиторів фінансової компанії, ломбарду та/або застосування іноземними державами або міждержавними об`єднаннями, або міжнародними організаціями санкцій до фінансової компанії, ломбарду чи власника істотної участі у них, що становлять загрозу інтересам клієнтів та кредиторів фінансової компанії, ломбарду та/або стабільності фінансової системи, застосовує один чи декілька заходів впливу, до яких належать: відкликання ліцензії фінансової компанії, ломбарду.

Відповідно до частини п`ятої статті 48 Закону № 1953-IX вибір адекватних заходів впливу, які застосовуються до фінансової компанії, ломбарду, їх посадових осіб, керівників, власників істотної участі, має здійснюватися з урахуванням:

1) характеру допущених порушень, повторності та/або систематичності їх здійснення;

2) причин, які зумовили виникнення виявлених порушень;

3) особливостей виду діяльності на ринку фінансових послуг, характеру і обсягів послуг, які надаються;

4) загального фінансового стану фінансової компанії, ломбарду, їх посадових осіб, керівників, власників істотної участі;

5) ступеня відповідальності фінансової компанії, ломбарду, рівня співпраці з Регулятором, наявності чи відсутності у фінансової компанії, ломбарду випадків притягнення до відповідальності за вчинення порушення законодавства України, а також заходів, вжитих фінансовою компанією, ломбардом з метою запобігання повторному вчиненню порушення;

6) оцінки можливих негативних наслідків для клієнтів і кредиторів фінансової компанії, ломбарду або для фінансової стабільності.

Частинами 6-9 згаданої статті передбачено Регулятор не застосовує заходи впливу у разі, якщо порушення та його наслідки усунені порушником самостійно до прийняття Регулятором рішення про застосування заходу впливу, крім випадків застосування заходу впливу у вигляді штрафних санкцій за порушення, передбачені статтею 28 цього Закону.

Рішення про застосування заходу впливу може бути оскаржено у судовому порядку відповідно до закону.

Рішення Регулятора про застосування заходу впливу обов`язково має містити:

1) відомості про встановлені обставини (факти);

2) кількісні та якісні оцінки, висновки Регулятора, включаючи обґрунтування адекватності застосування відповідного заходу впливу на підставі встановлених обставин (фактів);

3) відомості про результати розгляду пояснень/заперечень фінансової компанії, ломбарду, їх посадових осіб або іншої особи, яка стала об`єктом перевірки Регулятора, щодо якої прийнято рішення (за наявності);

4) відомості, передбачені частиною п`ятою статті 56 Закону України "Про Національний банк України".

Регулятор у разі розгляду питань про застосування заходів впливу або коригувальних заходів до фінансової компанії, ломбарду запрошує для надання пояснень уповноважену особу (уповноважених осіб) цієї фінансової компанії, ломбарду або іншу особу, яка стала об`єктом перевірки Регулятора та щодо якої має бути прийнято таке рішення, крім випадку прийняття Регулятором рішення про застосування коригувальних заходів до необмеженого кола фінансових компаній, ломбардів.

У такому разі Регулятор не менше ніж за два робочі дні до дати розгляду питання про застосування заходів впливу або коригувальних заходів надсилає у визначені ним порядку та спосіб запрошення фінансовій компанії, ломбарду. Неявка уповноваженої особи фінансової компанії, ломбарду, власника істотної участі у фінансовій компанії, ломбарді не перешкоджає розгляду Регулятором такого питання та прийняттю рішення по суті.

З системного аналізу викладеного вбачається, Національний банк України є регулятором щодо діяльності з надання фінансових послуг, зокрема факторингу, та має право своїми нормативно-правовими актами встановлювати вимоги (включаючи пруденційні вимоги та вимоги щодо дотримання ринкової поведінки) щодо діяльності з надання фінансових послуг фінансовою компанією, ломбардом, має право, зокрема, встановити вимоги до достатності капіталу, ліквідності, кредитного ризику, лімітів кредитування пов`язаних осіб, а також додаткові вимоги до власного капіталу фінансових компаній, з метою забезпечення фінансової стійкості та платоспроможності фінансових компаній, ломбардів, які надають окремі види фінансових послуг або є учасниками фінансової групи, захисту прав клієнтів фінансових компаній, фінансової стабільності та мінімізації системних ризиків, та, відповідно, застосовувати до фінансової компанії заходи впливу, у тому числі, у вигляді відкликання ліцензії на діяльність фінансової компанії.

З матеріалів справи вбачається, підставою для прийняття Комітетом з питань нагляду та регулювання діяльності ринків небанківських установ оскаржуваного рішення від 03.02.2025 №21/118-рк про застосування до позивача заходу впливу у вигляді відкликання ліцензії на діяльність фінансової компанії стало порушення ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» пруденційної вимоги щодо достатності власного капіталу, а саме: станом на 30.09.2024 розмір власного капіталу ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» становив 5 972,8 тис. грн, при встановленому у підпункті 3 пункту 12 Положення про пруденційні вимоги до фінансових компаній, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 27.12.2023 № 192 (зі змінами), розміру власного капіталу фінансової компанії, до ліцензії якої включено право на надання одного (єдиного) виду фінансових послуг, - 10 мільйонів гривень (для факторингу) (тобто менше на 4 027,2 тис. грн).

ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» не усунуло порушення пруденційної вимоги щодо достатності власного капіталу у встановлений Рішенням Комітету строк, та не подало до Національного банку звіт про усунення (виправлення) виявленого порушення та приведення діяльності ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» у відповідність з вимогами законодавства України та документи (їх копії) та/або інформацію, що підтверджують усунення (виправлення) ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» виявлених порушень та приведення діяльності ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» у відповідність з вимогами законодавства України.

ТОВ "КРЕДО СОЛЮШНС" порушено вимогу законодавства України з питань регулювання ринків небанківських фінансових послуг, а саме: пункту 43 глави 3 розділу ІІ Положення про авторизацію надавачів фінансових послуг та умови здійснення ними діяльності з надання фінансових послуг, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2023 року № 199 (зі змінами), та не виконано Рішення Комітету.

У свою чергу, позивач не заперечує, що розмір власного капіталу Товариства станом на 30.09.2024 становить 5972,80 тис грн., у той час наполягає, що дотримується вимог Положення № 199, оскільки згідно із ч.3 статті 33 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» мінімальний розмір статутного капіталу особи-заявника не може бути меншим ніж: 3 мільйони гривень - у разі якщо особа-заявник має намір здійснювати діяльність фінансової компанії та надавати лише одну з фінансових послуг, передбачених пунктами 1, 3-5 частини першої статті 29 цього Закону.

Суд відхиляє такі посилання позивача, з огляду на таке.

Дійсно, відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» мінімальний розмір статутного капіталу особи-заявника не може бути меншим ніж 3 мільйони гривень - у разі якщо особа-заявник має намір здійснювати діяльність фінансової компанії та надавати лише одну з фінансових послуг, передбачених пунктами 1, 3-5 частини першої статті 29 цього Закону.

Як зазначалось, ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» має ліцензію на діяльність фінансової компанії з правом здійснювати діяльність з надання фінансових послуг - факторингу, отже, мінімальний розмір статутного капіталу позивача не може бути меншим ніж 3 мільйони гривень.

Проте, позивач помилково ототожнює необхідний мінімальний розмір статутного капіталу та розмір власного капіталу.

Власний капітал - різниця між активами і зобов`язаннями підприємства (стаття 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Постановою правління Національного банку України від 29.12.2023 №199 затверджено Положення про авторизацію надавачів фінансових послуг та умови здійснення ними діяльності з надання фінансових послуг (Положення №199). Це Положення розроблене згідно із Законами України "Про Національний банк України", "Про фінансові послуги та фінансові компанії" (Закон про фінансові послуги), "Про страхування" (Закон про страхування), "Про кредитні спілки" (Закон про кредитні спілки), "Про споживче кредитування", "Про валюту і валютні операції" (Закон про валюту і валютні операції), "Про платіжні послуги" (Закон про платіжні послуги).

Пунктом 6 Положення №199 визначено, що це Положення визначає порядок та процедури авторизації діяльності осіб, які мають намір здійснювати / право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг, та умови здійснення ними діяльності з надання фінансових послуг, включаючи вимоги, обов`язкові для виконання надавачами фінансових послуг, державне регулювання і нагляд за якими здійснює Національний банк, під час здійснення ними діяльності з надання фінансових послуг.

Відповідно до пункту 176 розділу 14. «Вимоги до фінансового стану небанківської фінансової установи» Заявник на дату подання заяви про видачу ліцензії на діяльність фінансової компанії / ліцензії на діяльність ломбарду, протягом строку розгляду такої заяви Національним банком зобов`язаний підтримувати розмір власного капіталу в розмірі не меншому, ніж встановлений частинами третьою і четвертою статті 33 Закону про фінансові послуги розмір статутного капіталу.

Фінансова компанія, ломбард, а також оператор поштового зв`язку, який має ліцензію на здійснення валютних операцій в частині торгівлі валютними цінностями в готівковій формі, зобов`язані протягом строку дії ліцензії забезпечувати наявність власного капіталу, який дорівнює або перевищує розмір мінімального статутного капіталу, установленого частинами третьої і четвертою статті 33 Закону про фінансові послуги. Фінансова компанія зобов`язана протягом строку дії ліцензії дотримуватися також додаткових вимог до власного капіталу, визначених нормативно-правовим актом Національного банку про пруденційні вимоги до фінансових компаній.

З аналізу змісту вказаного пункту вбачається, що Положенням №199 встановлена вимога забезпечувати наявність власного капіталу, який дорівнює або перевищує розмір мінімального статутного капіталу, установленого частинами третьої і четвертою статті 33 Закону про фінансові послуги саме для фінансових компаній, ломбардів, а також операторів поштового зв`язку, які мають ліцензію на здійснення валютних операцій в частині торгівлі валютними цінностями в готівковій формі.

Позивач, як суб`єкт, що мав ліцензію з правом надання фінансових послуг - факторингу не входить до коло визначених компаній, у зв`язку з чим, на нього розповсюджується вимога Положення №199 щодо обов`язку дотримуватись додаткових вимог до власного капіталу, визначених нормативно-правовим актом Національного банку про пруденційні вимоги до фінансових компаній.

Такі пруденційні вимоги до фінансових компаній визначені Положенням про пруденційні вимоги до фінансових компаній, затверджені постановою Правління Національного банку України від 27.12.2023 №192 (Положення №192).

Це Положення встановлює пруденційні вимоги щодо: 1) достатності власного капіталу фінансової компанії; 2) дотримання нормативу левериджу.

Вимоги цього Положення поширюються на фінансові компанії, крім Фонду часткового гарантування кредитів у сільському господарстві. (пункти 3-4 Положення №192).

Згідно з пп.1 п 8 Положення №192 фінансова компанія зобов`язана щодня протягом усього строку дії ліцензії на діяльність фінансової компанії (далі - ліцензія): розраховувати на підставі даних бухгалтерського обліку, облікової системи фінансової компанії розмір свого власного капіталу та значення нормативу левериджу; виконувати вимоги щодо достатності власного капіталу, визначені в пунктах 12-16 цього Положення, та дотримуватися значення нормативу левериджу, визначеного в пункті 19 цього Положення.

Так, пунктом 12 Положення №192 встановлено, власний капітал фінансової компанії, до ліцензії якої включено право на надання одного (єдиного) виду фінансових послуг, є достатнім, якщо його розмір не менший ніж:

1) 20 мільйонів гривень - для надання гарантій;

2) 15 мільйонів гривень - для торгівлі валютними цінностями в готівковій формі;

3) 10 мільйонів гривень - для надання коштів та банківських металів у кредит або факторингу, або фінансового лізингу.

З наведеного вбачається, що розмір власного капіталу позивача, як установи, яка мала ліцензію з надання фінансової послуги факторинг, мав становити не менше 10 мільйонів гривень, натомість, значення розміру власного капіталу ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» станом на кінець дня 30.09.2024 становило 5 972 800 гривень (що не заперечується позивачем), що вважається недостатнім розміром. Отже, для виконання ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» пруденційної вимоги щодо достатності власного капіталу товариству не вистачало власного капіталу у розмірі 4 027 200 гривень, що відповідно є порушенням абзацу третього підпункту 1 пункту 8 Положення № 192, абзацу другого пункту 176 глави 14 розділу ІІ Положення № 199.

Поряд з цим, суд критично оцінює посилання позивача щодо обставин неможливості здійснення ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» діяльності з надання фінансових послуг та посилань на необгрунтованість рішення НБУ про відмову продовження строку виконання рішення про вжиття заходів, спрямованих на усунення (виправлення) виявлених порушень, з таких підстав.

Матеріалами справи підтверджується, 04.10.2018 року ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва у справі № 752/19045/17 в межах кримінального провадження №0001043, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.10.2013 року накладено арешт на корпоративні права Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДО СОЛЮШНС», заборонивши їх відчуження, розпорядження та користування, учасником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «НЕОН СІТІ ГРУП» (, м.Київ, пров.Балтійський,20) та передано арештоване майно Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження та збереження їхньої економічної вартості.

У мотивувальній чистині Ухвали від 04.10.2018 року зазначено, що корпоративні права ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС», які є предметами кримінально протиправних дій та набуті відповідними юридичними особами внаслідок вчинення кримінального правопорушення, являють собою речові докази у кримінальному провадженні №0001043 та підлягають арешту на підставі п.1 ч.2 ст.170 КПК України метою забезпечення їх збереження, запобігання їх пошкодженню, знищенню, перетворенню, відчуженню тощо.

Отже, з 04.10.2018 року на корпоративні права ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» в межах кримінального провадження №0001043 від 16.10.2013 року накладено арешт та передано арештоване майно Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (АРМА).

22.12.2018 року між АРМА та товариством з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс «Воздвиженка» укладено Договір управління майном (активами), за яким ТОВ «Житловий комплекс Воздвиженка» прийняв в управління корпоративні права- частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДО СОЛЮШНС» (), що становить 100% від статутного капіталу товариства, засновниками (учасниками) якого є товариство з обмеженою відповідальністю «НЕОН СІТІ ГРУП» ().

04.09.2020 року рішенням №2 Єдиного Управителя корпоративними правами - часткою, яка становить 100% у статутному капіталі ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» () з 21 липня 2020 року припинені повноваження керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДО СОЛЮШНС» () - ОСОБА_2 та з 04.09.2020 року обрано новим одноосібним виконавчим органом (директор) Товариства ОСОБА_3 .

30.09.2021 року рішенням №3 Єдиного Управителя корпоративними правами - часткою, яка становить 100% у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДО СОЛЮШНС» () з 30 вересня 2021 року припинені повноваження керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДО СОЛЮШНС» () - ОСОБА_3 та з 01.10.2021 року обрано новим одноосібним виконавчим органом (директор) Товариства ОСОБА_4 .

10.08.2022 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва по справі № 761/15397/22 в межах кримінального провадження №0001275, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.11.2019 року, в тому числі, накладено арешт на корпоративні права Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДО СОЛЮШНС» (, м.Київ, пров. Балтійський, буд.20) на 100% частку в його статутному капіталі, заборонивши їх відчуження, розпорядження та користування, учасником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «НЕОН СІТІ ГРУП» (, м. Київ, вул.Вікентія Хвойки, буд.21) та передано арештоване майно Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження та збереження його економічної вартості (Ухвала від 10.08.2022 року).

У мотивувальній частині Ухвали від 10.08.2022 року зазначено, що корпоративні права, на які сторона обвинувачення просить накласти арешт, є знаряддями злочину, використовувалися для матеріального забезпечення злочину, водночас є об`єктом злочину і набуті відповідними юридичними особами внаслідок вчинення кримінального правопорушення, являють собою речові докази у кримінальному провадженні №0001275, а тому підлягають арешту на підставі п.1 ч.2 ст.170 КПК України з метою забезпечення їх збереження, запобігання їх пошкодженню, знищенню, перетворенню, відчуженню тощо.

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 08.05.2024 року по справі №761/28820/23 (Ухвала від 08.05.2024 року) скасовано передачу Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, речових доказів, корпоративних прав Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДО СОЛЮШНС» (, м. Київ, пров. Балтійський, буд. 20), 100% частку в його статутному капіталі, учасником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «НЕОН СІТІ ГРУП» (, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, буд. 21) та передано зазначені активи, на які накладено арешт ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10.08.2022 року у справі №761/15397/22 на відповідальне зберігання потерпілому Товариству з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКА МЕТАЛУРГІЙНА КОМПАНІЯ.» (), поклавши на директора ОСОБА_1 , або на іншу уповноважену особу обов`язок здійснювати оперативне управління активами, забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості, з правом передачі активів в оренду для отримання коштів з метою їх спрямування на покриття витрат щодо збереження активів в належному стані, зміни та/або розірвання та/або укладення правочинів та/або договорів та/або угод, щодо надання послуг з електро-, водо-, тепло- та газопостачання, телефонного зв`язку, а також з інших послуг, пов`язаних з утриманням та обслуговуванням майна; права змінювати та/або розривати та/або укладати договори щодо охорони приміщень.

Позивач наголошує, що накладено арешт саме на 100% частку в його статутному капіталі ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» - відповідно на розмір статутного капіталу що становить 5 950 000,00 грн. Таким чином, з 04.10.2018 року управління корпоративними правами ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» здійснюється не власником.

Як наголошує позивач, жодних первинних документів щодо діяльності ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» у ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» немає. У тому числі, у ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» відсутня інформація щодо здійснення діяльності з надання фінансової послуги факторинг, включаючи інформацію щодо проведення останніх операцій із надання фінансової послуги/погашення заборгованості по наданій послузі, із зазначенням контрагентів, обсягів операцій, тощо.

03.06.2024 року вироком Печерського районного суду міста Києва у справі №761/28820/23 визнано винуватим ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 436-2, ч. 4 ст. 190 ( в редакції, чинній станом на 26.04.2018), ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 358 (в редакції Закону чинній станом на 06.08.2012), ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358 (в редакції Закону чинній станом на 06.08.2012), ч. 3 ст. 209 (в редакції Закону чинній станом на 01.02.2013) КК України, цивільний позов ТОВ «УМК.» задоволено та стягнуто з ОСОБА_5 на користь ТОВ «УМК.» матеріальну шкоду у розмірі 2 288 538 629,76 грн, застосовано спеціальну конфіскацію, зокрема щодо корпоративних прав Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредо Солюшнс» (, м. Київ, пров. Балтійський, буд. 20), 100% частку в його статутному капіталі, учасником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «НЕОН СІТІ ГРУП» (, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, буд. 21).

27 листопада 2024 року ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС», направлено до Національного банку України Клопотання про продовження строку виконання рішення про застосування заходу впливу №21/1603-рк від 25.11.2024, в якому повідомило Національний банк України щодо неможливості виконання рішення про застосування заходу впливу у встановлений Національним банком строк, що обгрунтовано існуванням об`єктивних та незалежних від ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» обставин, обгрунтовуючи його, зокрема, наступними обставинами:

- Управління ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» здійснюється не його власником. Корпоративні права ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» є речовим доказом, на які накладено арешт у кримінальному провадженні і вони передані на зберігання потерпілому;

- Корпоративні права ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» є об`єктом спеціальної конфіскації на підставі вироку, перегляд якого не завершений Київським апеляційним судом;

- Застосування Національним банком України заходів впливу до ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС», зокрема, позбавлення ліцензії також може утруднити виконання Вироку та знизити інвестиційну привабливість корпоративних прав та вартість за яку вони можуть бути реалізовані.

У Клопотанні ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» просило продовжити строк виконання рішення Національного банку України «Про вимогу до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КРЕДО СОЛЮШНС» про вжиття заходів, спрямованих на усунення (виправлення) виявлених під час нагляду порушень та приведення діяльності ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КРЕДО СОЛЮШНС» у відповідність з вимогами законодавства України» №21/1603-рк від 25.11.2024 до перегляду Київським апеляційним судом вироку Печерського районного суду міста Києва 03.06.2024 року по справі №761/28820/23 та реалізації корпоративних прав Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредо Солюшнс» в межах виконання вироку.

Суд погоджується з відповідачем, що у клопотанні ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» відсутній чітко визначений та обґрунтований строк до якого товариство просить продовжити виконання Рішення №1603-рк. ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» лише ставить строк виконання Рішення Комітету у залежність від результатів розгляду Київським апеляційним судом кримінальної справи № 761/28820/23, строк апеляційного розгляду судом якої може бути більший ніж два місяці.

Крім того, у клопотанні ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» від 27.11.2024 не наведено та не обґрунтовано, яким чином накладення арешту у кримінальному провадженні на корпоративні права учасника ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» перешкоджатиме збільшенню розміру власного капіталу товариства.

У зазначеній відповіді ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» не наведено конкретних заходів, спрямованих на виконання ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» Рішення № 1603-рк та строків їх реалізації, а також джерел, за рахунок яких ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» планує приведення розміру власного капіталу до встановлених пруденційних вимог у випадку зняття арешту на корпоративні права єдиного учасника (засновника) товариства - ТОВ «НЕОН СІТІ ГРУП».

Відповідно до частини шостої статті 11 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" статут товариства може містити інші відомості, що не суперечать закону. Згідно із частинами першою та четвертою статті 30 цього Закону загальні збори учасників можуть вирішувати будь-які питання діяльності товариства, крім питань, віднесених до виключної компетенції інших органів товариства законом або статутом товариства, а до виключної компетенції загальних зборів учасників статутом товариства також може бути віднесено вирішення інших питань.

Підприємство регулює різні види власного капіталу відповідно до вимог законодавства України та затверджених П(С)БО. Склад власного капіталу наведено у першому розділі пасиву Балансу (ф.№1) Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», який включає статутний капітал, пайовий капітал, додатковий вкладений капітал, інший додатковий капітал, резервний капітал, нерозподілений прибуток, неоплачений капітал, вилучений капітал.

Отже, поняття власного капіталу є ширшим ніж поняття статутного капіталу, а збільшення власного капіталу може відбуватися також шляхом збільшення інших складових власного капіталу (резервного капіталу, неоплаченого капіталу, вилученого капіталу, та/або нерозподіленого прибутку).

На переконання суду, відсутність у ТОВ «КРЕДО СОЛЮШНС» інших джерел збільшення власного капіталу не є підставою для звільнення товариства від відповідальності за недотримання товариством пруденційної вимоги щодо достатності власного капіталу та нівелювати встановлене порушення.

У противагу, відповідно до пункту 5 частини першої статті 50 Закону про фінансові послуги, підпункту 4 пункту 809 глави 76 розділу ХІІ Положення № 199, підпункту 1 пункту 364 глави 48 розділу V Положення № 183 Регулятор приймає рішення про відкликання ліцензії на діяльність фінансової компанії, зокрема з підстави невиконання фінансовою компанією вимоги Регулятора про усунення виявлених порушень або вимог, встановлених цим Законом та нормативно-правовими актами Регулятора, що регулюють умови ліцензування діяльності з надання фінансових послуг.

Зазначена норма є імперативною.

Отже, якщо небанківська фінансова установа порушує законодавство України у сфері надання фінансових послуг, не виконує вимоги Національного банку, то відповідно така фінансова установа несе відповідну відповідальність, у тому числі за наслідки, спричинені вчиненням нею порушення.

При цьому, суд враховує, що державне регулювання ринків небанківських фінансових послуг здійснюється Національним банком України виходячи з принципу відокремлення нормативно-правового регулювання діяльності учасників цих ринків від нагляду за їх діяльністю, для виявлення потенційних ризиків у їхній діяльності, а також мінімізації таких ризиків Національний банк у визначеному ним порядку встановлює для таких осіб пруденційні вимоги, у тому числі пруденційні нормативи.

Національний банк відповідно до законодавства наділений виключними повноваженнями самостійно визначати вид застосованого заходу впливу виявленим порушенням, оскільки саме Національний банк як суб`єкт владних повноважень наділений правом та має об`єктивні можливості безпосередньо оцінювати показники діяльності піднаглядних Національному банку осіб.

Безумовно, такі дискреційні повноваження НБУ реалізує шляхом, зокрема, і встановленням пруденційних вимог, оцінки показників діяльності фінансових установ, запобігання порушенню інтересів клієнтів та кредиторів.

Найпоширеніше та основоположне поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Визначення дискреційного повноваження нещодавно уведене й у національному законодавстві й міститься у пункті 7 частини першої статті 2 Закону України від 17 лютого 2022 року № 2073-IX «Про адміністративну процедуру», відповідно до якого дискреційне повноваження - повноваження, надане адміністративному органу законом, обирати один із можливих варіантів рішення відповідно до закону та мети, з якою таке повноваження надано.

У практиці Європейського суду з прав людини (далі також ЄСПЛ) висловлювалась правова позиція, згідно з якою за загальним правилом національні суди повинні утриматися від перевірки обґрунтованості адміністративних актів, однак все ж суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, не підтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (пункт 111 рішення від 31 липня 2008 року у справі «Дружстевні заложна Пріа та інші проти Чеської Республіки» («D.H. and others v. Czech Republic»; заява № 57325/00), пункт 44 рішення від 22 листопада 1995 року у справі «Брайєн проти Об`єднаного Королівства» (CASE OF BRYAN v. THE UNITED KINGDOM; Application no. 19178/91), пункти 156-157, 159 рішення від 21 липня 2011 року у справі «Сігма радіо телевіжн лтд проти Кіпру» (Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus № 32181/04), пункти 47-56 рішення від 2 грудня 2010 року у справі «Путтер проти Болгарії» (Putter v. Bulgaria № 38780/02)).

ЄСПЛ неодноразово аналізував межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, у рішенні ЄСПЛ від 17 грудня 2004 року у справі «Педерсен і Бодсгор проти Данії» («Pedersen and Baadsgaard v. Denmark», заява № 49017/99); пункти 68-70) зазначено, що, здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї. Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, відміняти замість нього рішення, яке визнається протиправним, приймати інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

У підпункті 2.3 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного суду України від 11 жовтня 2018 року № 7-р/2018, Суд, ураховуючи юридичні позиції, раніше викладені у Рішеннях від 8 червня 2016 року № 3-рп/2016 та Доповідь «Верховенство права», схвалену Європейською Комісією «За демократію через право» на 86-му пленарному засіданні (Венеція, 25-26 березня 2011 року) (CDL-AD(2011)003rev), зазначав, що конституційний принцип верховенства права вимагає законодавчого закріплення механізму запобігання свавільному втручанню органів публічної влади при здійсненні ними дискреційних повноважень у права і свободи особи.

За пунктами 44-51 вищезазначеної Доповіді принцип юридичної визначеності є істотно важливим для питання довіри до судової системи та верховенства права. Він є істотно важливим також і для плідності бізнесової діяльності, щоб генерувати розвиток та економічний поступ. Аби досягти цієї довіри, держава повинна зробити текст закону (the law) легко доступним. Вона також зобов`язана дотримуватись законів (the laws), які запровадила, і застосовувати їх у передбачуваний спосіб та з логічною послідовністю.

Передбачуваність означає, що закон має бути, за можливості, проголошений наперед - до його застосування та має бути передбачуваним щодо його наслідків: він має бути сформульований з достатньою мірою чіткості, щоб особа мала можливість скерувати свою поведінку.

Потреба у визначеності не означає, що органові, який ухвалює рішення, не повинні надаватись дискреційні повноваження (де це необхідно) за умови наявності процедур, що унеможливлюють зловживання ними. У цьому контексті закон (a law), яким надаються дискреційні повноваження певному державному органові, повинен вказати чітко і зрозуміло на обсяг такої дискреції.

Не відповідатиме верховенству права, якщо надана законом виконавчій владі дискреція матиме характер необмеженої влади.

У рішенні ЄСПЛ від 2 червня 2006 року у справі «Волохи проти України» (заява № 23543/02) зазначено, що при наданні оцінки повноваженням державних органів суд виходив з декількох ознак, зокрема щодо наявності дискреції. Так, суд вказав, що норма права є «передбачуваною», якщо вона сформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі - у разі потреби за допомогою відповідної консультації - регулювати свою поведінку. «…надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права. Отже, закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, і порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання».

Тож заходи впливу, які вживає Національний банк, не вибувають з під судового контролю адміністративних судів.

Аналіз змісту оспорюваного рішення про застосування заходу впливу у вигляді відкликання ліцензії на діяльність фінансової компанії, у взаємозв`язку із нормативним регулюванням спірних правовідносин та обставин справи, дозволяє дійти до висновку, що оскаржуване рішення від 03.02.2025 №21/118-рк прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією України та законами України, з використанням повноваження відповідно до мети, з якою це повноваження надано, не суперечать вимогам частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, оцінивши доводи у сукупності, суд вважає вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДО СОЛЮШНС» необґрунтованими, а тому, у задоволенні позову слід відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої судові витрати підлягають відшкодуванню стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, лише при задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250, 255, 264 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДО СОЛЮШНС» відмовити повністю.

2. Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Головуючий суддя Жукова Є.О.

Судді Діска А.Б.

Кочанова П.В.