Справа № 640/21137/21
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2025-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року Справа № 640/21137/21 ЗП/280/476/25 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Максименко Л.Я. розглянувши в письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Державної податкової служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, )

про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовною заявою до Державної податкової служби України (надалі відповідач) про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації Державної податкової служби України, наданої ОСОБА_1 , що викладена у листі №1529/ІПК/99-00-04-03-03-06 від 14.04.2021.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що є фізичною особою підприємцем, а також є особою, яка проводить незалежну професійну діяльність. Вказує, що з метою уникнення подвійного оподаткування звернулась до ДПС України з проханням надати індивідуальну податкову консультацію з наступних питань: Чи потрібно фізичній особі-підприємцю (ФОП) з ознакою провадження незалежної професійної діяльності - адвокат вести податковий облік та сплачувати податки, ЄСВ окремо по фізичній особі-підприємцю та окремо по самозайнятій особі; після внесення змін за формою 5-ОПП до зареєстрованої фізичної особи - підприємця, з 01 лютого 2021 року перебуває зареєстрованою вже як фізична особа - підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності-адвокат, яким чином проводити податковий облік та які податки та збори сплачувати від здійснення правової допомоги, в т.ч. адвокатської діяльності; чи може адвокат, який оформлений як ФОП з ознакою провадження незалежної професійної діяльності, бути на єдиному податку, та сплачувати останній за результатами своєї діяльності. Зазначає, що листом №1529/ІПК/99-00-04-03-03-06 від 14.04.2021 ДПС України надав позивачу письмову податкову консультацію, у якій роз`яснив, що особа, яка провадить незалежну професійну діяльність та одночасно здійснює підприємницьку діяльність зобов`язана перебувати на обліку як платник податків та окремо як платник єдиного внеску, така особа веде різний податковий облік та подає до контролюючих органів різні види податкових декларацій та звітів. Зазначає, що позивач здійснює один і той же вид діяльності за кодом КВЕД 69.10. і як фізична особа підприємець, і як особа, яка займається незалежною професійною діяльністю, який пов`язаний з його професійним статусом адвоката, у зв`язку з чим податкова консультація фактично передбачає додаткове податкове навантаження та подвійне оподаткування, ведення подвійної звітності (бухгалтерії), подвійну сплату ЄСВ. Вважає, що податкова консультація суперечить нормам податкового законодавства. Просить суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідач позов не визнав, у письмовому відзиві від 02.09.2021 посилається на те, що з порушених у заяві питань ДПС була надана індивідуальна податкова консультація листом від 14.04.2021 № 1529/ІПК/99-00-04-03-03-06, в якій зазначено, що фізична особа-підприємець, платник єдиного податку з ознакою провадження незалежної професійної діяльності, який здійснює підприємницьку (відмінної від адвокатської) діяльність та одночасно провадить провадить незалежну адвокатську діяльність, веде окремий облік доходів/витрат, отриманих/понесених від провадження незалежної професійної діяльності і підприємницької діяльності, та здійснює окремо розрахунки з бюджетом. Вказує, що платника податків було повідомлено, що з 01.01.2021 особа, яка здійснює незалежну адвокатську діяльність та одночасно перебуває на обліку як фізична особа-підприємець, звільняється від сплати за себе єдиного внеску як за особу, яка здійснює незалежну професійну діяльність, за умови здійснення одного виду діяльності. Вважає, що індивідуальна податкова консультація від 14.04.2021 № 1529/ІПК/99-00-04-03-03-06 є обгрунтована, правомірна та не несе за собою скасування чи поновлення виконавчих документів прийнятих контролюючим органом до відповідного платника, а отже підстави для задоволення позову відсутні.

У додаткових поясненнях вх. № 16497 від 07.04.2025 представник позивача покликається на те, що 10 жовтня 2024 року Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду 10.10.2024 розглянув справу № 420/4279/23 з аналогічним предметом доказування, що і в справі № 640/21137/21, яка розглядається за даним позовом і, відповідно, зробив правові висновки, які безпосередньо стосуються і справи за участі позивача. Зазначає, що відповідач вводить в оману суд, так як чудово знайомий з правовими позиціями Верховного Суду щодо подвійного оподаткування та проблематики фізичних осіб-підприємців з ознакою, і саме тому ДПС України взагалі були відсутні правові підстави для формування та направлення позивачу ІПК зі змістом, що протирічить податковому законодавству України. У зв`язку із чим, з наведених вище підстав, виходячи з наданих суду статтею 245 КАС України повноважень, ІПК підлягає скасуванню. Наполягає на задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі №640/21137/21.

Супровідним листом від 17.01.2023 на виконання положень п. 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України № 2825-ІХ скеровано матеріали адміністративної справи №640/21137/21 до Запорізького окружного адміністративного суду за належністю.

Справа надійшла до Запорізького окружного адміністративного суду 11.03.2025.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.03.2025 справу передано на розгляд головуючому судді Максименко Л.Я.

Ухвалою суду від 17.03.2025 прийнято справу №640/21137/21 до провадження та продовжено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

ОСОБА_1 зареєстрована 06.03.2019 року як фізична особа-підприємець, за номером запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб і фізичних осіб підприємців №0046676 та перебуває на податковому обліку в ГУ ДПС у м.Києві з 06.03.2019, як платник єдиного внеску за видом економічної діяльності 69.10. «Діяльність у сфері права» за КВЕД 2010, є платником єдиного податку 3 групи за ставкою 5%, без найманих працівників.

На підставі рішення Івано-Франківської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури №1/04 від 31.05.2017 позивач має право на заняття адвокатською діяльністю, про що видано відповідне свідоцтво за №001165 від 31.05.2017.

З 13.11.2020 позивач обліковується як фізична особа підприємець, адвокат Вангородська Ганна Ігорівна (довідка 34-ОПП №012), за відповідною заявою про внесення змін у відомості щодо обліку платника податків, відомості щодо якого не підлягають включенню до Єдиного державного реєстру.

17.11.2020 року позивач звернувся до відповідача з проханням надати індивідуальну податкову консультацію з наступних питань:

1. Чи потрібно фізичній особі-підприємцю (ФОП) з ознакою провадження незалежної професійної діяльності - адвокат вести податковий облік та сплачувати податки, ЄСВ, окремо, по фізичній особі-підприємцю та, окремо, по самозайнятій особі?

2. Після внесення змін за формою 5-ОПП, з 01 лютого 2021 року вона перебуває зареєстрованою вже як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності-адвокат, яким чином їй проводити податковий облік та які податки та збори сплачувати від здійснення правової допомоги, в тому числі адвокатської діяльності.

3. Чи може адвокат, який оформлений як ФОП з ознакою провадження незалежної професійної діяльності-адвокат, бути на спрощеній системі оподаткування та сплачувати єдиний податок за результатами своєї адвокатської діяльності?

Листом №1529/ІПК/99-00-04-03-03-06 від 14.04.2021 року ДПС України з порушених у заяві питань ДПС була надана індивідуальна податкова консультація, в якій зазначено, що фізична особа-підприємець, платник єдиного податку з ознакою провадження незалежної професійної діяльності, який здійснює підприємницьку (відмінної від адвокатської) діяльність та одночасно провадить провадить незалежну адвокатську діяльність, веде окремий облік доходів/витрат, отриманих/понесених від провадження незалежної професійної діяльності і підприємницької діяльності, та здійснює оремо розрахунки з бюджетом. Крім того, платника податків було повідомлено, що з 01.01.2021 особа, яка здійснює незалежну адвокатську діяльність та одночасно перебуває на обліку як фізична особа-підприємець, звільняється від сплати за себе єдиного внеску як за особу, яка здійснює незалежну професійну діяльність, за умови здійснення одного виду діяльності.

Не погоджуючись із вказаною податковою консультацією, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України, у редакції на час спірних правовідносин).

Відповідно до пп.14.1.172 п.14.1 статті 14 ПК України податкова консультація -індивідуальна податкова консультація та узагальнююча податкова консультація, що надаються в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з пп.14.1.172-1 п.14.1 ст.14 ПК України індивідуальна податкова консультація -роз`яснення контролюючого органу, надане платнику податків щодо практичного використання окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, та зареєстроване в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій.

В силу п.52.1 ст.52 ПК України за зверненням платників податків контролюючі органи надають їм безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію (п.52.2 ст.52 Кодексу).

Відповідно до п.52.3 ст.52 ПК України за вибором платника податків індивідуальна податкова консультація надається в усній або письмовій формі. Індивідуальна податкова консультація, надана в письмовій формі, обов`язково повинна містити назву - податкова консультація, реєстраційний номер в єдиній базі індивідуальних податкових консультацій, опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, зазначених у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання таких норм законодавства.

Як підтверджено матеріалами справи, ДПС України виконано вимоги ПК України та надано ОСОБА_1 податкову консультацію, яка містить необхідну інформацію і надає відповідь на зазначені останнім запитання.

Так, статтею 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 року № 5076-VІ встановлено, що адвокатською діяльністю визнається незалежна професійна діяльність адвоката зі здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

За пп.6 п.1 ст.1 Закону № 5076-VІ, до інших видів правової допомоги належать види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення Згідно з пп.14.1.226 п.14.1 ст.14 ПК України незалежна професійна діяльність - це діяльність адвокатів за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою -підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Так, фізична особа, яка здійснює незалежну адвокатську діяльність, не може бути підприємцем у межах такої адвокатської діяльності. Адвокатська діяльність не є підприємницькою і не може здійснюватись фізичною особою-підприємцем.

Разом з тим, згідно з нормами Закону № 5076-VІ та ПК України для фізичної особи, яка провадить незалежну адвокатську діяльність, не передбачено обмежень щодо здійснення підприємницької (відмінної від адвокатської) діяльності, не забороненої законом, у разі реєстрації такої особи підприємцем.

При цьому, відповідно до п.291.3 ст.291 ПК України cпрощена система оподаткування, обліку та звітності застосовується виключно юридичними особами або фізичними особами-підприємцями, а отже застосування спрощеної системи оподаткування фізичними особами, які здійснюють незалежну професійну діяльність, Кодексом не передбачено.

Таким чином, фізична особа-підприємець не може здійснювати адвокатську діяльність, а до доходів отриманих від провадження адвокатської діяльності, не може бути застосовано спрощену систему оподаткування та звітності.

Крім того, фізична особа, фізична особа, яка здійснює підприємницьку діяльність та одночасно провадить незалежну професійну діяльність, веде окремий облік доходів/витрат, отриманих/понесених від провадження незалежної професійної діяльності і підприємницької діяльності, та здійснює окремо розрахунки з бюджетом.

Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, встановлено у ст.178 Кодексу.

Оподаткування доходів фізичних осіб-підприємців - платників єдиного податку визначено главою 1 розділу XIV Кодексу.

У разі, якщо фізична особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, одночасно здійснює підприємницьку діяльність на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, така особа реєструє у контролюючому органі та веде дві книги обліку доходів та витрат.

Одну книгу обліку доходів та витрат, затверджену наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 р. № 481, для відображення доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, другу книгу для обліку доходів від підприємницької діяльності на спрощеній системі оподаткування, затверджену наказом Міністерства фінансів України від 19.06.2015 р. № 579.

Фізичні особи-підприємці, які мають ознаку незалежної професійної діяльності, формують та подають до органів доходів і зборів окремі звіти (п.16 розділу IV Порядку №435):

декларацію про майновий стан і доходи за формою, затвердженою наказом ДФС України від 02.10.2015 № 859, зі змінами, для відображення доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності (подає до 1 травня року, що настає за звітним, та сплачує податок на доходи фізичних осіб у розмірі 18 відс. та військовий збір - 1,5 відс. до 1 серпня року, що настає за звітним) - п.2 розділу III Порядку № 435;

декларацію фізичної особи-підприємця - платника єдиного податку третьої групи за формою, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 19.06.2015 № 578, для відображення доходів, отриманих від підприємницької діяльності (подає протягом 40 календарних днів, що настають за останнім днем звітного (податкового) кварталу, та сплачує єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання декларації) - 4 розділу III Порядку № 435.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі Закон № 2464-VI) особи, які провадять незалежну професійну діяльність, зокрема адвокатську діяльність, та отримують дохід від цієї діяльності, є платниками єдиного внеску.

Згідно з п.2 ч.1 ст.7 Закону № 2464-VI (у редакції Закону України від 28.12.2014 №77-VIII) у разі, якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник мав право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом № 2464. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

З 01.01.2017 року відповідно до Закону України від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", набрали чинності зміни, зокрема, в порядку нарахування, обчислення єдиного внеску.

Так, згідно з п.2 частини першої ст.7 Закону № 2464, у разі, якщо платник єдиного внеску, визначений п.5 частини першої ст.4 Закону № 2464, не отримав дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, він зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума, єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Таким чином, з 01.01.2017 року Законом № 2464-VI обов`язок визначення бази нарахування єдиного внеску покладено на платників, вказаних у п.5 частини першої ст.4 Закону № 2464-VI, як тих, що отримують, так і тих, які не отримують дохід від провадження незалежної професійної діяльності.

Водночас, платниками єдиного внеску, відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону № 2464-VI, є зокрема, фізичні особи-підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до п.3 частини першої статті 7 Закону № 2462464-VI 4 базою нарахування єдиного внеску для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, є сума, що визначається такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом № 2464-VI. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно з нормами ч.5 ст.8 Закону № 2464-VI єдиний внесок для зазначених категорій платників єдиного внеску встановлено у розмірі 22 відсотки до бази нарахування єдиного внеску.

При цьому підприємець, який одночасно провадить незалежну професійну діяльність, не звільняється від обов`язку подання до контролюючого органу звітності та сплати єдиного внеску з такої діяльності.

Відповідно до абз.3 ч.8 ст.9 Закону № 2464-VI фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та особи, які провадять незалежну професійну діяльність, сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Тобто, на момент звернення позивача із запитом на отримання індивідуальної податкової консультації (листопад 2020 року), особа, яка провадить незалежну професійну діяльність та одночасно здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язана перебувати на обліку як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності, вести облік отриманих доходів, а також подавати податкову звітність, сплачувати податки та єдиний внесок окремо за результатами здійснення підприємницької діяльності та незалежної професійної діяльності.

Щодо покликань позивача на постанову ВС від 10.10.2024 у справі №420/4279/23, то варто зауважити, що в цій справі суд зробив висновок щодо сплати ЄСВ згідно Закону №2464-VI. Водночас, в індивідуальній податковій консультації, яка оскаржується в даній справі, відповідач вказав, що особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність та одночасно перебуває на обліку як ФОП, звільняється від сплати за себе єдиного внеску як за особу, яка здійснює незалежну професійну діяльність, за умови здійснення одного виду діяльності. Тобто, в даному випадку нема різного тлумачення в сторін щодо обов`язку сплати ЄСВ.

Верховний Суд у постанові від 16.06.2020 року у справі №826/14366/17 звернув увагу на те, що «виконання завдань адміністративного судочинства залежить від встановлення адміністративним судом у справі об`єктивної істини та правильного застосування норм матеріального та процесуального права».

Чинне законодавство не місить положень щодо виключного застосування платником податку індивідуальної податкової консультації при здійсненні податкового обліку доходів та витрат від здійснення діяльності, тоді як відповідно до п.16.1. п.16.1 ст.16 Кодексу на платника податку покладено обов`язок вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.

При цьому, не виправдання прийнятою ДПС індивідуальною податковою консультацією сподівань та очікувань позивача з приводу порушених питань не є підставою для визнання такої консультації протиправною. Оскаржувана індивідуальна податкова консультація надана відповідно до сформульованих питань, а тому контролюючий орган діяв в межах повноважень та у спосіб, визначені нормами чинного законодавства.

Відтак, надана позивачу індивідуальна податкова консультація відповідає усім формальним вимогам, що встановлені статтею 52 Податкового кодексу України.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява №63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно з частиною 1 та 2 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За встановлених обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог, відповідно до положень статті 139 КАС України відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 2, 7, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної податкової служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, ) про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 19.05.2025.

Суддя Л.Я. Максименко