Справа № 644/3017/25
Суддя: Бугера О. В.
Дата ухвалення: 2025-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя Бугера О. В.
Справа № 644/3017/25
Провадження № 2-а/644/127/25
РІШЕННЯ

Іменем України

19 травня 2025 року Індустріальний районний суд м. Харкова, у складі:

Головуючого судді Бугери О.В.,

За участю секретаря судового засідання Рибалко В.О.,

Позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії БАД №390297 від 20.06.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 121 КУпАП, -

УСТАНОВИВ:

Позивачем, 07.04.2025 року, подано до суду позовну заяву, в якій він просив суд скасувати постанову інспектора командира взводу 2 роти 3 батальйону 4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Нельги В.О., серії БАД № 390297 від 20.06.2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 121 КУпАП та накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень, просив стягнути судовий збір, притягнути інспектора Нельгу В.О., адмінпрактику до відповідальності за незнання закону та нехтування судовим рішенням.

В обґрунтування позову посилався на те, що відповідно до складеної постанови його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 121 КУпАП, з даною постановою не погоджується, оскільки правил дорожнього руху він не порушував. Рухаючись трасою М29 159 км, він був незаконно зупинений інспектором Нельгою В.О., який почав вимагати від нього документи на автомобіль, посвідчення водія, страховий поліс та технічний контроль. Він пояснив, що його автомобіль не проходить техконтроль, оскільки відноситься до легкового транспорту та повідомляв про наявність судового рішення, але працівник поліції відповідні доводи проігнорував та склав щодо нього відповідну постанову. Наполягав на тому, що його автомобіль відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є вантажнопасажирським, 7 посадочних місць, маса якого не перевищує 3500 кг і кількістю сидячих місць не перевищує 8, комерційною діяльністю не займається, з урахуванням Віденської конвенції о дорожнім руху від 08.11.1968 року, яка підписана Україною, ДСТУ 2984-95, є легковим автомобілем. Раніше дане питання вже було предметом розгляду суду та рішенням суду було скасовано постанову про притягнення його до відповідальності. Вважав, що інспектор безпричинно зупинив його автомобіль, при розмові не вів відеофіксацію, не врахував його доводи та рішення суду та не заважаючи на його позицію оскаржувати прийняту постанову, подачу позовної заяви, постанова була передана на виконання до відділу державної виконавчої служби, якими в ході виконання було заблоковано його банківські картки.

Представником відповідача ДПП Кучер Л.А., подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності позивача є законною та обґрунтованою. Позивач вже звертався до суду з аналогічним позовом та в задоволенні позову було відмовлено, тому суд першої інстанції достовірно встановив факт вчинення позивачем відповідного адміністративного правопорушення та наявність підстав для його притягнення до адміністративної відповідальності, а також дійшов до правильного та обґрунтованого висновку про правомірність такого притягнення до адміністративної відповідальності та відсутність правових підстав для задоволення позову. Прийнята постанова повністю відповідає вимогам Інструкції щодо оформлення постанови, інспектором під час розгляду справи було дотримано вимоги чинного законодавства, роз`яснено права, ознайомлено з матеріалами справи, переконливих доводів невинуватості позивачем на місці надано не було, процедура розгляду була зафіксована на нагрудний відео реєстратор, але враховуючи час з моменту вчинення правопорушення відеозапис не було збережено, тому надати суду відеозапис не є можливим. Наведено положення ст.ст. 35, 37 Закону України «Про дорожній рух», ПДР України, Закону України «Про Національну поліцію», КУпАП. Просила проводити розгляд справи за відсутності представника, в задоволенні позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні позивач доводи позову підтримав, просив його задовольнити, посилався на обставини викладені в позові, просив стягнути з відповідача на його користь судові витрати, а також просив вжити заходів реагування на порушення закону з боку інспектора та представників адмінпрактики, оскільки було невірно трактовано норму закону та не було враховано рішення суду з аналогічного питання.

З урахуванням пояснень наданих позивачем, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до постанови інспектора командира взводу 2 роти 3 батальйону 4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Нельги В.О., серії БАД № 390297 від 20.06.2024 року позивача у справі ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень. Правопорушення полягає в тому, що 04.06.2024 року позивач ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes-Benz 211», державний номерний знак НОМЕР_1 в Дніпропетровській області, на а/д М-29, 159 км, що є вантажним автомобілем та підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, чим порушив п.31.3. «б» Правил дорожнього руху України та ст. 35 Закону України «Про дорожній рух».

Оцінюючи доводи сторони відповідача щодо наявності судового рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог позивача, суд враховує, що постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2025 року рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20.01.2025 року, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено, скасовано та у задоволенні позову відмовлено, але при цьому даною постановою лише було встановлено правомірність відмови в задоволенні позову у зв`язку із неналежністю відповідача, роз`яснено право повторно позивачу звернутись до суду з адміністративним позовом до належного відповідача. Оцінки доводам сторін щодо правомірності прийняття постанови про притягнення до відповідальності надано не було.

Оцінюючи правомірність прийняття постанови від 20.06.2024 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. При цьому, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Згідно п. 8 ч.1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ч. 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до Наказу МВС України «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» від 07.11.2015 № 1395, Інструкція визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 121 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Відповідно до вимог п. 31.3 «б» Правил дорожнього руху України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством: якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Згідно з ч.1 ст.35 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» обов`язковому технічному контролю не підлягають 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років. 3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України «Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України»;

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний транспортний засіб - колісний транспортний засіб (автобус, вантажний та легковий автомобіль, причіп, напівпричіп), який використовується для перевезення пасажирів, вантажів або виконання спеціальних робочих функцій (далі - транспортний засіб); автомобіль вантажний - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів; автомобіль легковий - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів з кількістю місць для сидіння не більше ніж дев`ять з місцем водія включно;

Як вбачається з наданої копії страхового полісу, транспортний засіб «Mercedes-Benz», модель 211КА, тип В3, вантажопасажирський-В, повна маса 2800 кг, кількість місць для сидіння, включно з місцем водія 8, також зазначено в полісі в розділі сфера використання не використовується з метою надання платних послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів.

Відповідно до Державного стандарту України. Засоби транспортні дорожні. ДСТУ 3649-97. Експлуатаційні вимоги безпеки. Транспортні засоби вагою до 3500 кг і кількістю сидячих місць, крім сидіння водія, не більше восьми відносяться лише до категорії «В», тобто до легкових автомобілів. Тобто, автомобілі типу «Вантажопасажирські-В» з кількістю місць для сидіння не більше дев`яти, які за своєю конструкцією та обладнанням призначені для перевезення пасажирів та їх багажу із забезпеченням необхідного комфорту та безпеки, вагою до 3500 кг, є не вантажними автомобілями, а легковими. А тому, відповідно до ст. 35 Закону «Про Дорожній рух», ДСТУ, такі автомобілі обов`язковому технічному контролю не підлягають (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів з метою отримання прибутку).

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З урахуванням досліджених матеріалів справи будь-яких доказів, які б підтверджували, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_2 , окрім посилання на тип транспортного засобу, підлягає обов`язковому технічному контролю, не надано стороною відповідача. Досліджені докази надані позивачем, а саме копія страхового полісу, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, свідчать про те, що транспортний засіб позивача не підлягає обов`язковому технічному контролю.

Окрім того, постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20.02.2018 року було скасовано постанову серії БР №047185 від 09.11.2017 року, про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч.3 ст. 121 КУпАП, та провадження було закрито. Із змісту копія постанови вбачається, що на позивача було накладено адміністративне стягнення саме з підстав не проходження обов`язкового технічного контролю цим же транспортним засобом «Mercedes-Benz», модель 211КА.

Відповідно до ч.4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи, що предметом оскарження в справі № 644/7353/17, провадження № 2-а/644/5/18, була постанова інспектора УПП ДПП, саме щодо накладання адміністративного стягнення за ч.3 ст. 121 КУпАП у зв`язку із порушенням позивачем п.31.3. (Б) ПДР України під час керування цим же транспортним засобом «Mercedes-Benz», модель 211КА, та судом встановлено факт неправомірності прийнятої постанови та її скасовано, а дана постанова набрала законної сили, суд вважає, що обставини віднесення транспортного засобу до легкового та відсутності обов`язку проходження огляду також не підлягають доведенню.

Згідно роз`яснень, які містяться в частині другій пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Тобто, з урахуванням наведених обставин, суд вважає, що є підстави для скасування постанови та задоволення позовних вимог. Підстав для вжиття заходів, передбачених ст. 249 КАС України суд не вбачає, право позивача відновлено шляхом скасування постанови та закриття провадження у справі.

Відповідно до вимог п.3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним при подачі позову судовий збір.

Керуючись ст.ст.121, 251, 268, 276, 283, 287-289 КУпАП, ст.ст. 2, 9, 243-246, 249, 286 КАС України, ПДР України, затверджених Постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , задовольнити.

Скасувати постанову інспектора командира взводу 2 роти 3 батальйону 4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Нельги В.О., серії БАД № 390297 від 20.06.2024 року якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень, та провадження по справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (ЄДРПОУ 40108646, адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернеста, 3) на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Повний текст рішення виготовлений та проголошений 19.05.2025 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: суддя О.В. Бугера