Справа № 300/1766/25
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2025-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 рокуЛьвівСправа № 300/1766/25 пров. № А/857/13142/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 березня 2025 року про відмову у відкритті провадження у частині заявлених позовних вимог у справі за його позовом до Західного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги та ОСОБА_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій,

суддя(і) у І інстанції Боршовський Т.І.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ,

дата складення повного тексту рішення 24 березня 2025 року,

ВСТАНОВИВ :

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Західного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги та ОСОБА_2 , у якому просив:

щодо Західного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги:

- визнати протиправною бездіяльність Західного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги, який не виконав вимоги статті 26 Закону України Про безоплатну правничу допомогу і не забезпечив своєчасне отримання ОСОБА_1 якісної у повному обсязі безоплатної вторинної допомоги по справах №0001196, №300/4699/22;

- визнати протиправною бездіяльність Західного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги, який не виконав своїх договірних обов`язків з адвокатом Микуличем І.В. згідно з положеннями постанови Кабінету Міністрів України № 1163 від 07.11.2023, а саме:

не проконтролював виконання доручень, виданих адвокату Микуличу І.В. від 06.02.2024 № 017/06.1/1097, від 06.02.2024 № 017/07-5/1098 до повного виконання доручень;

не запитував з метою проведення моніторингу якості, повноти, своєчасності надання ОСОБА_1 допомоги адвокатом Микуличем І.В.;

не звертався до КДКА Івано-Франківської області зі скаргою на адвоката Микулича І.В.;

не подавав клопотання до координаційного центру БПД про виключення адвоката Микулича І.В. з реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правничу допомогу;

не звертався з поданням до комісії з оцінювання якості надання правничої допомоги клієнту адвокатом Микуличем І.В.;

- зобов`язати Західний міжрегіональний центр з надання безоплатної правничої допомоги вчинити такі дії: звернутися з поданням до комісії з оцінювання якості надання правничої допомоги клієнту адвокатом ОСОБА_2 ; подати клопотання до координаційного центру БПД про виключення адвоката ОСОБА_2 з реєстру адвокатів, які безоплатну вторинну правничу допомогу; подати скаргу до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Івано-Франківської області відносно адвоката Микулича І.В. з підстав не виконання обов`язків адвоката згідно Закону України Про адвокатуру;

- визнати протиправною бездіяльність Західного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги, який не розглянув письмові вимоги ОСОБА_1 від 30.09.2024 надати звіт про об`єми виконаних робіт адвокатом Микуличем І.В. по справах №0001196, №300/4699/22; зобов`язати Західний міжрегіональний центр з надання безоплатної правничої допомоги надати запитувані ОСОБА_1 документи по вимогах;

- визнати частково незаконним і скасувати наказ Західного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги № 3-БВПД/017/06.1-2/47 від 13.02.2024 у частині заміни адвоката пункт 10 частини 2 статті 24 Закону України Про безоплатну правничу допомогу; зобов`язати Західний міжрегіональний центр з надання безоплатної правничої допомоги у наказі записати підставу заміни пункт 2 частини 2 статті 24 Закону України Про безоплатну правничу допомогу - неналежне виконання адвокатом своїх зобов`язань за умовами договору;

- стягнути із Західного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги на користь ОСОБА_1 моральну шкоду по справі №0001196 35000 євро, по справі № 300/4699/22 35000 євро, а також процесуальні витрати 34000,00 грн;

щодо ОСОБА_2 :

- визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_2 , який не виконав обов`язок надання якісної правничої допомоги клієнту - ОСОБА_1 , отримавши доручення на представництво по справах №0001196, №300/4699/22, чим порушив свої обов`язки адвоката, визначені статтею 21 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність;

- визнати порушення адвокатом ОСОБА_2 присяги адвоката України і правил адвокатської етики;

- визнати порушенням пункту 2 частини 1 статті 21 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність ненадання на вимогу клієнта від 30.09.2024 надати звіт про виконані роботи по справах №0001196, №300/4699/22;

- визнати рішенням суду порушення адвокатом ОСОБА_2 заборони використовувати свої права всупереч інтересам клієнта ОСОБА_1 , отримав доручення від 06.02.2024 по справах, які вже розпочаті, не перевірив у системі Електронний суд стан розгляду у тому числі час і день судових засідань, не прибув до суду і не вивчив матеріали справ, не здійснював дій, спрямованих на зустріч з клієнтом, чим порушив положення частини 2 статті 21 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність;

- визнати поведінку адвоката ОСОБА_2 12.02.2024 з клієнтом, як підрив авторитету адвокатури, порушення Правил адвокатської етики адвоката, обов`язків адвоката згідно із статтею 21 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду за невиконання доручень по кримінальній справі №0001196 у сумі 35000 євро, за невиконання доручення по справі № 300/4699/22 в сумі 35000 євро, а також процесуальні витрати в сумі 34000 грн.

Ухвалою судді Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.03.2024 у справі №300/1766/25 у відкритті провадження в частині вимог до ОСОБА_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій відмовлено на підставі пункту 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому суддя виходив із того, що звернення позивача до суду обумовлено незгодою з обсягом та якістю наданих адвокатом Микуличем І.В. правничої допомоги у справах №0001196 та №300/4699/22, які Микулич І.В. мав здійснити на виконання доручень Західного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги від 06.02.2024 № 017/06.1/1097 та від 06.02.2024 № 017/07-5/1098, а також визнання протиправними дії адвоката Микулича І.В. під час особистого спілкування з ОСОБА_1 за місцем здійснення адвокатської діяльності. Тому спір у цій справі в частині вимог до ОСОБА_2 не може бути предметом розгляду у адміністративному суді, оскільки законодавством визначено інший порядок та суб`єктів до яких можуть бути оскаржені такі дії адвоката.

Окрім того, вказаною ухвалою роз`яснено позивачу, що на виконання вимог частини 2 статті 25 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність оцінка якості, повноти та своєчасності надання адвокатами безоплатної вторинної правничої допомоги здійснюється комісіями, утвореними для цієї мети радами адвокатів регіонів, а не судом в порядку розгляду адміністративного позову. У разі, якщо ОСОБА_1 в діях адвоката ОСОБА_2 вбачає ознаки дисциплінарного проступку, він вправі звернутися зі скаргою до Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Івано-Франківської області у порядку, передбаченому Законом України Про адвокатуру та адвокатську діяльність.

Не погодившись із винесеною ухвалою, її оскаржив позивач ОСОБА_1 , який вважає її незаконною.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що позивачем подано позов до суб`єкта Західного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги, оскільки незадоволений з обсягом та якістю наданих адвокатом Микуличем І.В. правничої допомоги.

Вважає, що заявлені позовні вимоги до ОСОБА_2 мають розглядатись у адміністративному судочинстві. Окрім того, звертає увагу, що судом не роз`яснено, у якому судочинстві слід розглядати заявлені вимоги до ОСОБА_2 .

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення суддею першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.

Як слідує з матеріалів справи, спірні правовідносини пов`язані із незгодою ОСОБА_1 із обсягом та якістю наданої адвокатом Микуличем І.В. правничої допомоги у справах №0001196 та №300/4699/22, які той мав здійснити на виконання доручень Західного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги від 06.02.2024 № 017/06.1/1097 та від 06.02.2024 № 017/07-5/1098. Також ОСОБА_1 вважає протиправними дії адвоката Микулича І.В. під час особистого спілкування з ОСОБА_1 за місцем здійснення адвокатської діяльності.

Відмовляючи у відкритті провадження, суддя виходив із того, що адвокат не є посадовою чи службовою особою органів, які згідно із статтями 9, 15 Закону України Про безоплатну правничу допомогу мають право надавати послуги безоплатної первинної та вторинної правничої допомоги, а є окремим суб`єктом, який може надавати такі послуги на підставі відповідного доручення центру з надання безоплатної правничої допомоги та/або довіреності відповідно до вимог процесуального закону, в межах незалежної професійної діяльності адвокатури в Україні, із забезпеченням під час надання таких послуг усіх прав та гарантій, встановлених Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", іншими законами України. Отже, під час надання послуг з безоплатної первинної та вторинної правничої допомоги адвокат не здійснює публічно-владних управлінських функцій.

Таким чином, в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України адвокат не відноситься до суб`єктів владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність яких можуть бути оскаржені до адміністративних судів.

Як наслідок, адвокат не відноситься до передбачених статтею 31 Закону України Про безоплатну правничу допомогу посадових і службових осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких можуть бути оскаржені в адміністративному порядку відповідно до Закону України Про адміністративну процедуру та/або до адміністративного суду, оскільки такий порядок оскарження стосується посадових чи службових осіб органів, які згідно з статтями 9, 15 Закону України Про безоплатну правничу допомогу надають послуги безоплатної первинної та вторинної правничої допомоги, окрім адвоката.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення суддею суду першої інстанції даного процесуального питання оскаржуваною ухвалою та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до пункту 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Справи, у публічно-правових спорах, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів визначені частиною 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України. Вказаний перелік є вичерпним.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать виключно публічно-правові спори, які відповідають ознакам спорів, визначених частиною 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як слідує з позовних вимог, заявлених до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 оскаржує обсяг та якість наданих адвокатом Микуличем І.В. правничої допомоги, а також вважає протиправними дії адвоката Микулича І.В. під час особистого з ним спілкування за місцем здійснення адвокатської діяльності.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про безоплатну правову допомогу" суб`єктами надання безоплатної вторинної правової допомоги в Україні є:

1) центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги;

2) адвокати, включені до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу.

Згідно з частиною 2 статті 26 Закону України "Про безоплатну правову допомогу" адвокат, який надає безоплатну вторинну правову допомогу на постійній основі за контрактом чи на тимчасовій основі на підставі договору, має всі обов`язки, встановлені Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", іншими законами України.

Як визначено пунктами 1, 2 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність":

1) адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом;

2) адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатура є незалежною від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб.

Зважаючи на викладене, на переконання апеляційного суду, адвокат не відповідає визначенню суб`єкта владних повноважень, яке міститься у пункті 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином слід погодитись з висновком судді Івано-Франківського окружного адміністративного суду, що вимоги ОСОБА_1 , заявлені до ОСОБА_2 , не підлягають розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, апеляційний суд погоджується із висновком судді суду першої інстанції, що даний спір не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суддя першої інстанції, вирішуючи зазначене процесуальне питання, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 241, 242, 243, 308, 311, 313, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу судді Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 березня 2025 року про відмову у відкритті провадження у частині заявлених позовних вимог у справі №300/1766/25 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Л. Я. Гудим
В. Я. Качмар