Справа № 320/29512/24
Суддя: Черпак Юрій Кононович
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Черпака Ю.К.,

суддів Кобаля М.І., Штульман І.В.,

за участю секретаря судового засідання Шіндер Ю.О.,

представника позивача Карпця Є.М.,

представника відповідача Стужук О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової служби України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2024 року, ухвалене в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження без повідомлення та виклику сторін, у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЮКРЕЙН ТОБАКО ІНКОРПОРЕЙТЕД» до Державної податкової служби України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «ЮКРЕЙН ТОБАКО ІНКОРПОРЕЙТЕД» (далі - позивач/ТОВ «ЮКРЕЙН ТОБАКО ІНКОРПОРЕЙТЕД») звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової служби України (далі - відповідач/апелянт/ДПС України) з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження ДПС України від 20 травня 2024 року № 196-р/л «Про відмову у видачі ліцензії»;

- зобов`язати ДПС України видати ТОВ «ЮКРЕЙН ТОБАКО ІНКОРПОРЕЙТЕД» ліцензію на виробництво тютюнових виробів (сигарет).

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, вказав, що спірне розпорядження відповідача є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки викладені в ньому підстави не ґрунтуються на законі та суперечать положенням частини п`ятнадцятої статті 3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР. Зазначив, що всі документи, подані до податкового органу з метою отримання ліцензії, оформлено належним чином, а кожна копія містить засвідчувальний напис, підпис директора, печатку та дату засвідчення. Крім того, усі сторінки документів прошиті, пронумеровані та містять відповідні засвідчувальні написи. Також зауважив, що стаття 3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР не містить чіткого регламенту щодо порядку оформлення таких документів, тому вказана відповідачем підстава для відмови у видачі ліцензії є незаконною.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2024 року позов ТОВ «ЮКРЕЙН ТОБАКО ІНКОРПОРЕЙТЕД» задоволено.

Визнано протиправним та скасовано розпорядження ДПС України від 20 травня 2024 року № 196-р/л «Про відмову у видачі ліцензії».

Зобов`язано ДПС України видати ТОВ «ЮКРЕЙН ТОБАКО ІНКОРПОРЕЙТЕД» () ліцензію на виробництво тютюнових виробів (сигарет).

Стягнуто на користь ТОВ «ЮКРЕЙН ТОБАКО ІНКОРПОРЕЙТЕД» () судові витрати у сумі 6 056, 00 (шість тисяч п`ятдесят шість) грн 00 коп за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - ДПС України ().

Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було дотримано всіх вимог, передбачених статтею 3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР, необхідних для отримання ліцензії на виробництво тютюнових виробів. Надані до податкового органу документи містили передбачені законодавством реквізити засвідчення копій, зокрема: напис «згідно з оригіналом», підпис уповноваженої особи, дату засвідчення та печатку, а частина документів була належно прошита й пронумерована. Вимога податкового органу щодо обов`язкової наявності прізвища, імені та по батькові особи, яка завірила копії, на кожній сторінці документів, не ґрунтується на імперативних приписах закону і є проявом надмірного формалізму. Натомість жодної прямої законодавчої норми, яка б визначала інший, більш детальний порядок засвідчення копій у цьому випадку, не встановлено. Окрім того, позивач також виконав інші обов`язкові умови для отримання ліцензії, зокрема володіє приміщенням і обладнанням, які забезпечують повний технологічний цикл виробництва тютюнових виробів, а також має чинні договори з акредитованою лабораторією та атестацію виробництва.

В апеляційній скарзі ДПС України, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначено, що суд першої інстанції неправильно застосував положення частини п`ятнадцятої статті 3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР, яка передбачає обов`язкову вимогу щодо належного засвідчення документів, поданих у складі заяви про видачу ліцензії. При цьому, частина поданих ТОВ «ЮКРЕЙН ТОБАКО ІНКОРПОРЕЙТЕД» документів була завірена з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема не на кожній сторінці були належні реквізити, а саме: напис «згідно з оригіналом», підпис, ініціали та прізвище, дата засвідчення, а також печатка, яка охоплює частину тексту. Вимога щодо такого засвідчення документів є імперативною, і суд не мав підстав трактувати її інакше або визнавати недотримання формальних вимог малозначущим порушенням. Посилання суду на «надмірний формалізм» не узгоджується із законодавчим приписом, що прямо покладає відповідальність за правильність оформлення документів саме на суб`єкта господарювання. Апелянт наголосив, що його дії були правомірними та здійснювались відповідно до вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР та ДСТУ 4163:2020, який встановлює правила оформлення копій документів. Водночас податковий орган не мав права на розсуд у вирішенні цього питання і був зобов`язаний відмовити у видачі ліцензії у разі виявлення порушень встановлених формальних вимог до документів, поданих заявником.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач навів доводи щодо законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити скаргу без задоволення. Зазначив, що всі документи були подані з дотриманням вимог частини 15 статті 3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР, належним чином засвідчені, а відповідач так і не вказав конкретно, які саме документи засвідчені з порушеннями. Відмова ДПС була формальною, без достатніх підстав, і не відповідала принципам добросовісності, обґрунтованості та пропорційності. Крім того, звернув увагу на значне перевищення строку розгляду заяви (214 днів замість 30), а також на виконання всіх передбачених законом вимог для отримання ліцензії.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2025 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 травня 2025 року вирішено перейти із письмового провадження у відкрите судове засідання та призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні на 20 травня 2025 року о 15 год. 30 хв.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та їх правову оцінку, правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ТОВ «ЮКРЕЙН ТОБАКО ІНКОРПОРЕЙТЕД» є суб`єктом господарської діяльності. Основний вид економічної діяльності товариства є (код КВЕД): 12.00 виробництво тютюнових виробів (основний); Додаткові види економічної діяльності: 52.10 складське господарство; 46.17 діяльність посередників у торгівлі продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 46.90 неспеціалізована оптова торгівля; 46.35 оптова торгівля тютюновими виробами.

30 жовтня 2023 року ТОВ «ЮКРЕЙН ТОБАКО ІНКОРПОРЕЙТЕД» звернулось до ДПС України із заявою про видачу ліцензії на виробництво тютюнових виробів (сигарет) вих. № 30/10-23 від 30 жовтня 2023 року (Вх. № 2616/АП ДПС України від 31 жовтня 2023 року), в якій викладено прохання видати ліцензію на виробництво тютюнових виробів (сигарет) за наступною адресою виробництва: 78405, Івано-Франківська область, Надвірнянський район, місто Надвірна, вулиця Майданська, будинок 5 В, відповідно до статті 3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР.

Також позивач надав документи, передбачені статтею 3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР (реєстр поданих документів № 30/10-23-2 від 30 жовтня 2023), а саме:

- реєстр поданих документів № 30/10-23-2 від 30 жовтня 2023 року;

- оригінал платіжного документу про сплату збору № 201 від 06 квітня 2023 року;

- копії засновницьких документів товариства, а саме: копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «ЮТІ», копія рішення № 1 від 04 березня 2020 року, копія рішення № 35 від 19 жовтня 2021 року, копія Статуту ТОВ «ЮТІ»;

- копія атестату виробництва, виданого ДП «Івано-Франківськстандартметрологія» та зареєстрованого в реєстрі ООВ ДП «Івано-Франківськстандартметрологія» 05 квітня 2023 року за № UAO135.AE07-23;

- копія договору з акредитованою лабораторією, а саме: договір № 131 від 02 лютого 2023 року на виконання науково-дослідної роботи, укладений ТОВ «ЮТІ з Державним підприємством «Науковий центр превентивної токсикології, харчової та хімічної безпеки імені академіка Л.І.Медведя Міністерства охорони здоров`я України»;

- копія додаткової угоди № 1 до договору № 131 від 02 лютого 2023 року;

- копія листа вих. № 17.04-23 від 17 квітня 2023 року, адресованого до акредитованої лабораторії про зміну адреси ТОВ «ЮТІ»;

- копії документів про акредитацію лабораторії;

- копія договору оренди на 1 % будівлі з додатками та Актом прийому-передачі, а саме договір оренди № 1, посвідчений 27 вересня 2023 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Павлісяком Т.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 1598;

- додаток № 1, 2 та акт № 1 до договору оренди № 1 від 27 вересня 2023 року, посвідчені приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Павлісяком Т.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 1599 та 1600;

- копія витягу з Державного реєстру речових прав ідентифікаційний № 348232166 від 27 вересня 2023 року про реєстрацію Договору оренди № 1 від 27 вересня 2023 року;

- копія Витягу з Державного реєстру речових прав ідентифікаційний № 322165477 від 07 лютого 2023 року про реєстрацію права власності на 1 % будівлі;

- копія Витягу з Державного реєстру речових прав ідентифікаційний № 322165745 від 07 лютого 2023 року про реєстрацію права власності на 99 % будівлі;

- оригінал довідки вих. № 21/04-23-2 від 21 квітня 2023 року про перелік обладнання для виробництва тютюнових виробів, що є у власності Товариства;

- оригінал довідки вих. № 30/10-23-1 від 30 жовтня 2023 року про прилади для обліку готової продукції;

- копія запиту вих. № 25.10-23 від 25 жовтня 2023 року до ДП Івано-Франківськстандартметрологія;

- копія відповіді ДП Івано-Франківськстандартметрологія вих. № 01-01/1579 від 30 жовтня 2023 року на запит вих. № 25.10-23 від 25 жовтня 2023 року;

- копія договору фінансового лізингу № 06/05 від 06 травня 2020 року разом з усіма специфікаціями та додатковими угодами до договору (дві пакувальні лінії Focke);

- копія ВМД № UA 305160/2022/046937 від 07 жовтня 2022 року та 23UA45U0 від 20 березня 2023 року, що не відноситься до категорії товарів за УКТЗЕД 84781000;

- копія договору фінансового лізингу № 11/1 від 11 січня 2021 року разом з усіма специфікаціями та додатковими угодами до договору (машина з виробництва фільтропалочок KDF5 LEAD);

- копія ВМД № UA 305160/2021/079801 від 29 листопада 2021 року про поставку обладнання KDFS LEAD, що не відноситься до категорії товарів за УКТЗЕД 84781000;

- копія договору фінансового лізингу № 07/07 від 07 липня 2020 року разом з усіма специфікаціями та додатковими угодами до договору (цех підготовки тютюнової мішки);

- копії ВМД про поставку обладнання цеху підготовки тютюнової мішки, що не відноситься до категорії товарів за УКТЗЕД 84781000, а саме: 22.1. 22.2 ВМД № 23UA09U5 від 04 лютого 2023 року; ВМД № 23UA02U3 від 09 лютого 2023 року; ВМД № 23UA04U1 від 09 лютого 2023 року; ВМД № 23UA06U0 від 09 лютого 2023 року; ВМД № 23UA78U3 від 17 лютого 2023 року; ВМД № 23UA38U2 від 18 лютого 2023 року; ВМД № 23UA43U1 від 18 лютого 2023 року; ВМД № 23UA45U0 від 18 лютого 2023 року; ВМД № 23UA50U9 від 18 лютого 2023 року; ВМД № 23UA53U6 від 18 лютого 2023 року; ВМД № 23UA21U1 від 18 лютого 2023 року; ВМД № 23UA24U9 від 18 лютого 2023 року; ВМД № 23UA21U5 від 13 березня 2023 року; ВМД № 23UA31U0 від 13 березня 2023 року; ВМД № UA305160/2022/007122 від 18 лютого 2022 року; ВМД № UA305160/2022/007397 від 21 лютого 2022 року; ВМД № UA305160/2022/007401 від 21 лютого 2022 року; ВМД № UA305160/2022/007742 від 23 лютого 2022 року; ВМД № UA305160/2022/007751 від 23 лютого 2022 року; ВМД № UA305160/2022/006819 від 17 лютого 2022 року; ВМД № UA305160/2021/077467 від 17 листопада 2021 року; ВМД № UA305160/2022/007202 від 19 лютого 2022 року; ВМД № UA305160/2022/007204 від 19 лютого 2022 року; ВМД № UA305160/2022/007200 від 19 лютого 2022 року;

- копія договору фінансового лізингу № 08/07 від 08 липня 2020 року разом з усіма специфікаціями та додатковими угодами до договору (дві лінії виробництва сигарет);

- копія договору поставки № 09/2021-Л від 09 липня 2021 року (принтери ДОМІНО) разом з протоколом розбіжностей, специфікаціями, додатками та видатковою накладною на поставку принтерів ДОМІНО.

Додатково, у зв`язку із закінченням угоди з акредитованою лабораторією, ТОВ «ЮКРЕЙН ТОБАКО ІНКОРПОРЕЙТЕД» 27 лютого 2024 року надало ДПС України:

- оригінал доповнення до заяви № 27/02-24 від 27 лютого 2024 року про видачу ліцензії на виробництво тютюнових виробів (сигарет) від 30 жовтня 2023 року вх. № 2616/АТ від 31 жовтня 2023 року;

- завірена копія попередньої угоди № 3/13-5 про співробітництво та організацію взаємовідносин від 02 лютого 2024 року з акредитованою лабораторією Державне підприємство «Науковий центр превентивної токсикології, харчової та хімічної безпеки імені академіка Л.І. Медведя Міністерства охорони здоров`я України»;

- завірена копія договору № 138 на виконання науково-дослідної роботи від 19 лютого 2024 року з акредитованою лабораторією Державне підприємство «Науковий центр токсикології, харчової та хімічної безпеки імені академіка Л.І.Медведя Міністерства охорони здоров`я України».

20 травня 2024 року ДПС України за результатами розгляду заяви та доданих до неї документів прийняла розпорядження № 196-р/л «Про відмову у видачі ліцензії», яким відмовлено у видачі ліцензії на виробництво тютюнових виробів (сигарет) за адресою: 78405, Івано-Франківська область, Надвірнянський район, місто Надвірна, вулиця Майданська, будинок 5В. У зазначеному розпорядженні вказано, що підставою для відмови є недотримання вимог частини 15 статті 3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР, а саме: частина документів, поданих разом із заявою, завірені в порушення вимог чинного законодавства.

Не погоджуючись із прийнятим розпорядженням, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Колегія суддів, переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, враховує наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР (далі - Закон № 481/95-ВР/в редакцій, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального на території України.

Відповідно до визначень, наведених у статті 1 Закону № 481/95-ВР, ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ, що засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку;

тютюнові вироби - сигарети з фільтром або без фільтру, цигарки, сигари, сигарили, а також люльковий, нюхальний, смоктальний, жувальний тютюн, махорка та інші вироби з тютюну чи його замінників для куріння, нюхання, смоктання, жування чи вдихання без горіння шляхом нагрівання;

повний технологічний цикл виробництва - сукупність приміщень, технологічного та іншого обладнання, відповідних технологічних процесів, що забезпечують переробку сировини в продукцію, готову для реалізації кінцевому споживачу, а також лабораторій (власних або залучених на договірних засадах у випадках, передбачених цим Законом), акредитованих відповідно до законодавства.

Частиною першою статті 3 Закону № 481/95-ВР встановлено, що ліцензії на виробництво спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, видаються та анулюються органом виконавчої влади, уповноваженим Кабінетом Міністрів України.

Ліцензії на виробництво тютюнових виробів видаються лише суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які на момент подання заяви про видачу ліцензії є власниками або на інших не заборонених законодавством підставах володіють та/або користуються приміщеннями та обладнанням, що забезпечують повний технологічний цикл виробництва тютюнових виробів, включаючи виготовлення тютюнової суміші, сигаретні цехи, за умови що використання для виробництва таких приміщень та обладнання здійснює тільки один суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво).

Ліцензія видається за поданою нарочно, поштою або в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додаються: копії засновницьких документів; атестат виробництва, виданий центральним органом виконавчої влади, уповноваженим відповідно до законодавства, а для малих виробництв виноробної продукції та малих виробництв дистилятів - зареєстрована декларація відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства (крім виробництва пального); договір з акредитованою відповідно до законодавства лабораторією (у разі відсутності власної акредитованої лабораторії); документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.

Суб`єкт господарювання у разі зміни будь-яких відомостей, зазначених у виданій суб`єкту господарювання (у тому числі іноземному суб`єкту господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) ліцензії (крім змін, пов`язаних з реорганізацією суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) та/або зміною типу акціонерного товариства), зобов`язаний повідомити орган, який видав ліцензію, про такі зміни протягом 30 днів з дня, наступного за днем їх настання.

Частиною п`ятнадцятою статті 3 Закону № 481/95-ВР встановлено, що зазначені документи, подані нарочно або поштою, мають бути завірені заявником.

Відповідно до положень статті 3 Закону № 481/95-ВР вимагати подання будь-яких інших документів, окрім прямо передбачених цим Законом, заборонено. Передбачено, що копії таких документів подаються в одному примірнику, а сама заява про видачу ліцензії разом із доданими до неї документами подається уповноваженою особою заявника особисто, надсилається рекомендованим листом або в електронному вигляді (для малих виноробних виробництв - виключно в електронній формі). При цьому відповідальність за достовірність поданих разом із заявою даних покладається виключно на заявника.

Ліцензія або рішення про відмову у її видачі видається заявнику органом виконавчої влади, уповноваженим Кабінетом Міністрів України, не пізніше 30 календарних днів з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. У рішенні про відмову у видачі ліцензії повинна бути вказана підстава для відмови.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до Державної податкової служби України із заявою про видачу ліцензії на виробництво тютюнових виробів (сигарет), додавши до неї повний перелік документів, передбачений статтею 3 Закону № 481/95-ВР, що не заперечувалося самою податковою службою.

Втім, за результатами розгляду поданої заяви та доданих документів, 20 травня 2024 року ДПС України прийняла розпорядження № 196-р/л, яким відмовила у видачі ліцензії на підставі того, що частина наданих документів, на її думку, була засвідчена з порушенням вимог чинного законодавства.

Свою позицію відповідач обґрунтовує тим, що однією з обов`язкових умов отримання ліцензії є подання документів, завірених належним чином згідно з вимогами, установленими ДСТУ 4163:2020, і в разі недотримання цієї вимоги податковий орган позбавлений можливості видати відповідну ліцензію.

Пунктами 5.26, 5.27 Національного стандарту «Вимоги до оформлювання документів» (ДСТУ 4163:2020) визначено, що відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів «згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису. Підпис відповідальної особи засвідчують на документі відбитком печатки організації, який ставлять так, щоб він охоплював останні кілька літер назви посади особи, яка підписала документ.

Зазначеним способом повинна засвідчуватись кожна сторінка документа, поданого у копії.

Тобто, виходячи зі змісту вказаного положення, належно засвідченими документами вважаються ті копії, на кожній сторінці яких міститься відмітка «згідно з оригіналом», зазначено назву посади, проставлено особистий підпис уповноваженої особи, її ініціали та прізвище, дату засвідчення, а також відбиток печатки організації, який частково охоплює напис із назвою посади особи, що засвідчила документ.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачем було дотримано усіх вимог законодавства для отримання ліцензії на виробництво тютюнових виробів, передбачених частиною п`ятнадцятою статті 3 Закону України № 481/95-ВР, оскільки виходячи з правового аналізу наявних у справі документів, які надавались ним до податкового органу, вбачається, що такі були належним чином оформлені: містили засвідчувальні написи «згідно з оригіналом», підпис директора, дату та печатку підприємства. Частина документів була належно прошита та містила реквізити на кожній сторінці.

Таким чином, встановлені формальні критерії засвідчення копій документів були дотримані.

Посилання відповідача на те, що частина документів була завірена з порушенням вимог чинного законодавства, не підтверджується належними і допустимими доказами. В оскарженому рішенні та в апеляційній скарзі не зазначено, які саме порушення чинного законодавства в частині неналежного засвідчення документів, допущено позивачем, яких саме документів, в якому обсязі, чи є такі порушення настільки значними, що виключають задоволення заяви підприємства про видачу ліцензії.

Зазначене відповідачем порушення, що стосується відсутності повного імені та по батькові особи, яка засвідчила копію, на окремих документах, за відсутності будь-яких інших порушень та за умови підтвердження відповідності решти вимогам закону, обґрунтовано визнано судом першої інстанції як прояв надмірного формалізму з боку податкового органу.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що позивачем було дотримано усіх передбачених частиною п`ятнадцятою статті 3 Закону № 481/95-ВР вимог щодо оформлення документів, поданих для отримання ліцензії на виробництво тютюнових виробів.

Надані позивачем документи містили необхідні засвідчувальні реквізити, а будь-які формальні неточності, зокрема відсутність по батькові особи, яка підписала копію, не є істотними порушеннями, що можуть вплинути на ідентичність або зміст поданих матеріалів.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що частина п`ятнадцята статті 3 Закону № 481/95-ВР, хоча й містить вимогу щодо засвідчення копій документів заявником, не встановлює конкретного порядку такого засвідчення, не розкриває змісту відповідного обов`язку та не містить прямого посилання на обов`язковість застосування того чи іншого нормативного акта, який би регулював форму і технічні вимоги до відповідного засвідчення.

Таким чином, Закон № 481/95-ВР не містить визначених стандартів або вичерпного переліку реквізитів засвідчення документів, що унеможливлює однозначне трактування цієї норми та залишає заявнику певну дискрецію у способі засвідчення документів. За таких умов застосування ДСТУ 4163:2020 можливе лише як орієнтир або додатковий стандарт, але не як імперативна вимога, порушення якої саме по собі може бути безумовною підставою для відмови у видачі ліцензії.

Відсутність чітко визначеного нормативного регламенту щодо способу засвідчення документів також унеможливлює покладання негативних правових наслідків на заявника у разі формального відступу від технічних вимог, які не є прямо передбаченими Законом. Відповідно, податковий орган у цьому випадку мав не формально, а по суті оцінити подані документи, виходячи з їх відповідності змісту, достовірності та достатності для прийняття рішення про видачу ліцензії.

Окрім викладеного, пунктом 4 частини другої статті 4 та частиною другою статті 23 Закону України «Про стандартизацію» від 05 червня 2014 року № 1315-VII передбачено, що національні стандарти та кодекси усталеної практики в Україні застосовуються на добровільній основі. Державна політика у сфері стандартизації ґрунтується на принципі вільного використання таких документів суб`єктами господарювання, органами влади та іншими заінтересованими сторонами, за винятком випадків, коли обов`язковість їх застосування прямо встановлена нормативно-правовими актами. Такий підхід забезпечує належний баланс між свободою вибору та цілями державного регулювання.

Таким чином, з наведеного вбачається, що застосування національних стандартів та кодексів усталеної практики є добровільним і не може вимагатися від суб`єктів без наявності прямої нормативно-правової підстави. Обов`язковий характер таких документів допускається виключно у випадках, коли це передбачено відповідними актами законодавства.

Отже, рішення податкового органу про відмову у видачі ліцензії є необґрунтованим і протиправним.

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано врахував, що позивач не лише виконав вимоги щодо оформлення документів, але й підтвердив виконання інших суттєвих умов для отримання ліцензії, зокрема: наявність у власності або на праві користування приміщень та обладнання, що забезпечують повний технологічний цикл виробництва тютюнових виробів; проходження відповідної атестації; укладення договору з акредитованою лабораторією; реєстрація обладнання у Єдиному реєстрі відповідно до вимог статті 2-1 Закону України № 481/95-ВР. Усі ці обставини підтверджуються відповідними документами, що містяться в матеріалах справи, та не були заперечені податковим органом.

Також колегія суддів бере до уваги положення частини п`ятнадцятої статті 3 Закону України № 481/95-ВР, згідно з якими встановлено вичерпний перелік документів, які подаються для отримання ліцензії, а вимагати подання додаткових документів або формальних ознак їх оформлення, не передбачених законом або стандартом, - заборонено. Відповідальність за достовірність поданих даних покладається на заявника, що звільняє податковий орган від необхідності перевірки формальних деталей, які не мають істотного значення для підтвердження відповідності заявника умовам ліцензування.

Щодо зобов`язання ДПС України видати ТОВ «ЮКРЕЙН ТОБАКО ІНКОРПОРЕЙТЕД» ліцензію на виробництво тютюнових виробів (сигарет), то видача ліцензії за наявності повного пакета передбачених законом документів є обов`язком податкового органу, а не його правом.

Відповідно до статті 245 КАС України суд уповноважений зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, у тому числі прийняти рішення на користь особи, якщо для цього виконані всі встановлені законом умови, і таке рішення не є предметом дискреції.

Отже, зобов`язання ДПС України видати позивачу ліцензію не може розцінюватися як втручання у дискреційні повноваження контролюючого органу, оскільки в межах наданої законодавством компетенції останній не має альтернативи у прийнятті рішення за наявності усіх належно оформлених документів.

У цьому випадку дія податкового органу є не правом, а прямо визначеним обов`язком, реалізація якого не передбачає розсуду чи вибору між декількома допустимими варіантами поведінки.

Крім того, обраний позивачем спосіб захисту порушеного права відповідає принципу ефективності, закріпленому у статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та забезпечує повне і реальне відновлення порушеного права без необхідності повторного звернення до суду. При цьому суд, який розглядає справу, наділений повноваженнями здійснити повторну оцінку обставин та доказів і зобов`язати адміністративний орган до вчинення конкретних дій, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення у справах «Обермайєр проти Австрії» та «Гранд Стівенс та інші проти Італії»).

Оскільки суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, то колегія суддів згідно із статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги залишає її без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової служби України залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду.

Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.

Судді: Кобаль М.І.

Штульман І.В.

Повний текст постанови виготовлено 20.05.2025.