Справа № 380/2790/25
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2025-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

з питань залишення позову без розгляду

19 травня 2025 рокусправа №380/2790/25
Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого-судді Ланкевича А.З., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження заяву позивача про поновлення строку звернення та клопотання представника відповідача, Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України, про залишення позову без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України, Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та скасування наказів, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправну бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не надання позивачу відповіді на заяву його представника від 27.12.2024 року;

- скасувати наказ Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 29.10.2024 року за №722-РС про призначення позивача на посаду стрільця помічника-гранотометника штурмового відділення штурмового взводу штурмової роти Військової частини НОМЕР_2 ;

- скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 за №350 від 27.11.2024 року про виключення позивача зі списків особового складу військової частини.

У зв`язку з тим, що позовну заяву подано без додержання вимог ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), ухвалою судді від 17.02.2025 року позовну заяву залишено без руху, а позивачеві надано строк для усунення виявлених недоліків шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з цим позовом та доказів поважності причин його пропуску.

Від позивача надійшла заява про поновлення пропущеного строку, мотивована тим, що його не ознайомлено з оскаржуваним наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 29.10.2024 року за №722-РС про призначення позивача на посаду стрільця помічника-гранотометника штурмового відділення штурмового взводу штурмової роти Військової частини НОМЕР_2 . Крім того, вказав, що на запит представника позивача від 27.12.2024 року такий також не був наданий. За наведених обставин, вважає поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду з даним позовом та просить поновити такий.

Ухвалою судді від 17.03.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи; призначено судове засідання для розгляду справи по суті; заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з цим позовом вирішено розглянути у судовому засіданні. Крім того, зобов`язано відповідачів протягом п`яти днів з дня вручення цієї ухвали подати належним чином засвідчені докази ознайомлення ОСОБА_1 із наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 29.10.2024 року за №722-РС та наказом командира Військової частини НОМЕР_1 за №350 від 27.11.2024 року.

Від представника відповідача, Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України, надійшло клопотання про залишення позову без розгляду, в якому просить залишити позов без розгляду на підставі ч.3 ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України. Вказав, що предметом спірних правовідносин є, зокрема, наказ Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 29.10.2024 року №722-РС, згідно якого позивача звільнено із займаної посади та призначено до Військової частини НОМЕР_2 на посаду стрільця-помічника гранатометника штурмового відділення штурмового взводу штурмової роти. Однак, за твердженнями позивача, його не було ознайомлено із вищезазначеним наказом від 29.10.2024 № 722-РС. Представник відповідача зазначив, що таке не відповідає дійсності, адже після прибуття з відпустки 27.11.2024 року позивач власноручно склав та подав по команді рапорт про здачу справ та посади стрільця-регулювальника комендантського відділення комендантського взводу комендантської роти військової частини НОМЕР_1 на підставі та у зв`язку з ознайомленням з оскаржуваним наказом від 29.10.2024 року №722-РС. З огляду на наведене, посилаючись на приписи ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України, просить суд залишити позов без розгляду.

Розглянувши подані заяву та клопотання, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає залишенню без розгляду, виходячи з наступного.

За приписами ст.5 КАС України установлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Загальні положення щодо строків звернення до адміністративного суду закріплені в ст.122 КАС України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Також цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду (ч.3 ст.122 КАС України).

У силу норм ч.5 ст.122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Пунктом 17 ч.1 ст.4 КАС України визначено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.06.2022 року у справі №362/643/21 вказала, що спори щодо оскарження особами з числа військовослужбовців рішень, дій чи бездіяльності відомчих житлових (житлово-побутових, з контролю за розподілом житла) комісій є спорами з приводу проходження позивачами військової служби як різновиду служби публічної.

Тобто 08.06.2022 року Великою Палатою Верховного Суду запроваджено новий підхід до обчислення строку звернення до суду особами, що проходять військову службу і зроблено висновок, що військова служба є різновидом публічної служби.

Враховуючи вищенаведену правову позицію, слідує висновок, що ця адміністративна справа, з огляду на предмет її спору, є справою щодо проходження позивачем публічної служби, тому при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до суду слід керуватися ч.5 ст.122 КАС України, якою передбачено місячний строк звернення до суду та обчислювати такий строк з моменту, коли позивач дізналася або мала дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Аналогічного підходу дотримується Верховний Суд в постанові від 14.11.2024 року у справі №160/33822/23.

Так, наказом командира Військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення з 10.10.2024 року.

У період з 28.10.2024 року по 26.11.2024 року позивач перебував у відпустці за станом здоров`я, що підтверджується відпускним квитком від 28.10.2024 року №82, виданим Військовою частиною НОМЕР_1 . Згідно записів у цьому квитку: «По закінченню строку відпустки солдат ОСОБА_1 зобов`язаний з`явитися до місця служби 27.11.2024 року в/ч НОМЕР_1 АДРЕСА_1 ».

Згідно п.103 наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 29.10.2024 року №722-РС, солдата ОСОБА_1 звільнено із займаної посади та призначено до Військової частини НОМЕР_2 на посаду стрільця-помічника гранатометника штурмового відділення штурмового взводу штурмової роти.

Повідомленням від 31.10.2024 року №765/4/ НОМЕР_3 кадровий центр Сухопутних військ Збройних Сил України довів вищевказаний наказ від 29.10.2024 року №722-РС до відома Національної академії Сухопутних військ ім.гетьмана Петра Сагайдачного, у підпорядкуванні якої перебуває Військова частина НОМЕР_1 .

Згідно п.3 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 27.11.2024 року №350 (по стройовій частині), солдата ОСОБА_1 вважати таким, що справи та посаду стрільця-регулювальника комендантського відділення комендантського взводу комендантської роти здав та вибув до нового місця служби до Військової частини НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 . З 27.11.2024 року ОСОБА_1 виключено зі списків Військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення.

27.11.2024 року позивачу було видано припис командира Військової частини НОМЕР_1 від 27.11.2024 №724 з пропозицією прибути до нового місця служби до Військової частини НОМЕР_2 , що підтверджується його власноручним підписом у книзі реєстрації приписів Військової частини НОМЕР_1 .

Проте, як підтверджено матеріалами справи та й не заперечується позивачем, до Військової частини НОМЕР_2 останній не прибув та був оголошений таким, що самовільно залишив військову частину.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.11.2024 року №352 скасовано п.3 оскаржуваного наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.11.2024 року №350 як нереалізований.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.12.2024 року №360 солдата ОСОБА_1 зараховано в розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 , з 28.11.2024 року.

Пунктом 2 наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 10.02.2025 року №191-РС скасовано п.103 оскаржуваного наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 29.10.2024 року №722-РС як нереалізований.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 26.02.2025 року №57 солдату ОСОБА_1 , який самовільно залишив військову частину, призупинено військову службу у Збройних Силах України, виключено зі всіх видів забезпечення та зі списків особового складу військової частини з 21.02.2025 року.

Не погоджуючись з наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 29.10.2024 року №722-РС про призначення позивача на посаду стрільця помічника-гранотометника штурмового відділення штурмового взводу штурмової роти Військової частини НОМЕР_2 та наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 27.11.2024 року №350 про виключення його зі списків особового складу військової частини, позивач 12.02.2025 року звернувся до суду з даним позовом.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку, позивач посилається на те, що його не ознайомлено зі змістом оскаржуваного наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 29.10.2024 року за №722-РС про призначення позивача на посаду стрільця помічника-гранотометника штурмового відділення штурмового взводу штурмової роти Військової частини НОМЕР_2 . Крім того, вказав, що на запит представника позивача від 27.12.2024 року такий також не був наданий.

Даючи оцінку вказаним твердженням, суд враховує, що для визначення початку перебігу строку звернення до суду, необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом місяця від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Реалізація особою права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб. У разі якщо особа, яка необґрунтовано і не дотримуючись такого порядку, самостійно позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Як уже зазначено вище, записами у відпускному квитку позивача від 28.10.2024 року №82, виданому Військовою частиною НОМЕР_1 , підтверджено, що «По закінченню строку відпустки солдат ОСОБА_1 зобов`язаний з`явитися до місця служби 27.11.2024 року в/ч НОМЕР_1 АДРЕСА_1 ».

Втім, позивач 27.11.2024 року (після відпустки) не з`явився до місця служби та, у подальшому, був оголошений таким, що самовільно залишив Військову частину НОМЕР_1 .

Таку поведінку, у контексті дотримання позивачем строку звернення до суду, суд розцінює як пасивну, оскільки у нього була можливість знати про стан своїх прав, свобод та інтересів, однак він не скористався такою. Посилаючись на факт не ознайомлення позивача зі спірними наказами, останній не довів, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом місяця від дати порушення його прав, свобод чи інтересів. Тобто, не прибувши до Військової частини НОМЕР_1 у визначений у відпускному квитку строк, позивач самостійно позбавив себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду.

При цьому, суд не враховує посилання позивача на довідку Військово-медичного клінічного центру Західного регіону від 28.11.2024 року, згідно якої йому рекомендовано скерування на військово-лікарську комісію, адже така датована днем пізніше, аніж він мав би прибути до Військової частини НОМЕР_1 .

Також, у матеріалах справи міститься витяг з книги реєстрації приписів Військової частини НОМЕР_1 , з якого видно, що 27.11.2024 року позивачу було видано припис командира Військової частини НОМЕР_1 від 27.11.2024 №724 з пропозицією прибути до нового місця служби до Військової частини НОМЕР_2 , що підтверджується його власноручним підписом.

Крім того, відповідно до витягу з Книги видачі грошових атестатів Військової частини НОМЕР_1 , 27.11.2024 року позивач отримав свій грошовий атестат, який видається військовослужбовцю під час вибуття до іншої військової частини.

Виходячи з наведеного, слідує висновок, що 27.11.2024 року є днем, коли позивач дізнався або мав можливість дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Доказів протилежного позивачем не надано, як і не вказано будь-яких перешкод для того, що він не міг своєчасно з`явитися до Військової частини НОМЕР_1 , а саме 27.11.2024 року.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2020 року по справі №9901/32/20 дійшла висновку, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з підготовкою до звернення до суду тощо.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з позовною заявою, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Втім, позивачем не наведено жодної поважної причини пропуску строку звернення до суду, а тому його заява про поновлення строку задоволенню не підлягає.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо: провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.

За таких обставин, враховуючи пропуск установленого ст.122 КАС України строку звернення до суду з цим позовом та відсутність обґрунтованого клопотання для визнання причин пропуску поважними, оцінивши обставини, які слугували позивачу перешкодою для своєчасного звернення до суду у взаємозв`язку із: тривалістю строку, який пропущено; поведінкою сторони протягом цього строку; діями, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду, суд приходить висновку про наявність підстав для застосування процесуальних наслідків, передбачених п.7 ч.1 ст.240 КАС України, а саме про залишення позову без розгляду.

Роз`яснити позивачеві, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Керуючись ст.ст.122, 123, 171, 240, 243, 248, 250, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в :

у задоволенні заяви позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду з даним позовом відмовити.

Клопотання представника відповідача, Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України, про залишення позову без розгляду задовольнити.

Позов ОСОБА_1 до Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України, Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та скасування наказів залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяЛанкевич Андрій Зіновійович