Справа № 420/25597/24
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2025-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

19 травня 2025 року м. Одеса
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26.03.2025 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії у розмірі 74 відсотків відповідних сум грошового забезпечення. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 01.04.2019, з 01.02.2022, з 01.03.2024 здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) у розмірі 74 відсотків відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням проведених виплат.

13.05.2025 за вх.№46742/25 від представника позивача надійшла заява в порядку ст. 382 КАС України, в якому останній просить суд: встановити судовий контроль шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області подати звіт про виконання судового рішення у справі №420/25597/24 від 26 березня 2025 року, встановивши для цього строк - 7 робочих днів. Постановити відповідну ухвалу про встановлення судового контролю у справі №420/25597/24 від 26 березня 2025 року, та направити її для виконання суб`єкту владних повноважень - Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області.

Дослідивши матеріали справи та доводи поданої заяви, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вказаної заяви, виходячи з наступного.

Положення ст.382 КАС України не передбачають строку та порядку вирішення судом питань, визначених цією нормою.

Статтею 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Суд зазначає, що положення ч.1 ст.382 КАС України кореспондують з положеннями ч.6 ст.246 КАС України, згідно з якими у резолютивній частині рішення суду першої інстанції зазначається встановлений судом порядок та строк виконання рішення, встановлений судом строк для подання суб`єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

Тобто, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої інстанції може під час прийняття рішення у справі.

Такий контроль здійснюється судом першої інстанції шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання рішення суду першої, апеляційної чи касаційної інстанцій, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту із накладенням штрафу.

При цьому, судовий контроль по даній справі при винесенні рішення Одеського окружного адміністративного суду 26.03.2025 року не встановлювався.

Суд зазначає, що інститут судового контролю за виконанням судового рішення спрямований на забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві. Зі змісту наведеної правової норми випливає, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За приписами ч.ч.1, 2 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з ч. 4 ст. 372 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Наведене свідчить про існування у позивача можливості отримати реальне виконання судового рішення у межах процедури виконавчого провадження, у тому числі шляхом застосування державним виконавцем примусових заходів, визначених Законом України «Про виконавче провадження».

Крім того, позивач не позбавлений права звернутись до суду в порядку КАС України, із позовною заявою, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено його права, свободи чи інтереси в процесі виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

При цьому, позивач не отримував виконавчий лист по справі, отже, не звертався за примусовим виконанням, не надав доказів звернення до державної виконавчої служби. Тобто, позивачем до подання вказаної заяви не вичерпано всі можливості для виконання судового рішення.

Позивач у заяві не навів належних та достатніх обґрунтувань того, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.03.2025 року у справі №420/25597/24 не буде виконане в ході виконавчого провадження.

Крім того, матеріали справи не містять належних доказів, які б вказували на умисне ухилення відповідача від виконання судового рішення.

Отже, підстави для застосування інституту судового контролю відсутні.

Слід зауважити, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суду є правом, а не обов`язком суду.

Аналогічна правова позиція підтверджується практикою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, що викладена у додатковій постанові від 31 липня 2018 року у справі №235/7638/16-а та в ухвалах від 10 грудня 2018 року у справі №807/2358/15, від 17 жовтня 2019 року у справі №826/12592/14.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви представника позивача в порядку ст. 382 КАС України по справі №420/25597/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Керуючись ст. ст. 241, 243, 248, 256, 293, 294, 295, ч.1 ст.370, ч.1 ст.382 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача в порядку ст. 382 КАС України по справі №420/25597/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня її складання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Вікторія ХОМ`ЯКОВА