Справа № 464/8903/24
Суддя: Мичка Б. Р.
Дата ухвалення: 2025-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/8903/24
пр.№ 2-а/464/16/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.05.2025 м. Львів

Сихівський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Мички Б.Р.

при секретарі Севера Ю.В.

за участю представника позивача Левицької О.А.

представника відповідача Шпакової Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,,-

встановив:

Представник позивача звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому, після уточнення позовних вимог просить визнати незаконною та скасувати постанову ЛВ № 00764157 від 29.01.2024 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляду штрафу у розмірі 680,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого за ч.3 ст.122 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити; визнати протиправним застосування інспектором з паркування управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради заходів забезпечення провадження у вигляді тимчасового затримання (евакуації) транспортного засобу Audi A4 д.н.з. НОМЕР_1 та поміщення його на спеціальний майданчик за адресою: м. Львів, вул. Кривоноса, 6; cтягнути з Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 3285,02 грн., витрати на професійну правову допомогу в розмірі 4000,00 гривень та судовий збір. В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що постановою інспектора з паркування управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Коваликом С.В. серія ЛВ №00764157 від 29.01.2024 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч.3 ст.122 КУпАП в розмірі 680 гривень, оскільки 22.12.2024 о 11 год. 28 хв. у м. Львові на перехресті вул. Площа Старий ринок - Пильникарська здійснено зупинку належного Левицькому В.М. транспортного засобу марки Audi A4 д.н.з. НОМЕР_1 в забороненому місці, чим порушено п. 15.9 (ґ) Правил дорожнього руху. Окрім того, належний позивачу вказаний транспортний засіб було тимчасово затримано інспектором з паркування Коваликом С.В. та доставлено на спеціальний майданчик за адресою: місто Львів, вулиця Кривоноса 6. Позивач та його представник стверджують, що застосування інспектором з паркування управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради заходів забезпечення провадження у вигляді тимчасового затримання (евакуації) належного йому транспортного засобу марки та поміщення його на спеціальний майданчик за адресою: м. Львів, вул. Кривоноса, 6 є протиправним. У постанові серії ЛВ №00764157 від 29.01.2024 інспектором не зазначено чи вказана вище постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу за порушення правил паркування винесена із застосуванням евакуації автомобіля. Вказана постанова не містить жодних даних про те, що внаслідок дій Левицького В.М., автомобіль створив перешкоду для руху інших транспортних засобів чи пішоходів.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 31.12.2024 залишено позовну заяву без руху.

07.01.2025 року від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків та заява про уточнення позовних вимог.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 20.01.2025 відкрито провадження у даній справі та вирішено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.

22.01.2025 року представником позивача подано до суду заяву про витребування доказів.

29.01.2025 року представником відповідача подано до суду клопотання про закриття провадження у справі.

31.01.2025 року представником позивача подано до суду заперечення на клопотання про закриття провадження у справі.

04.02.2025 року представником позивача подано заяву про уточнення позовних вимог в яких конкретизовано дату винесення постанови та надано копію постанови.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 19.02.2025 року ухвалено перейти до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

На адресу суду 11.03.2025 року представником позивача подано додаткові письмові пояснення, у якому просить суд прийняти до уваги викладені в додаткових письмових поясненнях обґрунтування позовних вимог та позов задовольнити.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 28.04.2025 року витребувано у Галицькій районній адміністрації Львівської міської ради інформацію щодо схеми руху транспортних засобів та розміщення дорожніх знаків на перехресті вулиць Площа Старий ринок - Пильникарська у місті Львові. Із листа Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 09.05.2025 року вбачається, що у адміністрації відсутня та не створювалась схема організації дорожнього руху за адресою перехрестя вулиць Площа Старий ринок - Пильникарська у місті Львові.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, вказала, що з фотоматеріалів транспортного засобу, що розміщені на офіційному веб-сайті http://Inspector.lviv.ua. та долучених відповідачем до матеріалів справи вбачається, що автомобіль позивача жодним чином не створював ускладнень для руху транспортних засобів, не заважав пішоходам та не створював небезпеки для учасників дорожнього руху. Відповідачем не доведено, що стоянка транспортного засобу позивача зробила неможливим рух інших транспортних засобів або створила перешкоду для руху пішоходів, жодних доказів цьому твердженню немає. Крім цього, вказала, що відповідачем не надано доказів з посиланням на вимірюванні прилади, про те, що автомобіль позивача знаходився на перехресті та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу. Відтак просять позов задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, суддя дійшов наступного висновку.

Згідно зі статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 цього Кодексу передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Судом встановлено, що транспортний засіб Audi A4 д.н.з. НОМЕР_1 , на праві власності належить ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Згідно постанови серії ЛВ № 00764157, вбачається, що о 11 год. 28 хв., у м. Львові на перехресті площа Старий ринок - вул. Пильникарська Левицьким В.М. було здійснено зупинку транспортного засобу марки Audi A4 д.н.з. НОМЕР_1 в забороненому місці, чим порушено п. 15.9(ґ) Правил дорожнього руху. Окрім того, 22.12.2024, транспортний засіб Audi A4 д.н.з. НОМЕР_1 , було тимчасово затримано інспектором з паркування та доставлено на спеціальний майданчик за адресою: місто Львів, вулиця Кривоноса 6.

Відповідно до оскаржуваної постанови вбачається, що позивачем порушено п. 15.9 (ґ) Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст. 122 КУпАП.

Згідно ч.3 ст.122 КУпАП передбачено відповідальність за ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.15.9 (ґ) Правил дорожнього руху зупинка забороняється в т.ч. на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною третьою статті 219 КУпАП встановлено, що від імені виконавчих комітетів (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчих органів, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною 3 статті 122 цього Кодексу, і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені виконавчим комітетом (виконавчим органом) сільської, селищної, міської ради посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради - інспектори з паркування.

Відповідно до ст. 279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису) інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

Разом з тим, добровільна оплата штрафу не є визнанням факту вчинення адміністративного правопорушення.

Такий висновок зроблено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.07.2019 у року у справі 757/2757/16-а, в якій встановлено: «Щодо суду апеляційної інстанції, то колегія суддів вважає помилковим його висновок про те, що підпис на постанові у справі про адміністративне правопорушення та сплата штрафу означає згоду позивача з тим, що він вчинив адміністративне правопорушення. Такий висновок суперечить положенням статті 71 КАС України, щодо обов`язку саме відповідача доводити правомірність свого рішення».

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно ч.1 ст.14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Розділ 15 Правил дорожнього руху визначає правила зупинки та стоянки транспортних засобів.

Так, згідно пунктів 15.1, 15.2 ПДР, зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі. За відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка, чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху).

Відповідно до п. 15.9 «ґ» ПДР, зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Згідно п.15.10 «а» стоянка забороняється у місцях, де заборонена зупинка.

Відповідно до п.1.10 ПДР України, перехрестя - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території. Перешкода для руху - нерухомий об`єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об`єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу.

Суд оцінивши вищевказані докази, оглянувши матеріали справи, встановив, що позивачем було здійснено зупинку транспортного засобу, що не заперечується представником відповідача у судовому засіданні. Однак, у постанові відсутнє покликання на норму ПДР України щодо порушень стоянки транспортного засобу, а вказано на зупинку на перехресті за адресою: площа Старий Ринок - вулиця Пильникарська у м. Львові.

Також, у матеріалах справи відсутні докази застосування засобів вимірювання для визначення відстані розташування автомобіля ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що транспортний засіб Audi A4 д.н.з. НОМЕР_1 , створював ускладнення для руху транспортних засобів, заважав пішоходам та створював небезпеки для учасників дорожнього руху. З фотокопій, які були здійснені інспектором вбачається, що біля транспортного засобу Audi A4 д.н.з. НОМЕР_1 , безперешкодно мають можливість рухатись інші транспортні засоби, в тому числі з врахуванням односторонності руху вулицями. Відтак, відповідачем не доведено, що стоянка транспортного засобу Audi A4 д.н.з. НОМЕР_1 , зробила неможливим рух інших транспортних засобів або створила перешкоду для руху пішоходів, жодних доказів цьому твердженню немає.

Згідно листа Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 09.05.2025 інформація щодо схеми руху транспортних засобів та розміщення дорожніх знаків на перехресті вулиць Площа Старий ринок - Пильникарська у місті Львові відсутня, та така стороною відповідача суду не надана. За наведеного, суд не має можливості достовірно встановити факт вчинення адміністративного правопорушення, оскільки відсутня схема руху по вищевказаній адресі розташування транспортного засобу, не вказано чи наявний на вказаному місці пішохідний перехід, чи організовано місця паркування на даній ділянці дорожнього руху.

Враховуючи вищевикладене та керуючись вимогами ст.77 КАС України, суд приходить до висновку, що у матеріалах справи відсутні достатні та допустимі докази, які вказують на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, а відтак дану постанову слід скасувати, провадження у справі закрити.

Відповідно до ч.1, ч. ст. 265-4 КУпАП, тимчасове затримання транспортного засобу інспектором з паркування здійснюється шляхом його доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора і дозволяється виключно у випадках, встановлених цією статтею. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України.

Тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється у разі вчинення порушення, передбаченого частиною третьою статті 122 (порушення правил зупинки, стоянки в межах відповідного населеного пункту), у випадках, передбачених ч. 3 ст. 265-4 КУпАП.

Пунктом 2 ч.3 ст. 265-4 КУпАП вказано, що розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме: на залізничних переїздах; на трамвайних коліях; на естакадах,мостах,шляхопроводах і під ними,у тунелях; на пішохідних переходах і ближче 10 метрів до них з обох боків, крім випадків зупинки для надання переваги в русі; на перехрестях та ближче 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на ній пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга; на проїзній частині, де відстань між суцільною лінією розмітки чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 метрів; ближче 30 метрів від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а за їх відсутності-ближче 30 метрів від дорожнього знака такої зупинки з обох боків; ближче 10 метрів від позначеного місця виконання дорожніх робіт і в зоні їх виконання; у місцях, де буде не можливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу,що зупинився; ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду; розташовано на позначених відповідними дорожніми знаками та/або дорожньою розміткою місцях, призначених для паркування транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома); своїм розташуванням робить неможливим рух інших транспортних засобів або створює перешкоду для руху пішоходів,у тому числі осіб з інвалідністю на спеціальних засобах пересування та пішоходів із дитячими колясками; розташовано на виділеній смузі для руху громадського маршрутного транспорту; розташовано на позначеній відповідними дорожніми знаками та/або дорожньою розміткою велодоріжці; перешкоджає руху або роботі снігоприбирального та іншого технологічного комунального транспорту уразі запровадження надзвичайного стану або уразі оголошення окремої місцевості зоною надзвичайної екологічної ситуації; порушує схему паркування транспортних засобів таким чином, що він блокує проїзд по двох або більше смугах руху.

Відповідно до п.5 Порядку тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів та їх зберігання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.11.2018 № 990, після прибуття евакуатора інспектор з паркування у присутності двох понятих і особи, яка виконує роботи з доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку, складає акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу згідно з додатком .

Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу підписують інспектор з паркування, особа, що виконує роботи з доставлення такого засобу на спеціальний майданчик чи стоянку, та два понятих.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, за допомогою показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Процедура тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів, зберігання таких транспортних засобів на спеціальних майданчиках та стоянках, а також їх повернення визначена Порядком тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів та їх зберігання, затвердженим Постановою Кабінету міністрів України від 14.11.2018 за №990.

Згідно з пунктом 5 вказаного Порядку, після прибуття евакуатора інспектор з паркування у присутності особи, яка виконує роботи з доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку, складає акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу.

Відповідно до ст.265-2 КУпАП при тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України. У разі фіксації обставин тимчасового затримання транспортного засобу в режимі фотозйомки (відеозапису) таке затримання відбувається без присутності понятих.

Аналізуючи вказані норми права Верховний Суд у постанові від 18 липня 2020 року, у справі №686/14075/16-а зазначив, що виключною підставою для доставлення затриманого транспортного засобу для зберігання на спеціальний майданчик є у випадку, якщо транспортний засіб суттєво перешкоджає дорожньому руху.

Враховуючи задоволення позову у частині скасування постанови за ч.3 ст.122 КУпАП, суд приходить до висновку, що в інспектора з паркування були відсутні підстави для тимчасового затримання транспортного засобу шляхом його доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора, а відтак, позов у частині визнання протиправним застосування інспектором з паркування управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради заходів забезпечення провадження у вигляді тимчасового затримання (евакуації) транспортного засобу, також слід задоволити.

За приписами статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Дане конституційне положення знайшло своє закріплення у статтях 1173,1174 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), згідно з якими шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування (посадових або службових осіб даних органів) при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Частиною 5 статті 21 КАС України визначено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Отже враховуючи, що внаслідок неправомірного затримання та евакуації транспортного засобу позивачу завдано майнової шкоди, яка полягає у витратах на оплату адміністративного стягнення в розмірі 2607, 60 гривень за транспортування (евакуацію) транспортного засобу, 144,0 гривень за зберігання транспортного засобу, він має право на її відшкодування.

Оскільки шкода завдана неправомірними діями працівників Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, саме даний орган повинен відповідати за завдану шкоду.

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч.ч.2-5 ст.134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Так, на підтвердження здійснення витрат, які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи наявні в матеріалах справи та надані до суду ордер про надання правничої допомоги, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Левицької О.А., копія ордеру, акт прийому-передачі гонорару за правничу допомогу, договір про надання правоовї допомоги 14/01/23 від 17.01.2023 року.

Верховний Суд неодноразово вказував, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.

Згідно з п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 у справі № 1-23/2009 правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Враховуючи вказане, виходячи із критеріїв реальності, розумності та пропорційності, судових витрат, суд приходить до висновку, що слід відшкодувати позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на правничу допомогу, понесені при розгляді даної справи в суді, у розмірі 2000,00 грн., так як саме такий розмір правової допомоги буде співмірним із заявленими позовними вимогами на переконання суду.

Згідно ч.1ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати.

Разом з тим, враховуючи, що ч.3 ст.286 КАС України передбачено вичерпний перелік дій, які може вчинити місцевий загальний суд як адміністративний суд, за наслідками розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку, що в задоволенні вимог позову про визнання незаконною постанови по справі про адміністративне правопорушення слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 73-74, 139, 245, 251, 280 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Скасувати постанову ЛВ № 00764157 від 29.01.2024 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляду штрафу у розмірі 680,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого за ч.3 ст.122 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

В іншій частині позову відмовити.

Визнати протиправним застосування інспектором з паркування управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради заходів забезпечення провадження у вигляді тимчасового затримання (евакуації) транспортного засобу Audi A4 д.н.з. НОМЕР_1 та поміщення його на спеціальний майданчик за адресою: м. Львів, вул. Кривоноса, 6.

Стягнути з Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань матеріальну шкоду в розмірі 3285,02 гривень.

Стягнути з Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань витрати на професійну правову допомогу в розмірі 2000,00 гривень.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 грн.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Департамент міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, , м. Львів, пл. Ринок, 1 каб. 341.

Повний текст рішення складено 19.05.2025 року.

Суддя Б.Р. Мичка