Справа № 420/6826/25
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6826/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАЙНОРТ» (вул.Промислова,28-А, м.Одеса, 65031) до Одеської митниці (вул.Івана та Юрія Лип,21-А, м.Одеса, 65078), за участю третьої особи Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області (вул.Садова,1-А, м.Одеса, 65023) про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, стягнення збитків, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАЙНОРТ» до Одеської митниці, за участю третьої особи Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області за результатом якого позивач просить:

визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2025/000117/1 від 01.03.2025 року;

визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2025/000185 від 01.03.2025 року;

стягнути з Одеської митниці (код ЄДРПОУ ВП 44005631, адреса місцезнаходження: 65078, м. Одеса, вул. Лип Івана та Юрія, 21А) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАЙНОРТ» (65031, м.Одеса, вул. Промислова, 28-А, ) спричинені протиправним рішенням збитки у розмірі 4700,00 грн. (чотири тисячі сімсот гривень 00 копійок);

зобов`язати Одеську митницю (код ЄДРПОУ ВП44005631, адреса місцезнаходження: 65078, м. Одеса, вул. Юрія та Івана Лип, буд. 21А) сформувати електронний висновок про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «СТАЙНОРТ» з державного бюджету надміру сплачених митних та інших платежів: ввізного мита у розмірі 1 689,45 грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят дев`ять гривень 45 коп.) та ПДВ у розмірі 67915,68 грн. (шістдесят сім тисяч дев`ятсот п`ятнадцять гривень 68 коп.) за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАЙНОРТ» та надіслати сформований електронний висновок з накладеними кваліфікованими електронними підписами та кваліфікованими електронними печатками Одеської митниці до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області для виконання;

стягнути з Одеської митниці (код ЄДРПОУ ВП 44005631, адреса місцезнаходження: 65078, м. Одеса, вул. Лип Івана та Юрія, 21А) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАЙНОРТ» (65031, м.Одеса, вул. Промислова, 28-А, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень 00 копійок).

Товариство з обмеженою відповідальністю «СТАЙНОРТ» в обґрунтування позовних вимог зазначило, що ним було подано достатньо доказів на підтвердження заявленої митної вартості товару за основним методом. Проте Одеською митницею, всупереч вимогам діючого законодавства за результатами опрацювання поданих митних декларацій та документів, винесена картка відмови у прийнятті митної декларації та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів. Позивачем наголошувалося, що Одеською митницею в оскаржуваному рішенні не наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано та не зазначено інформацію, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

Позивач не погоджується із зазначеними у рішенні доводами митного органу та стверджує, що подані ним документи містять достатньо відомостей, що визначають та підтверджують митну вартість товару.

Ухвалою суду від 12 березня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (ст.262 КАС України).

Відповідач не погоджується з заявленими позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню та зазначає, що оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці, містились розбіжності та були відсутні всі відомості що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 Митного кодексу України від 13.03.2012 року №4495-VІ, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст.54 Митного кодексу України від 13.03.2012 року №4495-VІ, були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митного органу у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Таким чином, на переконання відповідача, Одеська митниця, під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття рішення про коригування митної вартості товарів, а також картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підставі для задоволення адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «СТАЙНОРТ».

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

Судом встановлено, що 20.01.2025 року між Advanced Kimya Dis Ticaret Ltd. Sti., Туреччина, надалі іменована Постачальник, Товариством з обмеженою відповідальністю "Стайнорт", Україна, надалі іменоване Покупець, було укладено контракт № ADST/01-25 на поставку товарів (далі Контракт).

Відповідно до п.1.2 Контракту, найменування товару, що поставляється; одиниці виміру товару; кількість товару; ціна за одиницю товару; сума вартості товару; валюта платежу; термін та умови поставки; умови оплати; спосіб переходу права власності на товар (партію товару) - зазначаються в Специфікаціях на поставку кожної окремої партії товару. Специфікації є додатками до Контракту.

Згідно п.3.1. Контракту, поставка товару (партії товару) здійснюватиметься за умовами EXW Інкотермс 2010. Поставка товару (партії товару) може здійснюватися за іншими умовами Інкотермс 2010, які будуть фіксуватися в Специфікаціях на кожну окрему поставку (партію). Керуючись п. 5.5. Контракту, в разі зміни умов поставки, передбачених в п.3.1. цього Контракту, в окремій специфікації на кожну окрему партію сторони можуть визначити інші умови оплати.

Відповідно до розділу 4 Контракту «Ціна і загальна вартість контракту» ціна товару, що поставляється за цим Контрактом, встановлюється в Євро (EUR) і буде відображатися в Специфікаціях, вартість тари та упаковки входить у вартість товару, що поставляється. загальна ціна Контракту визначається загальною сумою всіх Специфікацій.

Згідно п.5.2 Контракту, покупець здійснює попередню оплату у розмірі 100% від вартості товару (партії товару), на підставі виставленого Постачальником рахунку на оплату.

Згідно п.6.3. Контракту, право власності на поставлений товар (партію товару) і ризик його загибелі переходять від Постачальника до Покупця й поставка товару вважатиметься виконаною в момент поставки товару уповноваженому представнику Покупця, що підтверджується комерційним інвойсом (за датою його складання). В разі зміни умов поставки, передбачених в п.3.1. цього Контракту, в окремій специфікації на кожну партію товару сторони можуть визначити інший порядок переходу прав власності на товар.

Відповідно до Специфікації № 1 від 21.01.2025 року, яка є невід`ємною частиною Контракту № ADST/01-25 від 20.01.2025 року, сторони узгодили перелік товару, що постачається, загальною вартістю 13 232,00 Євро. Умови поставки ІНКОТЕРМС 2010: FCA BUYUKCEKMECE / ISTANBUL, TURKEY. Право власності на поставлений товар (партію товару) і ризик його загибелі переходять від Постачальника до Покупця й поставка товару вважатиметься виконаною в місці та в день, що зазначається в CMR (за датою завантаження вантажу). Товар повинен бути поставлений протягом 14 календарних днів після надходження 100% передоплати на рахунок Постачальника. Постачальником було видано рахунок-проформу № 2025028 від 21.01.2025 року, вбачається деталі транзакції та можлива оплата за контрактом № ADST/01-25 від 20.01.2025 року, щоб отримати від покупця авансовий платіж перед відвантаженням товару.

18.02.2025 року Постачальником був виданий Рахунокфактура (Інвойс) №ADV050, як товаросупровідний документ, який містить перелік товарів, їх кількість і ціну, за якою вони поставляються Покупцеві, формальні особливості товару, умови постачання погоджені сторонами в Специфікації №1: FCA/BUYUKCEKMECE ISTANBUL та вартість товару 13 232,00 Євро.

Згідно пакувального листа від 18.02.2025 року містить детальний опис вантажу, кількість і упаковку у відправленні, а також державні номери транспортних засобів (траків) BH0294OB - BH2586XH, якими було здійснено вантажоперевезення вантажно-перевізником ФОП ОСОБА_1 .

Згідно прайс-листа від 18.02.2025 року, наданого Постачальником, перелік товарів із зазначенням цін та характеристики товару зазначено згідно рахункуфактури (Інвойсу) №ADV050 від 18.02.2025 року.

Крім того, на підтвердження походження товару Постачальником надано експортну декларація № 25341300EX00134155 від19.02.2025 року та сертифікат походження №1432691 від 19.02.2025 року.

Експортна декларація № 25341300EX00134155 від 19.02.2025 року складена митним брокером Постачальника та містить в собі дані про проходження вантажу через митне оформлення в країні відправлення Турції. Крім того, експортна декларація містить дані про умови поставки FCA ISTANBUL, перелік товару, що поставляється та загальна вартість - 13 232,00 Євро. Місце поставки FCA ISTANBUL є більш узагальненим місцем поставки зазначеним митним брокером Постачальника (BUYUKCEKMECE (Бююкчекмедже) район в м. Стамбул). Згідно умов поставки FCA Інкотермс 2010, відповідальність Продавця закінчується в місці передачі товару Покупцю.

Крім того, на кожну номенклатуру товару Постачальником надано паспорти безпеки SDS та MSDS на поставлену хімічну продукцію про відповідність продукції:

- Паспорт безпеки AKDRY ZIRCONIUM OCTOATE %6 відповідно до Додатку II до REACH Регламенту (ЄС) 2020/878 та Додатку II до REACH Великобританії від 16.02.2024;

- Паспорт безпеки AKDRY COBALT OCTOATE %10 відповідно до Додатку II до REACH;

- Регламенту (ЄС) 2020/878 та Додатку II до REACH Великобританії від 10.02.2024;

- Паспорт безпеки AKDRY CALCIUM OCTOATE % 4 відповідно до Додатку II до REACH;

- Регламенту (ЄС) 2020/878 та Додатку II до REACH Великобританії від 02.12.2024;

- Паспорт безпеки ADC 65L70 відповідно до 1907/2006/EC (REACH), 453/2010/EU, 2015/830/ЄС від 22.05.2022;

- Паспорт безпеки ADC 29S70 паспорт безпеки відповідно до 1907/2006/EC (REACH), 453/2010/EU, 2015/830/ЄС від 22.05.2023;

- Паспорт безпеки AKDRY DRIER 24 OCTOATE відповідно до Регламенту (ЄС) №1907/2006 від 15.05.2024.

28.01.2025 року згідно платіжної інструкції № 168 та банківської виписки по рахунку, ТОВ «СТАЙНОРТ» на рахунок Покупця було здійснено попередню оплату за поставку товару у розмірі 13 232,00 Євро, SWIFT перерахуванням, де отримувач коштів - Beneficary Customer /TR2726 ADVANCED KIMYA DISTICARET LTD.STI.

Відповідно до оборотно-сальдової відомості ТОВ «Стайнорт» по рахунку 312 від 28.01.2025 року, вбачається інформація про операції та залишки на рахунках в банку в іноземній валюті, де в графі обороти Кредит прослідковується здійснення видатків Товариством на суму 13 232,00 Євро 28.01.2025 року.

Відповідно до оборотно-сальдової відомості ТОВ «Стайнорт» по рахунку 3712 від 28.01.2025 року, вбачається інформація про сплату Товариством на користь ADVANCED KIMYA DIS TICARET LTD. STI. ADVANCED KIMYA 13 232,00 Євро 28.01.2025 року графа Кінцеве сальдо Дт.

Згідно міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) № 021820225 від 18.02.2025 року, вбачається укладення договору міжнародної автоперевезення товару і те, що товар в момент прийняття до перевезення знаходиться в належному стані.

Крім того, надана CMR містить в собі відомості про державні номери ВН0294OB / ВH2586ХH транспортних засобів, на який здійснюється перевезення, умови поставки FCA / BUYUKCEKMECE ISTANBUL, номер Рахунку фактури (Інвойс) №ADV050 від 18.02.2025 року.

17.02.2025 року між ТОВ «Стайнорт» та ФОП ОСОБА_1 було укладено договір № 01/CT-25 від 17.02.2025 року про транспортно-експедиційні послуги. Невід`ємною частиною вищезазначеного договору є заявка № 1 до Договору №01/CT-25 від 17.02.2025 року про транспортно-експедиційні послуги.

22.02.2025 року ФОП ОСОБА_1 було виставлено рахунок на оплату № 13.

22.02.2025 року сторонами договору № 01/CT-25 від 17.02.2025 року було підписано Акт здачі приймання робіт (наданих послуг) від 22.02.2025 року № 13 на загальну суму 120 000,00 грн., у тому числі щодо поставки товару за (CMR) № 021820225 від 18.02.2025 року у розмірі 32 000,00 грн.

Відповідно до довідки № 02/23 від 22.02.2025, яка була надана вантажно-перевізником ФОП ОСОБА_1 ТОВ «Стайнорт», при доставці вантажу, CMR № 021820225, автомобілем державний номер НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , були наступні транспортні витрати: за маршрутом Istanbul (Турція) Рені (Україна) 22 700,00 грн (ПДВ 0,00 грн), за маршрутом Рені (Україна) - Одеса (Україна) 9 300,00 грн (ПДВ 0,00 грн). Навантаження, розвантаження, включені до загальної вартості транспортних витрат. Страхування вантажу не проводилося.

Крім того, на підтвердження повноважень представника ТОВ «Стайнорт» у митному органі, декларантом було надано Контракт №02/ТЕО-23 на надання транспортно-експедиційних послуг від 03.01.2023 року та договір про надання послуг митного брокера № 02/ТБО-23 від 16.03.2023 року, укладені між ТОВ «Стайнорт» та ПП«ВІСАН».

24.02.2025 року декларантом було направлено до митного органу МД №25UA92U5, яка була складена відповідно до діючого законодавства із зазначенням відомостей про товари, умови і способи їх переміщення через митний кордон України та відомості щодо нарахування митних платежів, необхідних для застосування процедури митного оформлення. Крім того, в п. 20 МД зазначено умови поставки FCA TR BUYUKCEKMECE, в п. 22 МД валюта та загальна вартість товару, що переміщується через митний кордон EUR 13 232,00, в п. 40 номер загальної декларації прибуття 1101/25UA36U7/1.

Разом із МД № 25UA92U5 від 24.02.2025 року, декларантом було надано митному органу всі передбачені ч. 2 ст. 53 МК України документи на підтвердження митної вартості товару,у тому числі:

- Експортну декларація № 25341300EX00134155 від19.02.2025 року;

- Сертифікат походження № 1432691 від 19.02.2025 року;

- Контракт на поставку товарів № ADST/01-25 від 20.01.2025 року;

- Специфікація № 1 від 21.01.2025 року до Контракту № ADST/01-25 від 20.01.2025 року.

- Рахунок-проформу № 2025028 від 21.01.2025 року;

- Рахунок фактуру (Інвойс) № ADV050 від 18.02.2025 року;

- Пакувальний лист (Packing List) від 18.02.2025 року;

- Прайс-лист від 18.02.2025 року;

- Паспорт безпеки AKDRY ZIRCONIUM OCTOATE %6 відповідно до Додатку II до REACH Регламенту (ЄС) 2020/878 та Додатку II до REACH Великобританії від 16.02.2024;

- Паспорт безпеки AKDRY COBALT OCTOATE %10 відповідно до Додатку II до REACH;

- Регламенту (ЄС) 2020/878 та Додатку II до REACH Великобританії від 10.02.2024;

- Паспорт безпеки AKDRY CALCIUM OCTOATE % 4 відповідно до Додатку II до REACH;

- Регламенту (ЄС) 2020/878 та Додатку II до REACH Великобританії від 02.12.2024;

- Паспорт безпеки ADC 65L70 відповідно до 1907/2006/EC (REACH), 453/2010/EU, 2015/830/ЄС від 22.05.2022;

- Паспорт безпеки ADC 29S70 паспорт безпеки відповідно до 1907/2006/EC (REACH), 453/2010/EU, 2015/830/ЄС від 22.05.2023;

- Паспорт безпеки AKDRY DRIER 24 OCTOATE відповідно до Регламенту (ЄС) №1907/2006 від 15.05.2024;

- Платіжну інструкцію № 168 від 28.01.2025 року;

- SWIFT від 28.01.2025 року;

- Оборотно-сальдову відомість ТОВ «Стайнорт» по рахунку 312;

- Оборотно-сальдову відомість ТОВ «Стайнорт» по рахунку 3712;

- міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) № 021820225 від 18.02.2025 року;

- довідку № 02/23 від 22.02.2025 складена вантажно-перевізником ФОП ОСОБА_1 ;

- Контракт № 02/ТЕО-23 на надання транспортно-експедиційних послуг від 03.01.2023 року, укладений між ТОВ «Стайнорт» та ПП «ВІСАН»;

- Договір про надання послуг митного брокера № 02/ТБО-23 від 16.03.2023 року, укладений між ТОВ «Стайнорт» та ПП «ВІСАН».

25.02.2025 року на електронну пошту митного брокера ТОВ «Стайнорт» надійшло повідомлення із ідентифікатором d943f08d-0428-49ec-8fe5-96 від ВМО №2 митного поста «Одеса-внутрішній» наступного змісту: «у зв`язку із тим, що подані документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів. Крім того, митним органом зазначено, що банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури не надано; в копії митної декларації країни відправлення від 19.02.2025 №25341300EX00134155 зазначено умови поставки FCA ISTANBUL, проте, поданій до митного оформлення зазначено інший географічний пункт переходу відповідальності за втрату товарів та витрат на транспортування товарів від продавця до покупця, а саме: BUYUKCEKMECE, та зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи у відповідності до частини 3 статті 53 МКУ».

01.03.2025 року декларантом у відповідності до частини 3 ст. 53 МК України було надано лист на підтвердження митної вартості імпортованого товару та додаткові документи, запитувані митним органом:

1) Стосовно зауваження митного органу по п.1 Повідомлення додатково було надано Договір № 01/CT-25 від 17.02.2025 року про транспортно-експедиційні послуги, укладений між ТОВ «Стайнорт» та ФОП ОСОБА_1 ; Заявку №1 до Договору № 01/CT-25 від 17.02.2025 року про транспортно-експедиційні послуги; Акт здачі приймання робіт (наданих послуг) від 22.02.2025 року №13, калькуляцію транспортних витрат від вантажно-перевізника; платіжну інструкцію про сплату послуг вантажно-перевізника № 1803 від 28.02.2025 року.

2) Стосовно зауваження митного органу по п.2 Повідомлення у вищезазначеному листі надано роз`яснення, що митним брокером Постачальника було вказано в експортній декларації 25341300EX00134155 від 19.02.2025 року умови поставки FCA ISTANBUL, тобто, більш узагальнене місце поставки, у той же час місце поставки FCA BUYUKCEKMECE, (BUYUKCEKMECE (Бююкчекмедже) промисловий район в Стамбул) є більш точним та сказане в рахунку фактурі (Інвойс) №ADV050 від 18.02.2025 року, даний факт ніяким чином не впливає та не створює додаткові транспортні витрати на транспортування вантажу до кордонів України. Таким чином, в МД № 25UA92U5 від 24.02.2025 року, зазначено вірний географічний пункт переходу відповідальності за втрату товарів та витрат на транспортування товарів від продавця до покупця, а саме: BUYUKCEKMECE».

3) Стосовно зауваження митного органу по п. 3 Повідомлення у вищезазначеному листі надано роз`яснення, що надання паспортів безпеки до митного органу англійською мовою не є порушенням ст. 254 МК України. Крім того, була надана копія перекладу митної декларації країни відправлення (експортної декларації) 25341300EX00134155 від 19.02.2025 року, складена митним брокером Постачальника.

На підтвердження митної вартості заявленого товару додатково надана виписка по рахунку в Євро ТОВ «Стайнорт» за 28.01.2025 року та довідки про ціну № 0101/1-inf від 28.02.2025 року та №0101/2-inf від 28.02.2025 року, видані ТОВ «Експоцентр Одеса», які підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару.

Розглянувши подані документи, Одеською митницею прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2025/000185 від 01.03.2025 року та рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2025/000117/1 від 01.03.2025 року.

Обґрунтовуючи рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2025/000117/1 від 01.03.2025 року відповідачем зазначено, що «(1) Для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України (далі - МКУ) подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно наказу МФУ від 24.05.2012 № 599 до зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури не надано: (2) В копії митної декларації країни відправлення від 19.02.2025 № 25341300EX00134155 зазначено умови поставки FCA ISTANBUL, проте, поданій до митного оформлення зазначено інший географічний пункт переходу відповідальності за втрату товарів та витрат на транспортування товарів від продавця до покупця, а саме: BUYUKCEKMECE; 3) Копія митної декларації країни відправлення, паспорт безпеки надано без перекладу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна (стаття 254 Митного кодексу України)».

Вважаючи протиправним та необґрунтованим рішення про коригування митної вартості, а також картки відмови в прийнятті митної декларації, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що правовідносини, що виникли між сторонами у даній адміністративній справі, врегульовано нормами Митного кодексу України (далі - МК України).

Згідно статті 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 статті 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на митні органи.

До митної справи відповідно до статті 7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Згідно з пунктом 23-24 статті 4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Згідно положень Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до статті 49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до статті 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно з частиною 1 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 1, 2, 3 статті 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких орган доходів і зборів вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Відповідно до частини 1 статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно частини 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно із частиною 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Тобто, вимоги вказаних норм дають змогу відокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов`язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості:

1) наявність розбіжностей між окремими документами;

2) наявність ознак підробки певних документів;

3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованим та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Відповідно до частини 3 статті 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно частинами 1, 2 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Частиною 1 статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частин 2, 3 статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною дев`ятою статті 58 МК України передбачено, що розрахунки при застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Частиною 8 статті 57 МК України встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, органи доходів і зборів мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості.

Відповідач в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості зазначив, що подані документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.

Проте суд не погоджується з зазначеними висновками відповідача.

Наявними у справі доказами підтверджується, що заявлена позивачем митна вартість товару базувалась на документально підтверджених відомостях, що піддавалась обчисленню, поданих документів було достатньо для прийняття рішення на їх підставі, а тому відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за резервним методом визначення митної вартості та прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів, з огляду на наступне.

Так, відповідно до частини 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, зокрема: виписку з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.

Основним методом визначення митної вартості товарів є метод - за ціною договору. Обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 12.03.2019 у справі № 803/3649/15.

Однією з підстав прийняття оскаржуваного рішення Одеською митницею зазначено, що підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України (далі МКУ) подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно наказу МФУ від 24.05.2012 № 599 до зазначених документів можуть належати:- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури не надано.

Стосовно даного твердження суд зазначає наступне.

На підтвердження вартості перевезення оцінюваних товарів декларантом надавалась довідка № 02/23 від 22.02.2025 складена вантажно-перевізником ФОП ОСОБА_1 , згідно якої вартість послуг склала 32 000,00 грн.

Додатково було надано Договір № 01/CT-25 від 17.02.2025 року про транспортно-експедиційні послуги, укладений між ТОВ «Стайнорт» та ФОП ОСОБА_1 ; Заявку № 1 до Договору № 01/CT-25 від 17.02.2025 року про транспортно-експедиційні послуги; Акт здачі приймання робіт (наданих послуг) від 22.02.2025 року №13, калькуляцію транспортних витрат від вантажно-перевізника; Платіжну інструкцію № 1803 від 28.02.2025 року.

Щодо доводів відповідача, що в копії митної декларації країни відправлення від 19.02.2025 № 25341300EX00134155 зазначено умови поставки FCA ISTANBUL, проте, поданій до митного оформлення зазначено інший географічний пункт переходу відповідальності за втрату товарів та витрат на транспортування товарів від продавця до покупця, а саме: BUYUKCEKMECE, суд зазначає наступне.

Митним брокером Постачальника було вказано в експортній декларації 25341300EX00134155 від 19.02.2025 року умови поставки FCA ISTANBUL, тобто, більш узагальнене місце поставки, у той же час місце поставки FCA BUYUKCEKMECE, (BUYUKCEKMECE (Бююкчекмедже) промисловий район в м.Стамбул) є більш точним та сказане в рахунку фактурі (Інвойс) №ADV050 від 18.02.2025 року, даний факт ніяким чином не впливає та не створює додаткові транспортні витрати на транспортування вантажу до кордонів України.

Таким чином, в МД № 25UA92U5 від 24.02.2025 року, зазначено вірний географічний пункт переходу відповідальності за втрату товарів та витрат на транспортування товарів від продавця до покупця, а саме: BUYUKCEKMECE».

Поставка товару здійснювалась на умовах FCA Інкотерм 2010 (згідно з офіційним тлумаченням торговельних термінів Міжнародних правил торгівлі Інкотермс термін FCA, або Франко перевізник (...назва місця). Зі змісту зазначеного терміну вбачається, що базис поставки на умовах FCA покладає зобов`язання по завантаженню на продавця, а також продавець зобов`язаний сплатити експортні витрати. А тому, така складова митної вартості товару, що був поставлений, як витрати на навантаження у даному конкретному випадку не потребують додаткового підтвердження.

Суд не приймає до уваги твердження відповідача, що копія митної декларації країни відправлення, паспорт безпеки надано без перекладу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна (стаття 254 Митного кодексу України), оскільки декларантом подано копію декларації країни відправлення 25341300EX00134155 від 19.02.2025 року та наступні паспорти безпеки від Постачальника складені англійською мовою: паспорт безпеки AKDRY ZIRCONIUM OCTOATE %6 відповідно до Додатку II до REACH Регламенту (ЄС) 2020/878 та Додатку II до REACH UK від 16.02.2024; паспорт безпеки AKDRY COBALT OCTOATE %10 відповідно до Додатку II до REACH - Регламенту (ЄС) 2020/878 та Додатку II до REACH UK від 10.02.2024; паспорт безпеки AKDRY CALCIUM OCTOATE % 4 відповідно до Додатку II до REACH - Регламенту (ЄС) 2020/878 та Додатку II до REACH UK від 02.12.2024; паспорт безпеки НОМЕР_3 відповідно до 1907/2006/EC (REACH), 453/2010/EU, 2015/830/ЄС від 22.05.2022; паспорт безпеки НОМЕР_4 паспорт безпеки відповідно до 1907/2006/EC (REACH), 453/2010/EU, 2015/830/ЄС від 22.05.2023; паспорт безпеки AKDRY DRIER 24 OCTOATE відповідно до Регламенту (ЄС) №1907/2006 від 15.05.2024.

Згідно ст. 254 МК України, документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування.

30.08.2022 року Україна приєдналася до Конвенції про спрощення формальностей у торгівлі товарами від 20.05.1987 р. Крім того, 05.09.2022 р. на полях Ради Асоціації Україна-ЄС була підписана Угода між Україною та Європейським Союзом про участь України в «Митниці», Програмі Союзу для співробітництва в митній сфері та Угода між Україною та Європейським Союзом про участь України у програмі Європейського Союзу для співробітництва в галузі оподаткування "Fiscalis". В згаданих Програмах беруть участь всі країни члені і кандидати у члени ЄС (Туреччина кандидат у члени ЄС).

Крім того, відповідно до ст.1 Закону України «Про застосування англійської мови в Україні» Англійська мова належить до мов міжнародного спілкування в Україні.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про застосування англійської мови в Україні» метою цього Закону є сприяння забезпеченню застосування англійської мови як однієї з мов міжнародного спілкування на всій території України у публічних сферах суспільного життя, визначених цим Законом.

Таким чином, надання паспортів безпеки до митного органу англійською мовою не є порушенням ст.254 МК України.

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції, Декларація повинна бути заповнена однією з офіційних мов Договірних сторін, яка є прийнятною для компетентних органів країни, в якій виконують формальності для експорту чи транзиту. У разі необхідності, митний орган країни призначення чи транзиту може вимагати, щоб декларант або його представник у такій країні надав переклад зазначеної декларації офіційною мовою або однією з офіційних мов такої країни.

Копія перекладу митної декларації країни відправлення (експортної декларації) 25341300EX00134155 від 19.02.2025 року, складеної митним брокером Постачальника, була надана.

Крім того, відповідно до п.8 ч.3 ст.53 МК України декларантом було надано довідки про ціну № 0101/1-inf від 28.02.2025 року та № 0101/2-inf від 28.02.2025 року, видані ТОВ «Експоцентр Одеса», якими підтверджено вартості вантажу в Євро на умовах постачання FCA BUYUKCEKMECE, Туреччина (умови Інкотермс 2010).

У постанові від 30.04.2020 року по справі №820/231/16 Верховний Суд вказує, що отримана з Центральної бази даних ЄАІС ДМСУ інформація про вантажну митну декларацію, на яку митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару було дійсно імпортовано до України, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України; що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом, тощо.

Отже, судом встановлено, що спірне рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2025/000117/1 від 01.03.2025 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного № UA500500/2025/000185 від 01.03.2025 року прийняті відповідачем необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

З огляду на зазначене, оцінивши докази, які є у справі, проаналізувавши положення законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд вважає необхідним задовольнити адміністративний позов та скасувати спірне рішення про коригування митної вартості №UA500500/2025/000117/1 від 01.03.2025 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного № UA500500/2025/000185 від 01.03.2025 року.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Одеської митниці (код ЄДРПОУ ВП44005631, адреса місцезнаходження: 65078, м. Одеса, вул. Юрія та Івана Лип, буд. 21А) сформувати електронний висновок про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «СТАЙНОРТ» з державного бюджету надміру сплачених митних та інших платежів: ввізного мита у розмірі 1 689,45 грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят дев`ять гривень 45 коп.) та ПДВ у розмірі 67915,68 грн. (шістдесят сім тисяч дев`ятсот п`ятнадцять гривень 68 коп.) за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАЙНОРТ» та надіслати сформований електронний висновок з накладеними кваліфікованими електронними підписами та кваліфікованими електронними печатками Одеської митниці до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області для виконання, суд зазначає наступне.

Порядок внесення та повернення авансових платежів (передплати) регулюється статтею 299 МКУ. Відповідно до частини п`ятої статті 299 МКУ повернення коштів авансових платежів здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, якщо заяву про повернення подано до митного органу протягом 1095 днів з дня внесення таких коштів на рахунок митного органу.

Відповідно до положень Бюджетного кодексу України, Податкового кодексу України та Митного кодексу України, наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 року №643 затверджений Порядок повернення авансових платежів (передоплати) і помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів (далі Порядок № 643).

Порядок повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені визначений розділом III Порядку № 643.

Згідно вимог Порядку № 643, повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків, яка подається до митниці Держмитслужби, та до якої додаються: документи, що підтверджують суму помилково та/або надміру сплачених митних, інших платежів та пені; виконавчий лист суду та/або рішення суду, що набрало законної сили (за наявності), щодо скасування рішення митниці Держмитслужби, яке призвело до виникнення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені; документи, що підтверджують право на перенесення граничних строків для подання заяви щодо повернення надміру сплачених митних платежів (за наявності).

Згідно із пунктом 1 розділу III Порядку № 643, для повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів платником податків подається до митниці заява довільної форми протягом 1095 днів від дня її виникнення.

Пунктом 3 розділу III Порядку № 643, визначені вимоги до заяви. Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Заяву платника розглядають відповідні структурні підрозділи митниці, за визначенням керівника митниці.

Перевіряється факт перерахування суми коштів з відповідного рахунку до державного бюджету та відсутність у платника податків податкового боргу за допомогою засобів АСМО.

Відповідно до пункту 6 розділу III Порядку № 643, якщо за результатами розгляду заяви митницею Держмитслужби встановлено наявність підстав для повернення коштів, митниця формує висновок про повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені за формою згідно Порядку № 643.

У разі, якщо заявником не виконано вимоги пунктів 1-3 розділу III Порядку № 643, надано недостовірні дані та/або має податковий борг (крім випадків визначення в заяві напряму перерахування коштів на погашення податкового боргу), готується та надсилається заявнику письмова обґрунтована відмова у відповідності до пункту 8 розділу III Порядку № 643.

У відповідності до пункту 6 розділу III Порядку № 643, висновок про повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені готується за умови якщо за результатами розгляду заяви митницею Держмитслужби встановлено наявність підстав для повернення коштів.

З огляду на вищевикладене, обов`язковою умовою для здійснення повернення надмірно сплачених сум митних платежів є подання заяви про таке повернення за наявності підстав, з дотриманням процедури і на умовах, встановлених Порядком № 643.

З огляду на викладене зазначена позовна вимога є передчасною, оскільки на момент звернення до відповідача з відповідною заявою рішення про коригування митної вартості не було скасоване судом, а отже було чинним.

Щодо позовної вимоги про стягнення збитків суд зазначає наступне.

Згідно з ст.56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Пунктом 8 частини 2 статті 16 даного Кодексу встановлено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Отже, збитки це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, пов`язане з обмеженням його інтересів як учасника певних суспільних відносин і яке проявилося у здійснених ним витратах, в утраті або пошкодженні його майна або у втраті доходів, які він повинен був отримати.

Відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені статтею 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені у статтях 1173 та 1174 ЦК України.

Статтею 1173 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (стаття 1174 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.30 МК України, шкода, заподіяна особам та їх майну неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю митних органів або їх посадових осіб чи інших працівників при виконанні ними своїх службових (трудових) обов`язків, відшкодовується цими органами, організаціями у порядку, визначеному законом.

Підставою для застосування цивільно-правової відповідальності відповідно до статті 1166 ЦК України є наявність в діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених статтями 1173, 1174 ЦК України, є заподіяна шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між ними.

Положення ст.ст.1173,1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою, між тим не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

У постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 904/3667/19 вказано, що у справах про відшкодування шкоди доведення обґрунтованості заявлених вимог покладається на позивача, який має надати докази наявності шкоди, протиправності поведінки того, хто заподіяв шкоду, та причинного зв`язку такої поведінки із заподіяною шкодою. Для настання цивільно-правової відповідальності відповідача за заподіяння матеріальної шкоди позивачеві необхідно довести наявність усієї сукупності вищезазначених умов, які необхідні для відшкодування шкоди за правилами статей 1173, 1174 ЦК України, тоді як відсутність хоча б однієї з цих умов виключає настання відповідальності.

Як вбачається з позовної заяви, позивач визначає у якості матеріальної шкоди витрати понесені у зв`язку з перекладом митної декларації країни відправлення (експортної декларації) 25341300EX00134155 від 19.02.2025 року у розмірі 800,00 грн., та отримання довідок про ціну № 0101/1-inf від 28.02.2025 року та № 0101/2-inf від 28.02.2025 року, виданих ТОВ «Експоцентр Одеса», у розмірі 3 900,00 грн.

В даному випадку суд не вважає дані витрати матеріальною шкодою, оскільки вказані довідки є необхідними для встановлення митної вартості товару, та на них, як на докази підтвердження митної вартості товару у позовній заяві посилається сам позивач.

За правилами частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд також вважає необхідним у відповідності до вимог статті 139 КАС України стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Відповідно до положень п.1 ч.3 ст.132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

При вирішенні питання щодо розподілу витрат на професійну (правничу) допомогу суд, відповідно до положень ч.5, ч.6 ст.13 Закону України Про судоустрій та статус суддів, ч.5 ст.242 КАС України враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права.

Так, відповідно до висновків Верховного Суду, які викладені у постанові від 15 травня 2018 року у справі №821/1594/17, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з того, що компенсація таких витрат здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 КАС України, яка не обмежує розмір таких витрат.

За змістом статті 134 КАС України за результатами розгляду справи, витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Цей висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі №814/698/16.

Судом встановлено, що 25.02.2025 року між ТОВ «Стайнорт» та адвокатом Акрабовою О. М. було укладено договір про надання правничої допомоги № 25/02.

Відповідно до Пункту 2 Додаткової угоди № 1 Сторони погодили, що загальна вартість юридичних послуг Адвоката з професійної правничої допомоги (гонорару) щодо судового захисту в Одеському окружному адміністративному суді прав Клієнта при розгляді даної позовної заяви про скасування рішення про коригування рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2025/000117/1 від 01.03.2025 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2025/000185 від 01.03.2025 року, стягнення збитків, зобов`язання вчинити дії, становить 5 000,00 (п`ять тисяч ) гривень.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Суд зазначає, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є співрозмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, тому стягнення адвокатських витрат в сумі 5000,00 грн. відповідає критеріям розумності, співрозмірності та справедливості.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість відшкодування витрат на правову допомогу та стягнення з відповідача на користь позивача 5000,00 грн.

З приводу клопотання відповідача про розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін суд зазначає, що відповідно до ч.1-3 ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч.3 ст.257 КАС України при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно із п.10 ч.6 ст.12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Отже, суд наділений повноваженнями, врахувати всі складники, наведені ч.3 ст.257 КАС України, та самостійно визнати справу такою, що має незначну складність.

При відкритті провадження, суд дійшов висновку, що справу за позовом можливо розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, а також, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у цій справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до ч.6 ст.262 КАС України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін:

1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу;

2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

З огляду на те, що матеріали справи свідчать про те, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності, малозначним, не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, тому в задоволенні клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні клопотання Одеської митниці (вул.Івана та Юрія Лип, 21-А, м.Одеса, 65078) про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін - відмовити.

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАЙНОРТ» (вул.Промислова,28-А, м.Одеса, 65031) до Одеської митниці (вул.Івана та Юрія Лип,21-А, м.Одеса, 65078), за участю третьої особи Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області (вул.Садова,1-А, м.Одеса, 65023) про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, стягнення збитків, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості №UA500500/2025/000117/1 від 01.03.2025 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів № UA500500/2025/000185 від 01.03.2025 року.

Стягнути з Одеської митниці (код ЄДРПОУ ВП 44005631, адреса місцезнаходження: 65078, м. Одеса, вул. Лип Івана та Юрія, 21А) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАЙНОРТ» (65031, м.Одеса, вул. Промислова, 28-А, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень 00 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Єфіменко