Справа № 640/6724/20
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2025-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2025 р. № 640/6724/20

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ольги Горшкової, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, Оболонського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Оболонського районного відділу Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області та Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області щодо розгляду клопотання позивача про прийняття до громадянства України;

- зобов`язати Оболонський районний відділ Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області та Центральне міжрегіональне управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області розглянути клопотання ОСОБА_1 про прийняття громадянства України на підставі наявних документів, підготувати висновок про можливість задоволення клопотання заявника та надіслати цей висновок разом із поданими документами до Державної міграційної служби України відповідно до ст. 9 Закону України «Про громадянство України» та норм Указу Президента України від 27.03.2001 № 215.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у грудні 2018 року вона звернулась до відповідача з клопотанням про прийняття до громадянства України, однак з моменту звернення позивача до органів Державної міграційної служби України, відповідачами не було прийнято жодного рішення щодо прийняття до громадянства України. Позивач не погоджуючись з вищевказаною бездіяльністю відповідача, звернулась до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.04.2020 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі за вказаним позовом.

На виконання Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідаці Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399 справу №640/6724/20 передано на розгляд до Харківського окружного адміністративного суду, згідно з актом приймання-передачі від 31.01.2025.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2025 прийнято до провадження судді Ольги Горшкової та призначеної її розгляд за правилами спрощеного провадження.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач, Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, подав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що у грудні 2018 року до Оболонського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області позивач звернулась із заявою про прийняття до громадянства. При розгляді даної заяви та матеріалів було виявлено недоліки, а саме на виконання листа Міністерства закордонних справ України щодо запровадження вимоги посвідчення штампом «апостиль» документів, виданих компетентними органами України, які представляються на території Республіки Білорусь громадянами та юридичними особами та запровадження аналогічної взаємної вимоги до документів, виданих компетентними органами Республіки Білорусь, необхідне посвідчення довідки про відсутність судимості на території Республіки Білорусь, свідоцтва про народження та свідоцтва про укладання шлюбу штампом «апостиль». Таким чином, позивачу, необхідно усунути зазначений недолік та звернутись до органів ДМС України.

Відповідач, Оболонський районний відділ Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області правом на подання відзиву на позов до суду не скористався.

Згідно з частиною 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно зі статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

У період з 19.03.2025 по 16.04.2025 суддя Ольга Горшкова перебувала на лікарняному, з 17.04.2025 по 02.05.2025 - у відпустці, відтак розгляд справи відбувається в перші робочі дні.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи та проти чого не заперечували сторони, 27 грудня 2018 року позивач звернувся до Оболонського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області із заявою про прийняття до громадянства України відповідно до статті 9 Закону України «Про громадянство України». В якості додатків позивачем було надано:

1) заяву про прийняття до громадянства України;

2) заяву про зміну громадянства;

3) копію національного паспорту Республіки Білорусь;

4) довідку про надання іноземцю чи особі без громадянства дозволу на імміграцію;

5) дозвіл на імміграцію в Україну;

6) копію тимчасової посвідки на проживання/постійне проживання;

7) копію довідки про знання української мови;

8) витяг з реєстру платників єдиного податку;

9) довідку про доходи;

10) довідку про відсутність судимості.

Інших документів до заяви додано не було. Вказане підтверджується описом документів, що знаходяться в матеріалах міграційної справи.

При розгляді вищевказаної заяви та матеріалів Центральним міграційним управлінням Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області було виявлено недоліки, а саме на виконання листа Міністерства закордонних справ України щодо запровадження вимоги посвідчення штампом «апостиль» документів, виданих компетентними органами України, які представляються на території Республіки Білорусь громадянами та юридичними особами та запровадження аналогічної взаємної вимоги до документів, виданих компетентними органами Республіки Білорусь, вказано, що необхідне посвідчення довідки про відсутність судимості на території Республіки Білорусь, свідоцтва про народження та свідоцтва про укладання шлюбу штампом «апостиль».

Надалі, 05 березня 2020 року матеріали справи щодо прийняття позивача до громадянства України було повернуто на доопрацювання, та зобов`язано позивача усунути вищевказаний недолік та направити справу з відміткою «після доопрацювання».

Вважаючи бездіяльність уповноважених органів міграційної служби щодо нерозгляду клопотання про прийняття до громадянства України протиправною, позивач звернувся до адміністративного суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначає Закон України «Про громадянство України».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про громадянство України» вбачається, що громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках; громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.

Статтею 6 Закону України «Про громадянство України» передбачено, що громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Відповідно до частини 1 статті 9 іноземець або особа без громадянства можуть бути за їх клопотаннями прийняті до громадянства України.

Згідно приписів статті 9 Закону України «Про громадянство України» умовами прийняття до громадянства України, зокрема, є:

1) визнання і дотримання Конституції України та законів України;

2) подання декларації про відсутність іноземного громадянства (для осіб без громадянства) або зобов`язання припинити іноземне громадянство (для іноземців).

3) безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років.

4) отримання дозволу на імміграцію.

5) володіння державною мовою або її розуміння в обсязі, достатньому для спілкування. Ця умова не поширюється на осіб, які мають певні фізичні вади (сліпі, глухі, німі);

6) наявність законних джерел існування.

При цьому, перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України передбачено Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215 (в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006) (далі-Порядок № 215).

Пунктом 1 Порядку № 215 зазначено, що для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи передбачені розділом II цього Порядку.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 215 заява з питань громадянства подається у письмовій формі з зазначенням дати її складання та підписується заявником.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 215 заяви та інші документи з питань громадянства подаються: особою, яка проживає в Україні на законних підставах, - до територіального підрозділу Державної міграційної служби України за місцем проживання особи в Україні; особою, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, - до територіального підрозділу Державної міграційної служби України за місцем реєстрації особи; особою, яка постійно проживає за кордоном, - до дипломатичного представництва чи консульської установи України за місцем постійного проживання особи.

Пунктом 5 Порядку № 215 зокрема передбачено, що заяву та інші документи з питань громадянства заявник подає особисто. За наявності поважних причин (хвороба заявника, стихійне лихо тощо) заява та інші документи з питань громадянства на прохання заявника можуть подаватися іншою особою або надсилатися поштою. Під час подання заяви та інших документів з питань громадянства пред`являється документ, що посвідчує особу заявника, а також документ про проживання заявника на території України або про його постійне проживання за кордоном та подаються копії таких документів.

Пунктом 47 Порядку № 215 передбачено, що для прийняття до громадянства України особи, яка перебуває у шлюбі з громадянином України понад два роки та отримала дозвіл на імміграцію, подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в", "д" - "є" пункту 45 цього Порядку, а саме:

а) заяву про прийняття до громадянства України (в двох примірниках);

в) один із таких документів:

- декларацію про відсутність іноземного громадянства - для осіб без громадянства;

- зобов`язання припинити іноземне громадянство - для іноземців. Іноземці, які перебувають у громадянстві (підданстві) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство (підданство) цих держав. Подання зобов`язання припинити іноземне громадянство не вимагається від іноземців, які є громадянами (підданими) держав, законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства (підданства) цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави, або якщо міжнародні договори України з іншими державами, громадянами яких є іноземці, передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України;

- декларацію про відмову особи, яка є громадянином Російської Федерації і зазнала переслідувань через політичні переконання у країні своєї громадянської належності, від іноземного громадянства разом із документом, що підтверджує переслідування через політичні переконання (довідка Міністерства закордонних справ України, дипломатичного представництва чи консульської установи України, видана в установленому Кабінетом Міністрів України порядку), - для іноземців, які є громадянами Російської Федерації та зазнали переслідувань через політичні переконання у країні своєї громадянської належності;

- декларацію про відмову особи від іноземного громадянства - для іноземців, зазначених у пункті 46-1 цього Порядку; іноземців, зазначених в абзаці першому пункту 49 цього Порядку (у поданні на ім`я Президента України щодо яких містяться відомості, що такі особи брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, та/або брали участь у виконанні бойових або службових завдань антитерористичної операції, та/або брали (беруть) участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях); іноземців, зазначених в абзаці другому пункту 49 цього Порядку;

- заяву про зміну громадянства - для іноземців, які є громадянами держав, міжнародні договори України з якими передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України;

д) один із таких документів:

- копію документа, що підтверджує отримання дозволу на імміграцію в Україну;

- копію паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року з відміткою про прописку на території України або для іноземців та осіб без громадянства, які прибули в Україну на постійне проживання до набрання чинності Законом України "Про імміграцію", - копію посвідки на постійне проживання;

є) документ про наявність законних джерел існування протягом останніх шести місяців на момент подання заяви про прийняття до громадянства України. У разі подання особою документа про наявність власних фінансових заощаджень сума коштів на банківському рахунку повинна бути не менше ніж дванадцять прожиткових мінімумів на одну особу (виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого на момент подання заяви про прийняття до громадянства України).

А також, відповідно до приписів пункту 47 Порядку № 215, особа подає:

а) копію документа, що підтверджує перебування чоловіка (дружини) особи у громадянстві України;

б) документ, що підтверджує перебування особи у шлюбі з громадянином України терміном понад два роки.

З матеріалів справи вбачається, що 21 грудня 2018 року позивач звернувся до Оболонського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області із заявою про прийняття до громадянства України

Порядком № 215 визначено, що провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України, рішення за якими приймаються територіальними органами Державної міграційної служби України.

Пунктом 93 Порядку № 215 встановлено, зокрема, що територіальний підрозділ Державної міграційної служби України, до якого подано документи щодо оформлення набуття громадянства України, перевіряє відповідність оформлення поданих документів вимогам законодавства України.

Якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не оформлені відповідно до вимог законодавства України, територіальний підрозділ Державної міграційної служби України не пізніш як у двотижневий строк з дня надходження документів повертає їх заявникові для усунення недоліків. Якщо заявник у двомісячний строк з дня повернення йому документів не усуває недоліки та не подає документи повторно, керівник територіального підрозділу Державної міграційної служби України приймає рішення про припинення провадження за цією заявою. Подані заявником належно оформлені документи не пізніш як у двотижневий строк з дня їх надходження надсилаються до територіального органу Державної міграційної служби України.

При розгляді даної заяви та матеріалів міграційної справи позивача Центральним міжрегіональним управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області було виявлено недоліки, а саме на виконання листа Міністерства закордонних справ України щодо запровадження вимоги посвідчення штампом «апостиль» документів, виданих компетентними органами України, які представляються на території Республіки Білорусь громадянами та юридичними особами та запровадження аналогічної взаємної вимоги до документів, виданих компетентними органами Республіки Білорусь, необхідне посвідчення довідки про відсутність судимості на території Республіки Білорусь, свідоцтва про народження та свідоцтва про укладання шлюбу штампом «апостиль».

Надалі, 05 березня 2020 року матеріали справи щодо прийняття позивача до громадянства України було повернуто на доопрацювання, та зобов`язано позивача усунути вищевказаний недолік та направити справу з відміткою «після доопрацювання».

Щодо посилань відповідачів про необхідність посвідчення довідки про відсутність судимості на території Республіки Білорусь, свідоцтва про народження та свідоцтва про укладання шлюбу штампом «апостиль», суд зазначає наступне.

Так, суд зазначає, що з вересня 2018 року Білоруська Сторона змінила практику застосування статті 13 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року щодо прийняття без додаткового засвідчення (легалізації чи апостилю) документів, виданих в Україні, які пред`являються фізичними чи юридичними особами України безпосередньо до органів державної влади Республіки Білорусь.

Відтак, документи, виготовлені чи засвідчені установою чи спеціально уповноваженою на це особою в межах їх компетенції і за встановленою формою та скріплені гербовою печаткою в Україні, якщо вони подаються на території Республіки Білорусь безпосередньо фізичними чи юридичними особами України, приймаються на території цієї держави за умови проставлення на них апостиля відповідно до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, 1961 року. Зазначена вимога на підставі статті 13 Конвенції не застосовується до документів, що направляються установами юстиції в рамках надання правової допомоги у цивільних, сімейних чи кримінальних справах на підставі цієї Конвенції.

У зв`язку з цим, Міністерство юстиції України поінформувало органи державної влади України стосовно застосування принципу взаємності до прийняття документів, виданих в Республіці Білорусь, які пред`являються на території України безпосередньо фізичними та юридичними особами Білорусі.

Таким чином, суд приходить до висновку, що документи, видані чи засвідчені органами державної влади Білорусі, що пред`являються на території України безпосередньо фізичними та юридичними особами Білорусі, мають прийматися в Україні за умови проставлення на них «апостиля».

Водночас, суд зауважує, що вищевказане, не спростовує того факту, що відповідачем при розгляді заяви позивача було порушено вимоги пункту 93 Порядку № 215.

Так, відповідачем було встановлено, що при подані заяви ОСОБА_1 не були належним чином посвідчені штампом «апостиль» довідки про відсутність судимості на території Республіки Білорусь, свідоцтва про народження та свідоцтва про укладання шлюбу.

Однак, суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази того, що територіальний підрозділ Державної міграційної служби України відповідно до чинного законодавства у двотижневий строк з дня надходження документів повернув їх ОСОБА_1 для усунення недоліків або прийняв рішення про припинення провадження за заявою позивача, тощо.

Таким чином, виходячи з аналізу вищевикладеного, суд зазначає, що відповідачами було порушено порядок та процедуру розгляду заяви ОСОБА_1 , і як наслідок неприйняття відповідного рішення.

З огляду на вищевикладене суд, дійшов висновку, що рішення про оформлення набуття позивачем громадянства України або про відмову у задоволенні клопотання про оформлення набуття особою громадянства України уповноваженими органами не приймалося, як це передбачено Порядком № 215.

Щодо позовної вимоги позивача про зобов`язання Оболонського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області, а саме в частині підготування висновку про можливість задоволення клопотання заявника та надіслати цей висновок разом із поданими документами до Державної міграційної служби України для прийняття рішення про набуття громадянства України відповідно до статті 9 Закону України "Про громадянство України" та норм Указу Президента України від 27.03.2001 № 215 (в редакції від 27.06.2006 № 588/2006), суд зазначає наступне.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Відповідно до частини 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частиною 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Виходячи зі змісту положень Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Позивач, заявляючи одну з позовних вимог про зобов`язання Оболонського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області, а саме в частині щодо підготування висновку про можливість задоволення клопотання заявника та надіслати цей висновок разом із поданими документами до Державної міграційної служби України для прийняття рішення про набуття громадянства України, фактично просить суд втрутитися у дискреційні повноваження відповідача.

Аналогічна правова позиція щодо наведених обставин викладена у постанові Верховного Суду від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17 (№ К/9901/2399/17).

Враховуючи викладене, суд позбавлений процесуальної можливості перебирати на себе повноваження відповідача у питаннях прийняття рішення щодо набуття громадянства України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку суду, відповідачами, як суб`єктами владних повноважень, покладений на них обов`язок доказування не виконано та не доведено правомірність та обґрунтованість оскаржуваних дій з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині.

Згідно частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані позивачем докази суд дійшов до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, а саме:

- визнання протиправною бездіяльність Оболонського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області та Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про прийняття до громадянства України;

- зобов`язання Оболонський районний відділ Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області розглянути заяви ОСОБА_1 про прийняття до громадянства України на підставі наявних документів.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Судом апеляційної інстанції щодо всіх справ, підсудних окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, та переданих на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України відповідно до цього Закону, є Шостий апеляційний адміністративний суд (абзац 6 пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13 грудня 2022 року №2825-IX (в редакції Закону №3863-IX від 16.07.2024).

Керуючись ст. ст. 241-246, 255, 257-258, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (02152, місто Київ, вулиця Березняківська, будинок 4а, ), Оболонського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області (04074, місто Київ, вулиця Автозаводська, будинок 25а, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Оболонського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області та Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про прийняття до громадянства України.

Зобов`язати Оболонський районний відділ Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області розглянути заяви ОСОБА_1 про прийняття до громадянства України на підставі наявних документів.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 315,30 грн (триста п`ятнадцять гривень 30 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (02152, місто Київ, вулиця Березняківська, будинок 4а, ).

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 315,30 грн (триста п`ятнадцять гривень 30 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Оболонського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області (04074, місто Київ, вулиця Автозаводська, будинок 25а, ).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Ольга ГОРШКОВА