Справа № 342/13/25
Суддя: Федів Л. М.
Дата ухвалення: 2025-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 342/13/25
Провадження № 2-а/342/3/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.,

секретаря судового засідання Матієк І.П.,

за участю:

представника позивача Котика Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник Котик Роман Васильович до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , адреса АДРЕСА_1 , в інтересах якого діє представник Котик Роман Васильович, звернувся до суду із адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), в якому просить визнати безпідставною, а тому незаконною постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_1 , від 16.12.2024 № 10986 про встановлення позивача - особи з інвалідністю ІБ групи - порушником низки положень законодавства про військову службу та мобілізацію, а тому таким, що має відповідальність за ст. 210-1 ч. 3 КУпАП, питання притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , закрити з підстав відсутності в його діях/бездіяльності ознак адміністративного правопорушення за ст. 210-1 ч. 3 КУпАП. В обгрунтування адміністративного позову вказано, що встановлення підстав на застосування ст. 210-1 КУпАП слід обов`язково з`ясувати чи особа, яка притягується до відповідальності є військовозобов`язаною під час дії в Україні особливого періоду, а також чи ця особа, будучи військовозобов`язаною (в т.ч. призовником чи резервістом) порушила правила військового обліку, визначені ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та п. 22 Прядку про проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ за № 560 від 16.05.2024р., а саме: перебуваючи на військовому обліку, чи особа (військовозобов`язаний) протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633-1Х від 11.04.2024р., не уточнила свої облікові та інші персональні дані, шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності). Як вбачається гр. ОСОБА_1 (далі позивач) в розумінні законодавства військовозобов`язаним не є, він не є й призовником і також не є і резервістом. Призовником є особа чоловічої статті відповідного, визначеного законодавствам, віку (на час призовного віку позивача позивач мав непридатність для військової служби у мирний час, резервістом є особа, яка звільнена із строкової військової служби, перебуває до певного віку на військовій службі у резерві, а військовозобов`язаним може бути, наприклад, особа, яка закінчила навчання у ВНЗ, де параллельно отримала і освіту з військової справи та військове звання. Позивач має єдиний офіційний статус статус особи з інвалідністю І Б групи безстроково. Дану обставину підтверджує довідка МСЕК, копія якої додається.

Згідно з КОНВЕНЦІЇ про права осіб з інвалідністю (Дата набрання чинності для України 06.03.2010) до осіб з інвалідністю належать особи зі стійкими фізичними, психічними, інтелектуальними або сенсорними порушеннями, які при взаємодії з різними бар`єрами можуть заважати їхній повній та ефективній участі в житті суспільства нарівні з іншими. Згідно статті 4 частини 1 Держави-учасниці зобов`язуються забезпечувати й заохочувати повну реалізацію всіх прав людини й основоположних свобод всіма особами з інвалідністю без будь-якої дискримінації за ознакою інвалідності. Із цією метою держави-учасниці зобов`язуються: пункт d) утримуватися від будь-яких дій або методів, які не узгоджуються із цією Конвенцією, і забезпечувати, щоб державні органи та установи діяли відповідно до цієї Конвенції. В той же час (Стаття 15) «Свобода від катувань і жорстоких, нелюдських або таких, що принижують гідність, видів поводження та покарання») Стаття 15 «Свобода від катувань і жорстоких, нелюдських або таких, що принижують гідність, видів поводження та покарання» - 1. Ніхто не повинен піддаватися катуванням або жорстоким, нелюдським чи таким, що принижують його гідність, поводженню або покаранню. Зокрема, жодна особа не повинна без власної вільної згоди піддаватися медичним чи науковим дослідам. 2. Держави-учасниці вживають усіх ефективних законодавчих, адміністративних, судових чи інших заходів для того, щоб особи з інвалідністю нарівні з іншими не піддавалися катуванням або жорстоким, нелюдським чи таким, що принижують гідність, видам поводження та покарання. Особи з інвалідністю як правило є несамостійні в елементарних речах, наприклад, що стосуються пересування, розуміння дійсності тощо. Стаття 2 ЗУ Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні зазначає, що Особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист. В той же час жодне із положень названих вище законів не містять жодних зобов`язань для особи з інвалідністю, в т.ч. не може на осіб з інвалідністю підзаконний нормативний акт положення ПКМУ № 560 за 2024 рік (від 16.05.2024) покладати будь які зобов`язання на особу з інвалідністю (якось неможливо уявити, щоби безногі, захворівші на Альцгеймера і т. д. змогля дійти в ТЦК та СП, щоби оновити свої дані.

Таким чином суду слід дійти до висновку положення ПКМУ « 560 за 2004 рік жодним чином не стосується осіб з інвалідністю, зокрема в частині самостійно йти в ТЦК та СП, щоби оновити облікові дані, невиконання ними названого положення не порушує правила військового обліку і не свідчить про порушення законодавства про військовий обов"язок і військову службу, тим більше відповідальності, передбаченої

ч.3 статті 210-1 КУпАП.

Також, слід звернути увагу і на процедури накладення штрафу. Положення статті 258 КУпАП зазначають, що протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України підтвердних документів про отримання особою виклику. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення. Так ось. Протокол складено 09.12.2024, постанова ж є від 16.12.2024, а повістка на 10.12.2024, що в сукупності виявляється фіктивним. Таким чином позивач навіть притягнутий не на підставах і в порядку, встановлених законом, а в той же час - ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (ст.7 КУпАП).

Ухвалою суду від 08 січня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі заадміністративним позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник Котик Роман Васильович до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 14 січня 2025 року о 11:45 год., з викликом учасників справи.

14.01.2025 судове засідання відкладено до 29.01.2025 для надання можливості представнику позивача надати суду для огляду оригінал довіреності, що підтверджує повноваження представника позивача.

Ухвалою суду від 29 січня 2025 року клопотання представника позивача задоволено. Витребувано з ІНФОРМАЦІЯ_3 належним чином завірену копію особової справи на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Розгляд справи відкладено до 17.02.2025 о 13:10 год.

Судові засідання 17.02.2025, 10.03.2025 відкладені, у зв`язку з ненадходженням затребуваних ухвалою суду від 29.01.2025 документів.

11.03.2025 до суду поступив відзив на позовну заяву за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , в якому зазначено, що 09 грудня 2024 року 1-м відділом ІНФОРМАЦІЯ_3 було виявлено, що військовозобов`язаний позивач не уточнив свої облікові (персональні) дані у визначений законодавством термін, а саме до 18 липня 2024 року. Згідно з даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів щодо Позивача відсутня інформація по номер засобу зв`язку, сімейний стан та інші персональні дані, визначені у пунктах 7 та 7-1 частини першої статті 7 Закону України Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів. При цьому, обов`язок військовозобов`язаного в семиденний термін повідомляти територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про зміну своїх персональних даних закріплений в підпункті 8 пункті 1 Правил.

У зв`язку з невиконанням Позивачем обов`язку уточнити протягом 60 днів свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, керуючись статтями 235, 254, 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), у відношенні Позивача був складений протокол про адміністративне правопорушення №316 РТЦК від 09.12.2024 (вих. № 6971 від 09.12.2024). На підставі протоколу та матеріалів адміністративної справи ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 виніс постанову за справою про адміністративне правопорушення від 16.12.2024 № 1270/24 (вих. № 10986 від 16.12.2024) в якій установив, що 09.12.2024 о 11 -00 год Позивач був доставлений органами поліції до 1 -го відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою АДРЕСА_3 . В ході уточнення облікових (персональних) даних Позивача з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів було виявлено, що вказаний громадянин не уточнив військово-облікові дані, чим порушив частину 3 статті 22 Закону про мобілізацію, пункт 10-1 Правил, Порядок №560. У зв`язку з тим, що Позивач порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП, ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 постановив накласти на Позивача штраф у розмірі 17 000,00 грн.

На винесення постанови Позивач не прибув, хоча був належним чином повідомлений про місце, дату і час розгляду справи про адміністративне правопорушення, що підтверджується його особистим підписом в протоколі про адміністративне правопорушення №316 РТЦК від 09.12.2024, де вказано, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 11 год 00 хв 16.12.2024 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_4 ) кабінет № 3. У поданому відзиві ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 у задоволенні позову ОСОБА_3 до ІНФОРМАЦІЯ_3 про визнання протиправною та скасування Постанови від 16.12.2024 № 1270/24 про накладення адміністративного стягнення відмовити. Розгляд справи проводити без участі представника ІНФОРМАЦІЯ_3 .

31.03.2025 судове засідання відкладено, у зв`язку з неявкою учасників справи.

14.04.2025 на виконання ухвали суду від 29.01.2025 поступило повідомлення ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , в якому зазначено, що особова справа на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відсутня, оскільки особові справи формуються тільки на осіб офіцерського складу та на військовозобов`язаних, які уклали контракт для проходження військової служби.

24.04.2025 судове засідання відкладено, у зв`язку із початком розгляду наступної справи.

05.05.2025 до суду поступили додаткові пояснення представника позивача згідно яких представник зазначив, що у кожному конкретному випадку повинно бути встановлено, які саме правила військового обліку, встановлені конкретними нормативно-правовими актами порушено особами, які є призовниками, військовозобов`язаними, резервістами порушено у період особливого стану. Також в силу примітки до ст. 210 КУпАП - положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи. Аналіз вказаної норми, виходячи із приписів статті 77 КАС України, дозволяє зробити висновок, що сторона відповідача у кожному випадку має довести неможливість отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Станом на день оформлення оскаржуваної постанови сторона відповідача мала можливість перевірити дані позивача та пересвідчитись, у тому числі за даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів чи дані оновлено. Сторона відповідача не надала пояснень та доказів, які саме відомості мав уточнити позивач, які неможливо отримати з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів і що відповідач пробував їх отримати, однак не получилося. Законодавець чітко визначив умову, за якої положення ст. 210-1 КУпАП не застосовуються за відсутності можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами даних, держателями (розпорядниками) яких є державні органи.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу. На виконання ст. 254 КУпАП України про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. В межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення виключно й має провадитися розгляд справи про адміністративне правопорушення; протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом опису обставин правопорушення та водночас і актом обвинувачення особи у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Проте, в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні посилання на будь-які документи, які до протоколу долучають та на підставі яких можливо б було зробити висновок про наявність або відсутність адміністративного правопорушення. Крім цього, до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено первинних документів обліку, які б свідчили про невиконання позивачем правил військового обліку, а також інших доказів, зокрема відомостей щодо здійснення перевірки функціонування системи військового обліку громадян України в органах державної влади, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях з приводу відсутності у таких інформації щодо Позивача, як такого, що не перебуває на військовому обліку у відповідному ТЦК та СП та не виконує правила військового обліку. Крім цього, зі змісту оскаржуваної постанови неможливо встановити які саме персональні дані не оновив Позивач, які з цих даних містяться в державних реєстрах, а також до яких даних ТЦК та СП не має доступу. Відповідачем не вказано, які саме відомості (персональні дані) не були оновлені позивачем і не могли бути одержані самостійно відповідачем по справі шляхом електронної інформаційної взаємодії.

З протоколу та постанови не вбачається, що відповідачем вживалися заходи щодо отримання персональних відомостей позивача в порядку електронної інформаційної взаємодії, і що внаслідок проведених заходів такі відомості отримати не вдалося.

Відтак, вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не підтверджується жодним доказом, окрім оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення, що є предметом оскарження. За таких обставин, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є не доведеним і судом поза розумним сумнівом не встановлений. Враховуючи всі наведені обставини, з огляду на відсутність належних та допустимих доказів щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, вважає, що відповідач протиправно притягнув позивача до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим оскаржувана постанова про його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1КУпАП є незаконною та підлягає скасуванню, а провадження - закриттю.

07.05.2025 судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою позивача та представника позивача в судове засідання.

13.05.2025 представник позивача подав додаткові пояснення, в яких вказав, що у позивача особи з інвалідністю першої «Б» групи ніколи не було і немає обов`язку «бігти, наприклад в ТЦК та СП, щоби оновити облікові дані»

У судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав з підстав, викладених у позові та поданих додаткових письмових поясненнях. Крім того зазначив, що позивач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю першої «Б» групи, самостійно ходити не може. Зазначив, що на розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП позивач не був присутній, оскільки хворіє, та після оперативного втручання трансплантації нирки, здоров`я позивача погіршилось. Вказав, що батько позивача намагався надати ТЦК докази щодо стану здоров`я сина ОСОБА_1 , однак його на територію ТЦК не впустили, документів щодо перебування позивача на лікуванні не прийняли. Таким чином, розгляд справи відбувся без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і без врахування всіх обставин, які слід необхідно було врахувати при вирішенні справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Просив долучити до матеріалів справи виписки хворого ОСОБА_1 .

Представник відповідача в судове засіданні не з`явився. У поданому до суду відзиві начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 просив розгляд справи проводити без участі їхнього представника та при її вирішенні врахувати позицію щодо суті спору, викладену у відзиві.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд доходить до наступного висновку.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

09.12.2024 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 316, в якому вказано, що 09.12.2024 о 11 год 00 хв. громадянин ОСОБА_1 був доставлений органами поліції до ІНФОРМАЦІЯ_4 , проте в процесі з`ясування було встановлено, що зазначений військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу по мобілізації, так як являється інвалідом І-ої групи. На момент звернення громадянин України ОСОБА_1 вчасно не оновив військово-облікові дані, чим порушив Постанову Кабінету Міністрів Ураїни №1487 від 30.12.2022 та Постанову Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024. Вчинення правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП. Правопорушення вчинене в особливий період (воєнний час).

В графі «пояснення та зауваження щодо змісту протоколу» ОСОБА_1 вказав: «не знав, що інвалідам І групи треба оновлювати дані».

В графі «до протоколу додається» вказано: копія паспорта гр.України, витяг з ІТС «Оберіг». Копія протоколу вручена ОСОБА_1 , про що свідчить його підпис.

За фактом розгляду обставин, зазначених у вищевказаному протоколі про адміністративне правопорушення, ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 була винесена постанова №1270/24 від 16.12.2024, якою ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 гривень.

Підставою для притягнення до адміністративної відповідальності вказано, що 09 грудня 2024 о 11:00 год громадянин ОСОБА_1 був доставлений органами поліції до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_3 органами поліції. В ході уточнення даних військового-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів було виявлено, що вказаний громадянин не уточнив військово-облікові дані, чим порушив частину 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пункт 10-1 Правила військового обліку, затверджених постановою КМУ №1487 від 30.12.2022, Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, затверджений постановою КМУ №560 від 16.05.2024 Правопорушення вчинено в особливий період (воєнний час).

З постанови слідує, що на винесення постанови ОСОБА_1 не прибув, хоча був належним чином повідомлений.

Відповідно до частин 1, 3 статті 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №Я64/2022, що затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України введений воєнний стан з 05:30 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався, і продовжує свою дію на час розгляду справи.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно з абзацом 6 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

За приписами абзацу 3 підпункту 10-1 пункту 1 Додатку 2 до Порядку організації і ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 №1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Згідно ч.10 ст.1Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу викладено в новій редакції, згідно з якою, зокрема, встановлено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Підпунктом 1 пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3633-ІХ установлено, що під час дії Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 65/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 3 березня 2022 року № 2105-IX: громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані: у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Відповідно до пункту 22 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 резервісти та військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані (адресу місця проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інші персональні дані) через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або місцезнаходження чи відповідному підрозділі розвідувальних органів України, Центральному управлінні або регіональному органі СБУ.

Абзацом 7 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції Закону № 3633-ІХ) визначено, що інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Згідно ч. 1ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 1 статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Зі змісту статті 247 КУпАП вбачається, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

Згідно із статтею 235 КУпАП що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

У відповідності до положень 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Частиною 1 статті 268 КУпАП визначено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, а також про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-9 цього Кодексу.

Як встановлено судом, постановою ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 №1270/24 від 16.12.2025 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом України № 3633-ІХ від 11 квітня 2024 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» (тобто в період 18 травня 2024 року по 16 липня 2024 року включно) не уточнив свої військово-облікові дані, чим порушив законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, за що передбачена відповідальність за ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

ОСОБА_1 є особою, яка має І «Б» групу інвалідності з 03.04.2013, без переогляду, що підтверджується Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0101038 від 03.04.2013.

Із наданої суду копії Виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №46761 слідує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період з 24.05.2024 по 09.07.2024 перебував на стаціонарному лікуванні КНП «1 територіальне медичне об`єднання м.Львова» ВП «Лікарня Святого Пантелеймона», діагноз: хронічна хвороба нирок. Хронічний гломерулонефрит, нефритичний синдром. ХНН IV, пролонгована ЗДТ з 2011.

24.05.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було проведено оправне втручання трансплантація нирки, що стверджується Консультативним висновком КНП «1 територіальне медичне об`єднання м.Львова» ВП «Лікарня Святого Пантелеймона».

Випискою із медичної карти (стаціонарного) хворого №4585 стверджується, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період з 17.07.2024 по 25.07.2024 перебував на стаціонарному лікуванні КНП «Городенківська багатопрофільна лікарня» Городенківської міської ради, діагноз: Хронічний гломерулонефрит, нефритичний синдром. ХНН IV, пролонгована ЗДТ з 2011. Стан після повторної трансплантації нирки від донора.

Постановою №1270/24 від 16.12.2025 стверджується, що на розгляд справи про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП ОСОБА_1 не прибув, хоча належним чином був повідомлений.

Представник позивача у судовому засідання ствердив, що на розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП позивач не був присутній, оскільки ОСОБА_1 хворіє, та після оперативного втручання трансплантації нирки, здоров`я позивача погіршилось. Вказав, що батько позивача намагався надати ТЦК докази щодо стану здоров`я сина ОСОБА_1 , однак його на територію ТЦК не впустили, документів щодо перебування позивача на лікуванні не прийняли. Таким чином, розгляд справи відбувся без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та без врахування всіх обставин, які слід необхідно було врахувати при вирішенні справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З викладеного слідує, що позивач ОСОБА_1 був позбавлений можливості: бути присутнім при розгляді справипро притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП; надавати пояснення та докази щодо заперечення своє винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП; скористатися іншими правами, передбаченими ч. 1 статті 268 КУпАП під час розгляду справи.

При цьому, суд звертає увагу на те, що у протоколі №316 від 09.12.2024 зазначено, що громадянин ОСОБА_1 був доставлений органами поліції до ІНФОРМАЦІЯ_4 , проте в процесі з`ясування було встановлено, що зазначений військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу по мобілізації, так як являється інвалідом І-ої групи. Проте, у матеріалах справи відсутні докази, що при винесенні постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності надавалась оцінка документам щодо стану здоров`я ОСОБА_4 , та зокрема і тому, що ОСОБА_1 : у період з 24.05.2024 по 09.07.2024 перебував на стаціонарному лікуванні КНП «1 територіальне медичне об`єднання м.Львова» ВП «Лікарня Святого Пантелеймона»; 24.05.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було проведено оправне втручання трансплантація нирки та у період, з 17.07.2024 по 25.07.2024, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні КНП «Городенківська багатопрофільна лікарня» Городенківської міської ради, діагноз: Хронічний гломерулонефрит, нефритичний синдром. ХНН IV, пролонгована ЗДТ з 2011. Стан після повторної трансплантації нирки від донора.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах стосовно оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП прийнято без врахування всіх обставин по справі та відсутності ОСОБА_1 , який був позбавлений надавати пояснення та докази щодо заперечення своє винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, скористатися іншими правами, передбаченими ч. 1 статті 268 КУпАП під час розгляду справи, що є наслідком її скасування та направлення справи на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 , а відтак позов слід задовольнити частково.

При цьому, питання наявності чи відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення підлягає встановленню під час розгляду уповноваженим суб`єктом справи про адміністративне правопорушення та вирішення питання накладення адміністративного стягнення, а тому позовна вимога про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, є передчасною та задоволенню не підлягає.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

У статті 293 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись статтями 2, 6, 9, 73-77, 242-246, 255, 257, 262, 286, 293, 295 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник Котик Роман Васильович до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 №1270/24 від 16.12.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. надіслати до ІНФОРМАЦІЯ_1 на новий розгляд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення його повного рішення суду.

Повне найменування учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_2 , код НОМЕР_1 .

Повне судове рішення складено 19.05.2025.

Суддя: Федів Л. М.