Справа № 280/2451/25
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

20 травня 2025 року о/об 10 год. 10 хв.Справа № 280/2451/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прасова О.О. при секретарі Махунові В.В., розглянувши у місті Запоріжжі у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 )

до Михайло-Лукашівської сільської ради (вул.Космічна, буд.8, с.Михайло-Лукашеве, Запорізький район, Запорізька область, 70042; )

про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі позивач, ОСОБА_1 ) до Михайло-Лукашівської сільської ради (надалі відповідач), в якій позивач просить суд: 1) зобов`язати Михайло-Лукашівську сільську раду виділити ОСОБА_1 в натурі (на місцевості) земельну частку (пай) площею 4.98 в умовних кадастрових гектарах, відповідно до рішення Вільнянського районного суду Запорізької області в справі №314/3546/21 від 03.11.2021; 2) зобов`язати Михайло-Лукашівську сільську раду надати дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Михайло-Лукашівської сільської ради впродовж трьох місяців з дня набрання цього рішення законної сили.

У позовній заяві зазначено наступне: «… Згідно рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 03.11.2021 р. у справі № 314/3546/21 визнано за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) у розмірі 4.98 умовних кадастрових гектарів в КСП «Перше Травня», відповідно до додатку списку громадян-членів КСП «Перше Травня», відповідно до додатку списку громадян-членів КСП «Перше Травня» Привільнянської сільської ради за № 776 до Державного акту на право колективної власності серії ЗП № 00022 від 23.09.1993 № 480. 24 січня 2022 р., 25.08.2022 р. позивач ОСОБА_1 звернулася до відповідача Михайло-Лукашівської сільської ради із заявою в якій просила надати дозвіл на виготовлення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, у розмірі 4,98 га умовних кадастрових гектарів КСП «Перше Травня» відповідно до додатку списку громадян членів КСП «Перше Травня» Привільнянської сільської ради за № 776 до державного акту на право колективної власності Лістом від 26.06.2022 р. № 1029 відповідач зазначив, що не має законної можливості для позитивного розгляду порушеного питання. В обґрунтування зазначив, що безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється, під час дії воєнного стану на території України. В той же час, чинним законодавством визначено право особи, якій належить право на земельну частку (пай) та їх спадкоємцям отримати земельні ділянки в натурі, а тому відповідач повинен здійснити заходи щодо відновлення права позивача. … Позивач має право на отримання земельної ділянки із земель резерву (запасу), оскільки землі КСП «Перше Травня» вже розпайовані та виділені громадянам в натурі (на місцевості). При зверненні до відповідача, позивачем надано рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 03.11.2021 у справі №314/3546/21, проте позивачу відмовлено в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою. В листах від 26.06.2022 р. № 1029 та 02.08.2024 № 1197, відповідач зазначає, що підставою для відмови позивачу у виділенні земельної частки (паю) є наявність заборони встановленої в підпункті 5 пункту 1 розділу 1 Закону України № 2145-ІХ від 24 березня 2022 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану». Вказаним Законом № 2145-ІХ розділ Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України доповнено підпунктом 5 пунктом 27 згідно з яким безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. Положення цього підпункту не поширюються на безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність власникам розташованих на таких земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), а також на безоплатну передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок, переданих у користування до набрання чинності цим Кодексом. Разом з тим, частиною першою статті 81 Земельного кодексу України передбачено, що серед підстав набуття громадянами України права власності на земельні ділянки можуть бути: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Враховуючи зазначене, пряма заборона у підпункті 5 пункту 27 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України не розповсюджується на приватизацію земельних ділянок, що були раніше надані громадянам у користування (пункт «в» частини першої статті 81 ЗК) та на виділення в натурі (на місцевості) належної громадянину земельної частки (паю) (пункт «ґ» частини першої статті 81 ЗК) право на яку вже має громадянин на підставі сертифіката. Згідно Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95, паювання земель передбачало визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості). Право на земельну частку (пай) підтверджувалося сертифікатом. У разі виходу власника земельної частки (паю) з членів відповідного підприємства за його заявою здійснювалося відведення земельної ділянки в натурі і видавався державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку. Отже, процес виділення земельної частки (паю) по суті передбачає заміну вже існуючого права (на земельну частку (пай), на набуття реальної (приватної) власності на земельну ділянку (зі встановленими межами). Таким чином, механізм набуття права власності громадянином України за пунктом «ґ» частини першої статті 81 ЗК України (виділення в натурі (на місцевості) земельної частки (паю)) не містить жодних заборон у контексті Перехідних положень Земельного кодексу України. Вказаний правовий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 27 липня 2023 року у справі № 392/856/22. Отже посилання відповідача на положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» як на підставу для відмови Позивачу у виділенні в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) є безпідставними. За наведених обставин, позивач вважає, що відмова відповідача у виділенні позивачу земельної частки (паю) не відповідає, нормам чинного законодавства, а тому порушене право позивача підлягає поновленню в зв`язку з чим належить зобов`язати відповідача виділити позивачу в натурі (на місцевості) земельну частку (пай), відповідно до рішення суду. … Відтак, за змістом зазначених норм, резервний фонд використовується у тому числі, для надання земельних ділянок особам, які незаконно були позбавлені права на земельну ділянку. … На підставі вищевикладеного, позивач вважає про наявність підстав для задоволення позову. …».

Позивач підтримав позовну заяву.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено наступне: «… Відповідач заперечує проти Позову та вважає його таким, що не підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Одразу слід зазначити, що Позивач та його представник звернулися до суду з позовом про визнання протиправним та скасування індивідуального акта органу державної влади щодо розпорядження землями держави (територіальних громад), що не відповідає змісту самого позову по суті. Більш того, Відповідачу незрозуміло про який індивідуальний акт органу державної влади щодо розпорядження землями йде мова., тим паче що в самому позові немає жодної інформації щодо цього. При цьому, якщо мова йде про технічну описку чи то помилку, то варто наголосити що назва позовної заяви є важливим необхідним реквізитом, а з матеріалів по справі № 280/2451/25 зрозуміло, що Позивачем не виправлена ця помилка в спосіб, який визначений чинним законодавством. Виходячи з цього, також залишається незрозумілим підстави відкриття спрощеного позовного провадження за позовом «визнання протиправним та скасування індивідуального акта органу державної влади щодо розпорядження землями держави (територіальних громад)», проте «про зобов`язання вчинити певні дії». Щодо змісту заперечень проти Позову. 1. Щодо твердження сторони Позивача про необхідність отримання земельної ділянки в натурі до 01 січня 2025 року. Дійсно, на законодавчому рівні визначено термін, до настанням якого, власник невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємець має право оформив право власності на земельну ділянку. Зазначене питання врегульоване положеннями Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (далі - Закон). Так, відповідно до ч.4 ст.13 цього Закону, у разі якщо до 1 січня 2028 року власник невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємець не оформив право власності на земельну ділянку, він вважається таким, що відмовився від одержання земельної ділянки. Зміни до цієї частини статті внесені згідно із Законом №3993-ІХ від 08.10.2024. Зазначаємо, що попередня редакція Закону від 31.03.2023 року дійсно встановлювала термін до 01 січня 2025 року. Враховуючи це слід констатувати, що законодавцем продовжено термін для звернення власником або його спадкоємцем задля оформлення права власності на невитребувану земельну частку (пай), чим: - вирішено питання щодо певного обмеження в часі, яке було в попередній редакції вищезазначеного Закону і безпосередньо не давало можливості реалізувати права таких заявників, враховуючи положення пп. 5 п.27 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України спричинені введенням воєнного стану в Україні (про що буде сказано далі); - підкріплено позицію щодо беззаперечної заборони під час дії воєнного стану на вчинення дій уповноваженими органами місцевого самоврядування стосовно безоплатної передачі земель державної та комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою безоплатної передачі та формування земельної ділянки, шляхом закріплення нового, значно довшого, терміну для реалізації свого права на звернення та оформлення земельної ділянки. Так, Позивач безпосередньо звертається до Михайло-Лукашівської сільської ради щодо надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території сільської ради, відповідно до рішення Вільнянського районного суду Запорізької області в справі № 314/3546/21 від 03 листопада 2021 року, що є документом який посвідчує право на земельну частку (пай) у відповідності до ст.2 Закону. Проте, наявність сертифікату, або іншого документа визначеного в ст.2 Закону, засвідчує лише право на отримання земельної частки (паю), а не право на саму ділянку, тобто не визначає меж земельної ділянки, а вказує лише його площу в умовних кадастрових гектарах. Крім цього, як зазначено у Постанові Верховного Суду від 05.03.2021 року у справі №7171/641/18 - право власності на земельну частку (пай) виникає навіть не з часу внесення членів колективного сільськогосподарського підприємства до відповідних списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю (факт чого безпосередньо був доведений у рішенні Вільнянського районного суду Запорізької області в справі № 314/3546/21 від 03.11.2021 року), перевірки, уточнень і затвердження указаних списків, а з моменту передачі (державної реєстрації) державного акта про право колективної власності на землю конкретному колективному сільськогосподарському підприємству. Вищезазначене також вказує на відсутність підстав для застосування ст.15 та ст.16 ЦК України. Так, Позивач зазначає, що «способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення». Проте виходячи з наведеного вище, стає незрозумілим, про яке становище зазначає Позивач, та чим саме сільська рада порушує цивільне право на землю. Крім цього, зазначення Позивачем у заяві положень законодавства в частині: правової, сутності сертифіката на право на земельну частку (пай); порядку виділення земельної ділянки за таким сертифікатом; поняття нерозподіленої земельної ділянки та невитребуваної земельної ділянки; створення місцевою радою земель запасу та резервного фонду тощо, не є предметом спірних правовідносин, а є лише прямим цитуванням положень законодавства і не обґрунтовує позовні вимоги. Також, подальше зазначення Позивачем твердження про використання правових висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 09 листопада 2021 року у справі № 542/1403/17 (провадження № 14-106цс21) є нерелевантними, враховуючи зміни законодавства в частині зазначеного терміну та зміни до Перехідних положень Земельного кодексу України викликаних обмеженнями воєнного стану, та про це далі. Виходячи з вищенаведеного наголошуємо, що сільська рада жодним чином не порушує та не оспорює право Позивача на отримання земельної частки (паю), чітко розуміє положення законодавства що регулюють такі правовідносини. 2. Щодо положень пп. 5 п. 27 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України, який встановлює беззаперечну заборону під час дії воєнного стану на вчинення дій уповноваженими органами місцевого самоврядування стосовно безоплатної передачі земель державної та комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою безоплатної передачі та формування земельної ділянки. Перш за все, Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан, який з урахуванням наступних указів Президента України продовжує діяти. Відповідно до ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Слід констатувати, що на дату звернення Позивача до сільської ради, а також на час розгляду цієї справи у суді, в Україні діє воєнний стан, правовий режим якого визначається чинним законодавством. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» від 24.03.2022 року №2145-ІХ, внесено зміни, серед іншого, до ЗК України. Так, Розділ X «Перехідні положення» ЗК України доповнено п.27 і п.28. У пп.5 п.27 Розділу X «Перехідних положень» ЗК України зазначено, що безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. Положення цього підпункту не поширюються на безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність власникам розташованих на таких земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), а також на безоплатну передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок, переданих у користування до набрання чинності Кодексом. Одразу слід зазначити, що передбачені у другому реченні пп.5 п.27 Розділу X «Перехідні положення» ЗК України виключення, не розповсюджуються на спірні правовідносини, оскільки Позивач бажає отримати земельну ділянку, на якій не розташовані будь-які об`єкти нерухомого майна, і ця ділянка не передавалась Позивачу у користування до набрання чинності ЗК України. З огляду на вищезазначені зміни, які внесені до ЗК України, до припинення (скасування) воєнного стану в Україні органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, відповідно до повноважень визначених ст.122 цього Кодексу, забороняється безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі та розроблення такої документації. Верховний Суд у Постанові від 03.08.2023 у справі №300/3771/22 викладав правову позицію щодо питання застосування пп.5 п.27 розділу X «Перехідні положення» ЗК України: «...положення підпункту 5 пункту 27 розділу «Перехідні положення» ЗК України містять заборону на безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації, водночас вказані обмеження не стосуються порядку передачі таких земель у користування; ...законодавство, яке регулює відносини у період воєнного стану не містить винятків у застосуванні положень підпункту 5 пункту 27 Розділу X «Перехідних положень» ЗК України, а також не містить застережень, що розгляд поданих клопотань про надання дозволу на складення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність переноситься на період після припинення воєнного стану, не зупиняє перебіг строків, встановлених для розгляду даного питання та не звільняє від виконання рішення суду, яке набрало законної сили». Відповідач, як орган місцевого самоврядування, зобов`язаний діяти лише в рамках та спосіб визначений чинним законодавством. Норма, яка вказана вище, чітко визначає обставини, які виключають її дію. Тобто, законодавцем повністю врегульовано питання землеустрою у воєнний стан, було обрано випадки, за яких заборона не діє, а тому ні Позивач, ні Відповідач не має законних прав «додумувати» інші обставини, які б виключали таку заборону з будь-яких мотивів та у відповідності до інших Законів України, що прийняті до встановлення такої заборони. Слід наголосити, що єдиним, на чому грунтуються доводи сторони Позивача щодо відсутності заборони встановленої Перехідними положеннями ЗК України, є правовий висновок, який міститься в Постанові Верховного Суду від 27 липня 2023 року у справі № 392/856/22. Так, після слова «отже», сторона Позивача зазначає: «процес виділення земельної частки (паю) по суті передбачає заміну вже існуючого права (на земельну частку (пай), на набуття реальної (приватної) власності на земельну ділянку (зі встановленими межами). Таким чином, механізм набуття права власності громадянином України за пунктом «ґ» частини першої статті 81 ЗК України (виділення в натурі (на місцевості) земельної частки (паю)) не містить жодних заборон у контексті Перехідних положень Земельного кодексу України». Проте, предметно аналізуючи зміст та обставини справи №392/856/22 та безпосередньо правовий висновок який міститься в Постанові Верховного Суду від 27 липня 2023 року, варто зазначити наступне: 1. У вказаній Постанові Верховного Суду відсутнє твердження, висновок чи будь-яке згадування щодо відсутності заборон на виділення земельної частки (паю) за пунктом «ґ» частини першої ст.81 ЗК України. Правовий висновок Верховного Суду стосувався принципу обов`язковості судового рішення та звучить: «Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» доповнено розділ X Перехідних положень Земельного Кодексу України пунктом 27, підпункт 5 якого передбачав, що під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. Тлумачення вказаної норми, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що така заборона не поширюється на випадки виконання рішення суду, яке набрало законної сили». 2. Позовні вимоги по справі №398/856/22 стосувалися бездіяльності державного виконавця та невиконання сільською радою рішення суду від 04 березня 2021 року у справі № 392/779/18. 3. Резолютивна частина рішення суду від 04 березня 2021 року у справі №392/779/18 зобов`язувала сільську раду виділити у натурі (на місцевості) позивачу по тій справі земельну ділянку у розмірі 4,10 умовних кадастрових гектарів. Слід нагадати, що рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області в справі №314/3546/21 від 03 листопада 2021 року визнано право Позивача на земельну частку пай, та не встановлено жодних зобов`язань для сільської ради, які б вона не виконувала. Як висновок, єдине на чому ґрунтуються позовні вимоги, це: - посилання на термін, який наразі є зовсім іншим та визначений нормотворцем в ст.13 Закону; - посилання на чинне законодавство в частині виділення земельної частики (паю) в натурі, яке за своєю суттю не обґрунтовує позовні вимоги та встановлений до введення воєнного стану Указом Президента України, а тому не могло враховувати відповідну заборону; - посилання на Постанову Верховного Суду України, в якому відсутні правові висновки щодо застосування положень підпункту 5 пункту 27 розділу «Перехідні положення» ЗК України, а тому зазначене не спростовує тверджень Відповідача. Повторно зазначаємо, що Михайло-Лукашівська сільська рада не оспорює право Позивача визначене судом, а лише зазначає про неможливість виконання повноважень в частині виділення земельної ділянки в натурі. … Також, в Постанові Третього апеляційного суду від 27.02.2024 року по справі №280/7178/23 та в Постанові Верховного Суду від 03.08.2023 по справі №300/3771/22, чітко викладена позиція про тимчасовий характер заборон, встановлених пп.5 п.27 Розділу X «Перехідні положення» ЗК України, про що Відповідач неодноразово повідомляв Позивачу в листах від 26.09.2022 №1029 та від 02.08.2024 №1197 (копії яких знаходяться в матеріалах справи). Так, суди зазначають, що особа після закінчення воєнного стану не позбавлена можливості звернутись до сільської ради у встановленому порядку для реалізації свого права, дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення,земельної ділянки у власність. Наостанок слід звернути увагу, що Позивач жодним чином не обґрунтовує частину позовної вимоги щодо трьох місячного строку для надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості); Отже, беручи до уваги вищезазначене, Михайло-Лукашівська сільська рада, як орган місцевого самоврядування що здійснює повноваження у відповідності до ст.19 Конституції України, діє та приймає рішення з урахуванням чинного законодавства України у відповідності до положень пп.5 п.27 розділу «Перехідні положення» ЗК України, враховуючи безальтернативність та бездискреційність вказаної норми, жодним чином не порушує права Позивача, який в свою чергу звертається до суду з безпідставними позовними вимогами, які не обґрунтовані законодавчо. …».

Відповідач проти позовної заяви заперечував.

Судом вивчено відповідь позивача на відзив на позовну заяву.

Ухвалою судді від 07.04.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) та без проведення судового засідання.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 03.11.2021 у справі №314/3546/21 (Провадження №2/314/1147/2021), яке 07.12.2021 набрало законної сили, задоволено позов ОСОБА_1 до Михайло-Лукашівської сільської ради визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 21.08.2002 Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , право на земельну частку (пай) у розмірі 4,98 умовних кадастрових гектарів в КСП "Перше Травня", відповідно до додатку списку громадян-членів КСП "Перше Травня" Привільненської сільської ради за № 776 до Державного акту на право колективної власності серії ЗП № 00022 від 23.09.1993 №480.

У листі Михайло-Лукашівської сільської ради від 26.06.2022 за №1029 «Про розгляд заяви та скарги щодо надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою» на адресу ОСОБА_1 зазначено: «… На Вашу заяву від 24.01.2022 року (далі - заява) та скаргу від 25.08.2022 року вх.№858 (далі - скарга) щодо розгляду вищезазначеної заяви та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у розмірі 4,98 га умовних кадастрових гектарів КСП «Перше травня» відповідно до додатку списку громадян членів КСП «Перше травня» Привільненської сільської ради №776 до державного акту на право колективної власності, повідомляємо наступне. Відповідно до частини 2 статті 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією України в межах і відповідно до законів України. Окрім того, згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Так, Ваша заява була подана 24.01.2022 року на підставі рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 03.11.2021 року по справі №314/3546/21, в якій Михайло-Лукашівська сільська рада була визначена стороною Відповідачем по справі. Слід констатувати, що на адресу сільської ради не надходило ні повісток про виклик на судове засідання, ні безпосередньо рішення суду по факту розгляду. Проте, як було встановлено в ході зазначеної справи, відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру в Запорізькій області від 03.08.2021 №Х-16/0-0.18.2-53/98-21, Ви значитеся у додатку списку громадян-членів КСП «Перше Травня» Привільненської сільської ради за №776 до Державного акту на право колективної власності серії ЗП № 00022 від 23.09.1993 № 480 (далі - Додаток до Державного акту). Розмір земельної частки (паю) 4,98 га в умовних кадастрових гектарах. Однак, до моменту подання Вами заяви та безпосереднього рішення суду із посиланням на Додаток до Державного акту, у сільській раді була відсутня будь-яка підтверджуюча інформація та документи щодо наявності у Вас законних прав на отримання земельної ділянки 4,98 умовних кадастрових гектарів КСП «Перше травня». Після отримання Вашої заяви, з метою повного та всебічного розгляду зазначеного питання, сільською радою було направлено клопотання до Вільнянського районного суду Запорізької обласні від 02.02.2022 щодо ознайомлення з матеріалами цивільної справи №314/3546/21 та безпосередньо змістом листа Головного управління Держгеокадастру в Запорізькій області від 03.08.2021 № X-16/0-0.18.2-53/98-21. За результатами ознайомлення з матеріалами цивільної справи, Вам було усно повідомлено що заява буде розглянута на наступному пленарному засіданні сесії сільської ради (про що Ви самі зазначаєте у своїй скарзі), так як порядок денний 17 сесії було сформовано відповідно до розпорядження сільського голови від 17.01.2022 №10 ОД, а засідання земельної комісії вже відбулося. Щодо розгляду Вашої заяви на наступній сесії сільської ради варю зазначити, що відповідно до пп.5 п.27 Перехідних положень Земельного кодексу України, який було внесено на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах военного стану». безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється, під час дії воєнного стану на території України. Беручи до уваги зазначені обмеження законодавства, а також закриття доступу до Публічної кадастрової карти, нажаль маємо констатувати, що наразі сільська рада не має законної можливості для позитивного розгляду порушеного Вами питання. Отже, враховуючи вищевикладене повідомляємо, що Ваша заява буде розглянута на засіданні земельної комісії та пленарному засіданні сесії сільської ради, з метою надання відповідного дозволу, першочергово після закінчення воєнного стану на території України. …».

У листі Михайло-Лукашівської сільської ради від 02.08.2024 за №1197 «Про розгляд заяви та скарги щодо надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою» на адресу ОСОБА_1 зазначено: «… На Вашу заяву від 02.07.2024 року (далі - заява) щодо розгляду вищезазначеної заяви та надання дозволу на виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у розмірі 4,98 га умовних кадастрових гектарів КСП «Перше травня» відповідно до додатку списку громадян членів КСП «Перше травня» Привільненської сільської ради №776 до державного акту на право колективної власності, повідомляємо наступне. Відповідно до частини 2 статті 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією України в межах і відповідно до законів України. Окрім того, згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Так, в попередньому листі Вам було, що відповідно до пп.5 п.27 Перехідних положень Земельного кодексу України, який було внесено на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану», безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється, під час дії воєнного стану на території України. Беручи до уваги зазначені обмеження законодавства сільська рада не має законної можливості для позитивного розгляду порушеного Вами питання. Отже, враховуючи вищевикладене повідомляємо, що Ваша заява буде розглянута на засіданні земельної комісії та пленарному засіданні сесії сільської ради, з мстою надання відповідного дозволу, першочергово після закінчення воєнного стану на території України. …».

Судом досліджено всі документи, наявні у даній адміністративній справі.

При вирішенні спору по суті суд виходить з викладеного вище та наступного.

Указом Президента України від 24.02.2022 за №64/2022 «Про введення воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації в Україні введений воєнний стан.

Згідно з ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: (…) 34) вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин; (…).

Як зазначено у ст.12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить: а) розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; (…).

Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю) (ч.1 ст.81 Земельного кодексу України).

За п.17 розділу Х Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до п.27 розділу Х Земельного кодексу України під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: (…) 5) безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. Положення цього підпункту не поширюються на безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність власникам розташованих на таких земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), а також на безоплатну передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок, переданих у користування до набрання чинності цим Кодексом; (…).

Згідно з ст.3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Земельна частка (пай) виділяється її власнику в натурі (на місцевості), як правило, однією земельною ділянкою. За бажанням власника земельної частки (паю) йому можуть бути виділені в натурі (на місцевості) дві земельні ділянки з різним складом сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сінокоси або пасовища). У разі подання заяв про виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) більшістю власників земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства відповідна сільська, селищна, міська рада приймає рішення про розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Як зазначено у ст.5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); уточняють місце розташування, межі і площі сільськогосподарських угідь, які підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв); укладають із землевпорядними організаціями договори на виконання робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та виготовлення відповідної документації із землеустрою, якщо такі роботи виконуються за рахунок місцевого бюджету; сприяють в укладанні договорів на виконання землевпорядними організаціями робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), якщо такі роботи виконуються за рахунок осіб, які мають право на земельну частку (пай), або за рахунок коштів підприємств, установ та організацій, що орендують земельні частки (паї), проектів технічної допомоги тощо; надають землевпорядним організаціям уточнені списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); розглядають та погоджують проекти землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); організовують проведення розподілу земельних ділянок між особами, які мають право на виділення їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та земель, що залишилися у колективній власності, в порядку, визначеному цим Законом; оформляють матеріали обміну земельними частками (паями), проведеного за бажанням їх власників до моменту державної реєстрації права власності на земельну ділянку.

У ст.25 Закону України «Про землеустрій» зазначено: «… Види документації із землеустрою: … ґ) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок; … ж) проекти землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); … і) технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); … Види документації із землеустрою та їх склад встановлюються виключно цим Законом. …».

Судом вивчено й інші норми права, які стосуються заявленого публічно-правового спору.

За матеріалами справи, позивач звертався до відповідача із заявами «про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», а не із «заявами про виділення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості)».

З матеріалів справи вбачається, що позивач фактично звертався до відповідача із заявами про безоплатну передачу землі комунальної власності у приватну власність, надання дозволу на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації.

Враховуючи наведені та інші норми права, обставини справи, суд вважає позовну заяву не обґрунтованою.

У ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовна заява позивача не підлягає задоволенню. Доводи позивача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст.132 КАС України).

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

Оскільки у задоволенні позовної заяви має бути відмовлено, то, відповідно, має бути відмовлено й у стягненні на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 139, 143, 243-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до Михайло-Лукашівської сільської ради (вул.Космічна, буд.8, с.Михайло-Лукашеве, Запорізький район, Запорізька область, 70042; ) про зобов`язання вчинити певні дії відмовити у повному обсязі.

У стягненні на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення виготовлено у повному обсязі 20.05.2025.

Суддя О.О. Прасов