Справа № 620/2084/20
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/2084/20 Суддя (судді) першої інстанції: Скалозуб Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Грибан І.О., Мєзєнцева Є.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Чернігівського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просила суд:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Чернігівській області щодо переведення 06.11.2018 р. її з пенсії за вислугу років на пенсію за віком та відмови, що оформлені листами від 13.11.2019 р. № 4323/02/П-12, від 23.12.2019 р. № 4744/02/П-12, від 18.02.2020 р. № 92-179/П-02/8-2500/20, від 17.04.2020 р. №1011-1035/П-02/8-2500/20 щодо не призначення їй пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ на умовах частини другої статті 27 Закону №1058- IV, з урахуванням положень пункту 4-4 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, пункту 2 статті 56, частини другої статті 57 Закону № 796-ХІІ та довідки по заробітній платі від 10.03.2020 р. № 01-25/34;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Чернігівській області призначити їй пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ з моменту настання права, а саме з 27.09.2018 на умовах частини другої статті 27 Закону України № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати в Україні (доходу), який передує зверненню за призначенням пенсії, як середній показник за 2016-2017 роки із застосуванням оцінки одного року стажу в розмірі 1% передбаченого пунктом 4-4 Прикінцевих положень, з урахуванням частини другої статті 56 Закону № 796-ХІІ збільшивши пенсію на 1% заробітку за кожний рік роботи понад 15 років стажу, але не більше 75 відсотків заробітку і частини другої статті 57 Закону №796-ХІІ застосувавши довідку до заробітній платі від 10.03.2020 № 01-25/34 за 12 місяців підряд роботи у зоні радіоактивного забруднення для визначення середньомісячного фактичного заробітку та виплатити з урахуванням вже виплачених сум.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови, оформленої листами від 13.11.2019 № 4323/02/П-12, від 23.12.2019 № 4744/02/П-12, від 18.02.2020 № 92-179/П-02/8-2500/20, від 17.04.2020 № 1011-1035/П-02/8-2500/20 щодо не переведення ОСОБА_1 пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням частини другої статті 56, частини другої статті 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та довідки по заробітній платі від 10.03.2020 р. № 01-25/34.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 06.11.2018 на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», збільшивши пенсію на 1% заробітку за кожний рік роботи понад 15 років стажу, але не більше 75 відсотків заробітку і частини другої статті 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосувавши довідку до заробітній платі від 10.03.2020 р. № 01-25/34 за 12 місяців підряд роботи у зоні радіоактивного забруднення для визначення середньомісячного фактичного заробітку та виплатити з урахуванням вже виплачених сум. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року змінено в мотивувальній частині з урахуванням висновків даної постанови та викладено абзац 1 та 2 резолютивної частини рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року в такій редакції:

«Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови, оформленої листами від 13.11.2019 № 4323/02/П-12, від 23.12.2019 № 4744/02/П-12, від 18.02.2020 № 92-179/П-02/8-2500/20, від 17.04.2020 № 1011-1035/П-02/8-2500/20 щодо не призначення ОСОБА_1 пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2016 та 2017 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, з урахуванням частини другої статті 56, частини другої статті 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та довідки по заробітній платі від 10.03.2020 р. № 01-25/34.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 06.11.2018 р. на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2016 та 2017 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, з урахуванням частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», збільшивши пенсію на 1% заробітку за кожний рік роботи понад 15 років стажу, але не більше 75 відсотків заробітку і частини другої статті 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосувавши довідку до заробітній платі від 10.03.2020 р. № 01-25/34 за 12 місяців підряд роботи у зоні радіоактивного забруднення для визначення середньомісячного фактичного заробітку та виплатити з урахуванням вже виплачених сум».

В іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року - залишено без змін.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.04.2024 задоволено заяву ОСОБА_1 , подану в порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України. Установлено судовий контроль за виконанням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року у справі № 620/2084/20, зобов`язавши Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області в строк один місяць з дня отримання копії цієї ухвали суду подати до Чернігівського окружного адміністративного суду звіт про виконання постанови суду від 25.02.2021 у справі № 620/2084/20.

Від Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області 13.05.2024 надійшов звіт про виконання судового рішення, до якого долучені перерахунки пенсії ОСОБА_1 .

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.10.2024 відмовлено в прийнятті звіту Головного управління та надано новий строк для подання звіту щодо виконання рішення суду у даній справі.

Від Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області 04.11.2024 надійшов звіт про виконання рішення суду.

ОСОБА_1 19.11.2024 направила свої заперечення, відповідно до яких остання не погоджується із викладеними в звіті обставинами, оскільки рішення суду не вважає виконаним та зазначає, що долучені перерахунки свідчать про призначення пенсії на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення», що не відповідає судовому рішенню.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.11.2024 відмовлено в прийнятті звіту Головного управління та надано новий строк для подання звіту щодо виконання рішення суду у даній справі.

На виконання ухвали суду від 20.11.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області 06.12.2024 подало новий звіт, у якому вказує про повне виконання рішення суду, на підтвердження чого надає протоколи перерахунку пенсії від 09.03.2023.

Позивачка не погодилась із поданим звітом, подала заперечення й зазначила, що резолютивна частина рішення містить зобов`язання здійснити призначення пенсії за віком на підставі статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не перерахувати на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення». Кількість місяців в розрахунку заробітку по першій складовій у перерахунку пенсії стоїть 54 місяці, а не 12 місяців відповідно до довідки. У розрахунках пенсії до цього часу стоїть макетна обробка. Індексація пенсії не проводиться.

Також позивачкою подано до суду пояснення на звіт від 06.12.2024 про виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2021.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.02.2025 прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2021 у справі №620/2084/20.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що аналіз судового рішення, що належить виконати Головному управлінню Пенсійного фонду України в Чернігівській області, з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду, дає підстави для висновку про зобов`язання відповідача перш за все призначити пенсію за віком ОСОБА_1 зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З огляду на наданий до звіту протокол, останній свідчить про призначену ОСОБА_1 пенсію за віком на умовах статті 55 Закону №796. Середньомісячний заробіток по першій складовій - 159,31000 грн, середньомісячний заробіток по другій складовій 4368,58000 грн. Щодо не проведення індексації пенсії позивача, суд зазначив, що вказане питання не є предметом даної адміністративної справи, отже дослідженню в межах судового контролю за виконанням останнього не підлягає.

Не погоджуючись з ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.02.2025, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нову постанову, якою встановити Головного управлінню Пенсійного фонду України в Чернігівській області новий строк для подання звіту про виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2021 у справі №620/2084/20 та продовжити його розгляд.

В обґрунтування своїх доводів ОСОБА_1 зазначає, що не погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для прийняття звіту відповідача, оскільки рішення суду апеляційної інстанції залишається не виконаним в повному обсязі.

Апелянт вважає, що резолютивна частина рішення суду, яке підлягає виконанню відповідачем містить зобов`язання здійснити саме призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а не перерахунок пенсії на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Стверджує, що доплата за понаднормативний стаж відповідно до резолютивної частини постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2021 на 1% заробітку за кожний рік роботи понад 15 років стажу згідно частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи їй не нараховується.

В обґрунтування свої вимог зазначає, що поданий відповідачем звіт від 06.12.2024 №2500-0802-7/83170 повністю ідентичний тому звіту, який поданий раніше. Зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на пояснення позивача від 07.02.2025, не дослідив надані докази.

Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.03.2025 та від 15.04.2025 відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2025 року - скасуванню, виходячи з такого.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно частин другої та третьої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Європейський суд з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, для цілей статті 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 129-1 Конституції України.

Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

За правилами статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина друга статті 382 КАС України).

З аналізу змісту зазначених норм законодавства випливає, що Кодексом адміністративного судочинства України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом, зокрема, зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

У зазначеній нормі процесуального кодексу законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд. Такий контроль здійснюється саме після прийняття судового рішення.

У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі №539/3406/17.

У рішенні від 30.06.2009 №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, резолютивною частиною постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2021 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 06.11.2018 на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2016 та 2017 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, з урахуванням частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», збільшивши пенсію на 1% заробітку за кожний рік роботи понад 15 років стажу, але не більше 75 відсотків заробітку і частини другої статті 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосувавши довідку до заробітній платі від 10.03.2020 р. № 01-25/34 за 12 місяців підряд роботи у зоні радіоактивного забруднення для визначення середньомісячного фактичного заробітку та виплатити з урахуванням вже виплачених сум.

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на виконання вимог ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.11.2024 подало до суду звіт від 06.12.2024, в якому повідомило, що відповідачем призначено позивачу пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На підтвердження вказаної обставини, відповідачем надано перерахунок пенсії ОСОБА_1 від 09.03.2023. В графі «Умови призначення» зазначено Закон України №796-XII, ст. 55 (категорії осіб, які постраждали внаслідок ЧК) (а.с.72-74).

Водночас суд апеляційної інстанції здійснив аналіз наведеного перерахунку та встановив, що лише в графі «умови призначення пенсії» відповідач зазначив Закон №796-XII, однак показники щодо розміру пенсії останньої не змінилися.

Більше того, із наданого звіту неможливо встановити застосування середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески, обчислену як середній показник за 2016 та 2017 роки, збільшення на 1% заробітку за кожний рік роботи понад 15 років стажу, але не більше 75 відсотків заробітку та застосування довідки до заробітної плати від 10.03.2020 р. № 01-25/34 за 12 місяців підряд роботи у зоні радіоактивного забруднення для визначення середньомісячного фактичного заробітку та виплатити з урахуванням вже виплачених сум.

Здійснивши порівняльний аналіз поданих Головним управлінням ПФУ в Чернігівській області звітів від 13.05.2024 (протокол перерахунку пенсії від 09.03.2023, від 06.05.2024), від 04.11.2024 (протокол перерахунку пенсії від 09.03.2023) та від 09.12.2024 (протокол перерахунку пенсії від 09.03.2023), суд апеляційної інстанції зазначає, що наданий відповідачем останній перерахунок пенсії ОСОБА_1 аналогічний із попередніми перерахунками, лише містить зміни в графі «умови призначення».

Колегія суддів також звертає увагу на наданий позивачем до суду першої інстанції перерахунок пенсії від 06.05.2024, поданий разом із запереченнями на звіт, із якого вбачається, що в графі «умови призначення» вказано Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Судом також встановлено, що в ухвалі Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.11.2024 про відмову в прийняття звіті зазначено, що обрахований розмір пенсії відповідачем станом на 2018 рік за першою складовою становить 98,77 грн, за другою складовою розмір пенсії за віком 303,75 грн, в той час як загальний розмір пенсії за віком за двома складовими становить 1452,00 грн, що є наслідком доплати до прожиткового мінімуму.

Водночас приймаючи рішення про прийняття звіту на підставі протоколу перерахунку пенсії позивача від 09.03.2023 , суд першої інстанції не дослідив, що обрахований розмір пенсії відповідачем станом на 2018 рік за першою складовою також становить 98,77 грн, за другою складовою розмір пенсії за віком 303,75 грн, що також є наслідком доплати до прожиткового мінімуму.

Вказані обставини свідчать про те, що відповідач не виконав рішення суду відповідно до резолютивної частини постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2021.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції помилково визнано поданий Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області звіт таким, що підтверджує виконання рішення суду.

При цьому, зважаючи на те, що відповідач не здійснив призначення пенсії ОСОБА_1 за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 06.11.2018 на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2016 та 2017 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, з урахуванням частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», збільшивши пенсію на 1% заробітку за кожний рік роботи понад 15 років стажу, але не більше 75 відсотків заробітку і частини другої статті 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосувавши довідку до заробітній платі від 10.03.2020 р. № 01-25/34 за 12 місяців підряд роботи у зоні радіоактивного забруднення для визначення середньомісячного фактичного заробітку та виплатити з урахуванням вже виплачених сум, то такий спосіб судового контролю за виконання судового рішення, як встановлення нового строку для подання звіту про виконання судового рішення, на думку апеляційного суду, буде доцільним у цій правовій ситуації, як спосіб перевірити хід виконання рішення суду.

Крім того, суд звертає увагу, що виконання рішення повинно бути повним та вичерпним, а не частковим (Matheus у. Prance (Матецс проти Франції) § 58 Sabin Pepescu v. Romania (Popescu проти Франції), §§ 68-76), і рішення не може не виконуватися, бути позбавлено юридичної сили, або незаконно відкладено (Immobiliare Saffi, v. in Italy (Іммобільяре Саффі проти Італії) [ВП], § 74).

З огляду на вказані обставини справи, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими стаття 382 Кодексу адміністративного судочинства України пов`язує наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Залишення поза увагою суду першої інстанції цих обставин свідчить про передчасність висновків останнього про наявність правових підстав для прийняття звіту пенсійного органу, наслідком чого є скасування оскаржуваної ухвали із постановленням нової про встановлення ГУ ПФУ у Чернігівській області нового строку для подання Чернігівському окружному адміністративному суду звіту про виконання рішення суду.

Апелянт надав до суду докази, що спростовують правомірність ухвали суду першої інстанції.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 2 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до підпункту «ґ» пункту 4 частини першої статті 322 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням встановленого судом строку для подання суб`єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що звіт суб`єктом владних повноважень подається до суду першої інстанції.

Частиною другою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України визначено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, на які можуть бути подані касаційні скарги після їх перегляду в апеляційному порядку.

Відповідно до частини другої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Пунктами 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо: 3) повернення заяви позивачеві (заявникові); 4) відмови у відкритті провадження у справі; 12) залишення позову (заяви) без розгляду; 13) закриття провадження у справі; 17) відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами; 20) заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження.

Таким чином, зазначеними вище нормами Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено можливість оскарження у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції про роз`яснення судового рішення та встановлення судового контролю за виконанням судового рішення після перегляду її в апеляційному порядку.

Керуючись статтями 241, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2025 року про прийняття звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року у справі № 620/2084/20 скасувати.

Встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Чернігівській області новий строк для надання звіту про виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року у справі № 620/2084/20.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області подати у 30 денний строк з дня отримання даної постанови до Чернігівського окружного адміністративного суду звіт про виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року у справі № 620/2084/20.

Справу направити до Чернігівського окружного адміністративного суду для продовження розгляду питання судового контролю щодо виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року у справі № 620/2084/20.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.М. Кузьмишина

Судді І.О.Грибан

Є.І.Мєзєнцев