Справа № 591/12326/24
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2025-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 р.Справа № 591/12326/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Чалого І.С. , Ральченка І.М. ,

за участю секретаря судового засідання Кіт Т.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 28.03.2025, головуючий суддя І інстанції: Сидоренко А.П., повний текст складено 28.03.25 по справі № 591/12326/24

за позовом ОСОБА_1

до Державної служби України з безпеки на транспорті

про визнання протиправної та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якій просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, від 20.09.2024 серія АВ №00000078 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 28.03.2025 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Скасовано постанову Державної служби України з безпеки на транспорті по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, від 20.09.2024 серія АВ №00000078 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 закрито. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору за подання адміністративного позову в розмірі 2119 грн 60 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Державна служба України з безпеки на транспорті подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Зарічного районного суду м. Суми від 28.03.2025 та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що при прийнятті рішення судом першої інстанції не враховано, що постановою про адміністративне правопорушення зафіксовано два правопорушення: 1) перевищення загальної маси транспортного засобу на 9% (2.35 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 26 тон; 2) перевищення навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 11.4% (2.168 тон), при дозволеному максимальному навантаженні на здвоєні осі 19 тон та відстані між осями від 1,3 м до 1,8 м при спарених колесах. Вказує, що відповідачем винесено постанову серії АВ №00000078, якою накладено стягнення у розмірі 17 000 грн 00 коп за більш серйозне правопорушення (перевищення навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 11,4%). Стверджує, що відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху. Звертає увагу, що спеціальний вантажний автокран це різновид вантажного автомобіля, а точніше його спеціального типу, який виконує функції підйому, переміщення та монтажу вантажів завдяки встановленому на ньому крановому обладнанню. Зауважує, що хоча автокран не перевозить вантаж у класичному сенсі (як бортова вантажівка), він здійснює вантажопідіймальні операції, тобто працює з вантажем, що також підпадає під визначення вантажного транспорту в розширеному значенні. Наголошує, що транспортний засіб ZOOMLIONZTC250V, ДНЗ НОМЕР_1 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію є спеціальним вантажним автокраном, на який розповсюджуються габаритно - вагові нормативи, передбачені положеннями п.22.5 Правил дорожнього руху. Зазначає, що для руху автомобільними дорогами особа, яка здійснює перевезення великоваговим транспортним засобом, має отримати відповідний дозвіл незалежно від того має він додаткове навантаження чи ні. Щодо перевищення, встановленого підпунктом «в» пункту 22.5 Правил дорожнього руху, вагового нормативу - навантаження на здвоєні осі транспортного засобу, при дозволеному максимальному навантаженні на здвоєні осі 19 тон та відстані між осями від 1,3 м до 1,8 м при спарених колесах, стверджує, що вказана норма не містить розподілу нормативів навантаження на осі в залежності від типу транспортного засобу: вантажні автомобілі, комбіновані транспортні засоби, автопоїзди. Відповідно, висновки суду першої інстанції про те, що автокран не є вантажним автомобілем, не можуть бути підставою звільнення позивача від відповідальності за порушення нормативних обмежень, встановлених підпунктом «в» пункту 22.5 Правил дорожнього руху. Враховуючи той факт, що автокран є вантажним автомобілем, параметри якого перевищують вагові обмеження, зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, відповідно він відповідає визначенню - великоваговий транспортний засіб. Звертає увагу, що адміністративне правопорушення зафіксовано на автомобільній дорозі Н-07, км 291+793, Сумська обл, що виключає застосування положень пункту 5 Правил №30 в даному випадку.

ОСОБА_1 подав до суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, вважає доводи та обґрунтування апеляційної скарги помилковими та безпідставними, рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Зарічного районного суду м. Суми від 28.03.2025 без змін. Зазначає, що до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено адресу: м. Суми, вул. Івана Сірка, 7 саме власника АТ "СУМИОБЛЕНЕРГО", а не керівника власника транспортного засобу позивача по справі. Зауважує, що відсутність актуальних даних про правопорушника чи технічна неможливість отримати актуальні дані за допомогою Єдиного державного реєстру транспортних засобів або Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, не має вправо впливати на права та обов`язки позивача. Вказує, що уповноважена особа відповідача не скористалася можливістю направлення оскаржуваної постанови за місцезнаходженням власника транспортного засобу, тобто АТ "СУМИОБЛЕНЕРГО", керівником якого є позивач, а направила заяву про примусове виконання постанови та стягнення із позивача штрафу у подвійному розмірі. Наголошує, що відповідачем при прийнятті постанови не дотримано ст. 1, 2, 5 КУпАП та пп. 6 п.4, п.8 розд. ІІ Інструкції №512, чим порушено право позивача на правовий захист, в тому числі: знати про можливість застосування до нього адміністративної санкції та про факти, в яких він обвинувачується; мати достатній час для підготовки свого правового захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти нього; мати можливість висловитися перед оголошенням рішення про санкцію.

Також, ОСОБА_1 подав до суду додаткові пояснення по справі, в яких зазначає, що невключення автокрану до переліку транспортних засобів визначених абз. 3 п. 22.5 розд. 22 Правил дорожнього руху України не може бути підставою для тверджень про те, що на автокран розповсюджується дія п. 22.5 розд. 22 Правил дорожнього руху, оскільки розділ 22, а отже і п. 22.5 цього розділу Правил дорожнього руху України регулюють обмеження в русі виключно транспортних засобів, які за своєю конструкцією та обладнанням призначені для перевезення вантажу. За відсутності у транспортного засобу можливості здійснювати перевезення вантажу, з огляду на те, що він за своєю конструкцією та обладнанням не призначений для перевезення вантажу, обмеження в русі такого транспортного засобу не регулюється п. 22.5 розд. 22 Правил дорожнього руху України

Відповідно до ст.268 КАС України у справах, визначених, зокрема ст.286 КАС України, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Державна служба України з безпеки на транспорті отримала копії ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду, судову повістку, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронних листів.

ОСОБА_1 про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений за номером телефону, що підтверджується телефонограмою.

Судом оприлюднено на веб-порталі судової влади України відповідну ухвалу про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції задовольнити вимоги скарги в повному обсязі.

Представник позивача заперечував проти апеляційної скарги відповідача, просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 20.09.2024 головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автомобільної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Соколюком Л.М. винесено постанову серії АВ №00000078, згідно фабули якої 31.07.2024 о 14 год.25 хв., за адресою Н-07, км 291+793, Сумська обл. автоматичним пунктом фіксації адміністративних порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб ZOOMLION ZTC250V, ДНЗBM8136EE. Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 9% (2,35 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 26 тон, навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 11,4% (2,168 тон), при дозволеному максимальному навантаженні на здвоєні осі 19 тон та відстані між осями від 1,3 м до 1,8 м при спарених колесах, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 132-1 КУпАП.

Правопорушення зафіксоване в автоматичному режимі за допомогою комплексного технічного засобу марки WIM71, WAGA-WIM40, CRUA-06-VVE.

За вказаних обставин постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Не погодившись з накладенням адміністративного стягнення, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірність прийнятого ним рішення, а тому оскаржувана постанова відповідача підлягає скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції про задоволення позову, виходячи з наступного.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі по тексту КупАП; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Стаття 8 КУпАП визначає, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з ч.2 ст.29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 (далі по тексту - Правила №30), рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 ПДР України на 2% (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі по тексту ПДР; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), передбачено, що рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують: б) фактичної маси для вантажних трьохвісних автомобілів - 25 тон (для трьохвісних автомобілів, якщо ведуча вісь обладнана здвоєними колесами та максимальне навантаження на кожну вісь не перевищує 9,5 тони - 26 тон); в) навантаження на вісь: на здвоєні осі, якщо відстань між осями: менш як 1 метр 11.5 тон; від 1 до 1,3 метра 16 тон; від 1,3 до 1,8 метра при неспарених колесах 18 тон; від 1,3 до 1,8 метра при спарених колесах, за умови, що навантаження на кожну вісь не перевищує 9,5 тони 19 тон.

Відповідно до ч.2 ст.132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі про тексту КУпАП) перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Згідно з ч.1 ст.14-3 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Згідно з ч.3 ст.14-3 КУпАП відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, у випадках, передбачених статтею 279-7 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.279-7 КУпАП відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою про накладення адміністративного стягнення законної сили:

- така особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння;

- внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу;

- особа, яка користувалася транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Згідно з ч.1 ст.279-5 КУпАП, у разі якщо адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, уповноважені на те посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а в разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлюють відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або вантажовідправника.

Відповідно до п.2 Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1197 від 14.11.2018, належний користувач - фізична особа, яка на законних підставах користується транспортним засобом, що їй не належить, а також керівник юридичної особи - лізингоодержувача (особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи - лізингоодержувача) або працівник, визначений керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, які в разі внесення щодо них відомостей до Реєстру, відповідно до статті 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення несуть відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , власником транспортного засобу ZOOMLION ZTC250V, ДНЗ НОМЕР_3 , є АТ «СУМИОБЛЕНЕРГО».

Таким чином, в даному випадку саме ОСОБА_1 , як керівник АТ «СУМИОБЛЕНЕРГО», відповідно до ст.14-3 КУпАП несе відповідальність за порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту.

Відповідно до ч.7 ст.258 КУпАП у разі виявлення адміністративного правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, правопорушення, передбаченого статтею 132-2 цього Кодексу, та/або порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису), протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Статтею 283 КУпАП встановлено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Зі змісту постанови серії АВ №00000078 від 20.09.2024 встановлено, що 31.07.2024 о 14 год.25 хв., за адресою Н-07, км 291+793, Сумська обл. автоматичним пунктом фіксації адміністративних порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб ZOOMLION ZTC250V, ДНЗBM8136EE. Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 9% (2,35 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 26 тон, навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 11,4% (2,168 тон), при дозволеному максимальному навантаженні на здвоєні осі 19 тон та відстані між осями від 1,3 м до 1,8 м при спарених колесах, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 132-1 КУпАП.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , транспортний засіб ZOOMLION ZTC250V, ДНЗ НОМЕР_3 , є спеціальним вантажним автокраном більше 20 т., маса без навантаження 32470 кг, повна маса 32600 кг; має категорію N3; тип кузова - SF (автокран).

Надаючи правову оцінку правомірності оскаржуваної постанови відповідача, суд першої інстанції зазначив, що спеціальний вантажний автокран марки ZOOMLION ZTC250V, державний номерний знак НОМЕР_1 , не є вантажним автомобілем в розумінні нормативно-правових актів України, конструктивно не призначений для перевезення вантажів, оскільки є транспортним засобом спеціального призначення, шасі якого невіддільне від кранового механізму без втрати його споживчих властивостей, тому до нього не можуть застосовуватись вагові обмеження, передбачені пунктом 22.5 Правил дорожнього руху.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та зазначає, що відповідно до приписів п.22.5 ПДР рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують: а) зовнішніх габаритів; б) фактичної маси); в) навантаження на вісь із визначеннями у даній нормі допустимого навантаження, габаритів.

Разом з тим, пунктом 22.5 ПДВ встановлено, що вимоги цього пункту не поширюються на транспортні засоби спеціального призначення, які виконують функції зимового утримання автомобільних доріг, та Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту під час слідування (повернення) до (з) місця виконання заходів із захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, гасіння пожеж.

Отже, єдиним виключенням, на яке не поширюється вимоги стосовно габаритно-вагових параметрів, передбачених п.22.5 ПДР, є транспортні засоби спеціального призначення, які виконують функції зимового утримання автомобільних доріг, та Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту під час слідування (повернення) до (з) місця виконання заходів із захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, гасіння пожеж.

Рух інших транспортних засобів, габаритно-вагові параметри яких перевищують значення, передбачені п.22.5 ПДР, може мати місце виключно з дотриманням вимог Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30, які передбачають отримання відповідного дозволу.

Матеріали справи не містять жодних доказів, що транспортний засіб ZOOMLION ZTC250V, ДНЗ BM8136EE, є транспортним засобом спеціального призначення, а отже висновки суду першої інстанції про нерозповсюдження на спірні правовідносини приписів п.22.5 ПДР в частині дії спеціальних правил руху транспортних засобів, є безпідставними.

Крім того, для держав-договірних сторін Женевської Угоди 1958 року, у тому числі і України, категорія транспортних засобів встановлена у Зведеній резолюції про конструкцію транспортних засобів.

Як встановлено вище, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , автокран має категорію N3. До категорії N3 належать транспортні засоби, що застосовуються для перевезень вантажів, та максимальна маса яких більше, ніж 12 тон.

Отже, враховуючи норми законодавства та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , автокран ZOOMLION ZTC250V, ДНЗ НОМЕР_3 , є вантажним трьохвісним транспортним засобом.

Щодо висновків суду першої інстанції про те, що спеціальний вантажний автокран марки ZOOMLION ZTC250V, ДНЗ BM8136EE, фактичної маси 32600 кг, відноситься до великовагового транспортного засобу загальною масою до 40 тонн включно, який не є великогабаритним (габаритні параметри спеціального вантажного автокрану не перевищують габаритних параметрів визначених п.22.5 ПДР України - ширина 2,6 м, висота - 4 м), тому його рух відповідно до пункту 5 Правил №30 здійснюється без відповідного дозволу, тому в діях позивача відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.22.5 ПДР рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами».

Згідно з п.3 Правил №30 транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 4 Правил №30 визначено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції за формою, наведеною в додатку до цих Правил, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Вказане свідчить, що для руху автомобільними дорогами особа, яка здійснює перевезення великоваговим транспортним засобом має отримати відповідний дозвіл незалежно від того має він додаткове навантаження чи ні.

Разом з тим, відповідно до п.5 Правил №30 рух транспортних засобів та їх составів загальною масою до 40 тонн включно, якщо вони не є великогабаритними і контейнеровозів загальною масою до 46 тонн включно та заввишки від поверхні дороги до 4,35 метра включно (на встановлених Агентством відновлення, Укртрансбезпекою і Національною поліцією маршрутах, які погоджено з організаціями, зазначеними в пунктах 9-13 цих Правил), здійснюється без дозволу.

У спірних правовідносинах фактична вага транспортного засобу ZOOMLION ZTC250V, ДНЗ BM8136EE, не перевищує 40 тонн, однак інші показники автомобіля, такі як навантаження на здвоєні осі транспортного засобу, становлять 21,168 тон, при допустимих пунктом 22.5 Правил дорожнього руху - 19 тон.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо необхідності застосування до спірних правовідносин пункту 5 Правил проїзду №30, оскільки, в ньому йдеться про великовагові транспортні засоби з фактичною вагою до 40 тонн, які не є великогабаритними, але при цьому їх навантаження на осі є такими, що не перевищує параметри, встановлені п.22.5 Правил дорожнього руху.

Продовжуючи апеляційний розгляд справи, колегія суддів зазначає, що на підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху відповідачем до матеріалів справи надано фотознімки транспортного засобу в момент вчинення правопорушення, свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, сертифікат перевірки типу та сертифікат відповідності, якими підтверджується встановлення елементів системи моніторингу за станом доріг та умовами руху на км 291+793 автомобільної дороги Н-07 Київ Суми - Юнаківка, а також відповідність встановлених приладів для зважування транспортних засобів застосованим вимогам технічного регламенту та стандартам ДСТУ.

Суд враховує, що фіксація адміністративного правопорушення була здійснена вимірювальним обладнанням автоматичного пункту WIM71, WAGA-WIM40, CRUA-06-VVE, яке відповідає вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.01.2016 №94, що підтверджено зазначеними документами.

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначений Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою КМУ від 29.12.2019 №1174 (далі по тексту - Порядок №1174; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п.2 Порядку №1174 система фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі - система) - взаємопов`язана сукупність автоматичних пунктів та інформаційно-телекомунікаційної системи.

Фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку (п.7 Порядку №1174).

Згідно з п.п.12-15 Порядку №1174 автоматичний пункт може забезпечувати: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу (за можливості); вимірювання габаритів транспортного засобу (за можливості); фіксацію та розпізнавання номерного знака транспортного засобу; фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей); первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно-комунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування; автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-комунікаційної системи.

Під час вимірювання габаритно-вагових параметрів транспортних засобів застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність.

Інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно-комунікаційної системи у вигляді метаданих.

Метадані повинні містити дані про:

- засоби вимірювальної техніки - назва засобу вимірювальної техніки та його умовне позначення, серійний номер, найменування виробника, найменування власника засобу вимірювальної техніки, інформацію про відповідність та/або результати повірки (дата повірки, строк дії повірки);

- місце фіксації (кілометр + метр, географічні координати);

- найменування автомобільної дороги загального користування, вулиць і доріг міст та інших населених пунктів;

- дату і час фіксації здійснення вимірювання, смугу руху, напрямок руху, номерний знак транспортного засобу, тип транспортного засобу згідно з пунктом Г.2 додатка Г ДСТУ 8824:2019 Автомобільні дороги. Визначення інтенсивності руху та складу транспортного потоку, повну масу транспортного засобу, зовнішні габарити транспортного засобу (за можливості), розподіл навантаження за осями транспортного засобу (номер осі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на осі (за наявності);

- фотографії транспортного засобу: фронтальну, фотографію номерного знака транспортного засобу, оглядову фотографію із зображенням розпізнаного номерного знака;

- відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт (за наявності).

Також, з аналізу положень Порядку №1174 вбачається, що система забезпечує автоматизоване формування проекту постанови про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі за допомогою автоматичних пунктів, відповідно до законодавства.

З викладеного встановлено, що процес системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті здійснюється в автоматичному режимі, що включає формування структурованих даних, інформаційних файлів тощо, та має як наслідок - автоматизоване формування системою проекту постанови про адміністративні правопорушення, а, відтак, і габаритно-вагові розрахунки щодо транспортного засобу здійснюються в автоматичному режимі та в подальшому застосовуються відповідною посадовою особою при прийнятті постанови у справі про адміністративне правопорушення.

При цьому, формула розрахунку % перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами закріплена в Додатку 1 до Інструкції №512, відповідно до якої: % перевищення = ((Х факт - Х норм - похибка пристрою) / Х норм) х 100 %. Х факт - фактично зафіксований параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр); Х норм - нормативно дозволений параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр), зазначений відповідно до пункту 22.5 ПДР. Похибка пристрою - регламентовано допустима похибка вимірювального пристрою параметрів габариту або ваги у відсотках відповідно до ДСТУ OIML R 134-1:2010, помножена на Х факт (під час розрахунку використовується у натуральних одиницях (тонна або міліметр).

Як зазначив відповідач, розрахунок відсоткового перевищення навантаження загальної маси транспортного засобу виглядає так: (31500 26000 (10% х 31500) / 26000) х 100% = 9%.

Розрахунок відсоткового перевищення навантаження на здвоєні осі транспортного засобу виглядає так: (25200 19000 (16% х 25200) / 19000) х 100% = 11,4 %.

Вказані показники відповідають тим, що містить оскаржувана постанова.

Таким чином, подія та склад адміністративного правопорушення, які є обов`язковими умовами для притягнення особи до адміністративної відповідальності, належним чином встановлені та відображені у спірній постанові.

За наведених обставин, колегія суддів доходить висновку, що Державною службою України з безпеки на транспорті, як суб`єктом владних повноважень, на якого ч.2 ст.77 КАС України покладає обов`язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень, доведено перевищення нормативних параметрів, зазначених у п.22.5 ПДР, що свідчить про правомірність спірної постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування на території України, серії АВ №00000078 від 20.09.2024.

Доводи апеляційної скарги відповідача спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні, та приймаються колегією суддів у якості належних.

Щодо доводів позивача, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, про те, що до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено адресу: м. Суми, вул. Івана Сірка, 7 саме власника АТ "СУМИОБЛЕНЕРГО", а не керівника власника транспортного засобу позивача по справі, колегія суддів зазначає, що чинним законодавством не передбачено обов`язку уповноваженої посадової особи перевіряти чи ставити під сумнів належність відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів.

Під час винесення оскаржуваної постанови уповноважена посадова особа відповідача використала відомості про місце проживання позивача як керівника юридичної особи, що містилися у ЄДРТЗ, при цьому, позивачем не надано суду доказів того, що під час реєстрації відомостей про нього у ЄДРТЗ ним зазначалась адреса його місця проживання, відомості про яку містяться у реєстрі територіальної громади, як і не надано доказів того, що у ЄДРТЗ наявна інформація про відповідне місце проживання позивача.

Крім того, формальні недоліки процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, неправильне зазначення адреси місця проживання порушника, направлення копії постанови на неправильну адресу, самі по собі не нівелюють правомірності винесеного рішення суб`єкту владних повноважень про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів звертає увагу, що настання негативних наслідків для позивача, а саме необхідність сплати штрафу у подвійному розмірі не є предметом спору, а тому має вирішуватись в порядку, передбаченому для вирішення питань, пов`язаних з виконанням оскаржуваної постанови.

З урахуванням вищенаведеного, інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Відповідно до ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з ч.2 ст.317 КАС України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, та неправильно застосував норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому апеляційну скаргу відповідача слід задовольнити. Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 28.03.2025 по справі № 591/12326/24 скасувати.

Прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) І.С. Чалий І.М. Ральченко
Повний текст постанови складено 19.05.2025 року