Справа № 686/13946/24
Суддя: Бабаєв А.І.
Дата ухвалення: 2025-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2025 року № 686/13946/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабаєва А.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в м.Харкові справу за позовом Військового ліцею Державної прикордонної служби України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду з Хмельницького апеляційного суду було передано справу за позовом Військового ліцею Державної прикордонної служби України до ОСОБА_1 , в якому просить суд стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Військового ліцею Державної прикордонної служби України (р/р UA0082213 в ДКСУ, м.Київ, МФО 820173, ) завдану шкоду у сумі 13973,50 грн. (тринадцять тисяч дев`ятсот сімдесят три гривні, 50 коп.).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 повинен відшкодувати шкоду у сумі 13973,50 грн.

Відповідач, ОСОБА_1 , подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовної заяви.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якому просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідачем подано до суду заперечення на відповідь на відзив, в якому посилався на те, що при розгляді питання про притягнення його до матеріальної відповідальності було не всебічно досліджено всі обставини та порушено встановлену законом процедуру проведення службового розслідування.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 виконував обов`язки на посаді головного бухгалтера - начальника фінансово-економічного відділу (бухгалтерської служби) Державного ліцею-інтернату з посиленою військово- фізичною підготовкою «Кадетський корпус» ім. І.Г. Харитоненка Державної прикордонної служби України ( Військовий ліцей Державної прикордонної служби України).

Наказом начальника Державного ліцею-інтернату з посиленою військово- фізичною підготовкою «Кадетський корпус» ім. І.Г. Харитоненка Державної прикордонної служби України від 17 березня 2023 року № 105-ос відповідача було виключено зі списків особового складу підполковника ОСОБА_1 , якого наказом Голови Державної прикордонної служби України від 03.03.2023 №291-ОС зараховано у розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі наказу від 03.10.2023 №403-АГ «Про призначення службового розслідування» було проведено службове розслідування з метою з`ясування обставин та причин, а також встановлення посадових осіб, винних у не нарахуванні та невиплаті середнього заробітку за період з серпня по грудень 2022 року працівникам, увільненим від роботи відповідно до ч.1 ст.119 Кодексу законів про працю України, що стало наслідком їх звернення до суду та стягнення Ліцею додаткових витрат бюджетних коштів сплату судового/ збору , та правничої допомоги за рішенням судів.

За результатами проведеного службового розслідування, було встановлено порушення з боку підполковника ОСОБА_3 полягають у незабезпеченні нарахування та виплати середнього заробітку увільненим працівникам ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 відповідно до наказів начальника ліцею від 25.04.2022 № 67-ОС, від 27.04.2022 № 70-ОС, від 29.04.2022 № 72-ОС в період з листопада по грудень 2022 року, що стало причиною звернення вказаних працівників до суду та подальшого стягнення з Ліцею на виконання рішень судів по справах № 591/7046/22, 591/7043/22, 591/7044/22, 587/2216/22, 591/7041/22, 592/10663/22, 591/7042/22, 591/7045/22.

Позивач у зв`язку з невиплатою відповідачем шкоди у добровільному порядку, звернувся до суду з даним позовом.

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначаються Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України затвердженим Законом України Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України від 24 березня 2019 року № 548-XIV (далі - Статут № 548-XIV).

Відповідно до ст.16 Статуту № 548-XIV кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно зі ст. 26, 27 Статуту № 548-XIV військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» № 160-IX (далі - Закон № 160-IX) визначає підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків, визначає підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків.

Відповідно до ст. 1 цього Закону матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 3 Закону № 160-IX підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст.10 Закону № 160-IX відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону. Відшкодування шкоди, завданої командиром (начальником), здійснюється на підставі наказу старшого за службовим становищем командира (начальника).

Особа, яка завдала шкоду, за згодою командира (начальника) може добровільно відшкодувати її розмір повністю або частково, передати для відшкодування завданої шкоди рівноцінне майно або відремонтувати чи відновити пошкоджене, про що видається відповідний наказ. Не допускається відшкодування завданої шкоди рівноцінним майном у разі втрати чи пошкодження зброї, боєприпасів, спеціальної техніки та іншого майна, що відповідно до закону вилучене з цивільного обороту або обмежене в обороті (ч. 2 ст.10 Закону № 160-IX).

Наказом начальника Державного ліцею-інтернату з посиленою військово- фізичною підготовкою «Кадетський корпус» ім. І.Г. Харитоненка Державної прикордонної служби України від 17 березня 2023 року № 105-ос відповідача було виключено зі списків особового складу підполковника ОСОБА_1 , якого наказом Голови Державної прикордонної служби України від 03.03.2023 №291-ОС зараховано у розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Статтею 11 Закону № 160-IX визначено порядок проведення процедури відшкодування шкоди в разі переведення особи до іншого місця служби чи перебування в розпорядженні відповідного командира (начальника).

Згідно з ч.2 ст.11 Закону № 160-IX якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її переведення до іншого місця служби чи зарахування в розпорядження, командир (начальник) надсилає у п`ятиденний строк із дня закінчення розслідування, аудиту (перевірки), інвентаризації чи надходження рішення суду відповідні матеріали до нового місця служби чи місця перебування в розпорядженні особи для вирішення питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності.

Відповідно до ч.3 ст.11 Закону № 160-IX командир (начальник) за новим місцем служби чи місцем перебування в розпорядженні особи видає у п`ятнадцятиденний строк із дня надходження матеріалів щодо завданої шкоди наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності. У такому разі відшкодування шкоди здійснюється в порядку, визначеному статтею 10 цього Закону.

Отже, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її переведення до іншого місця служби чи зарахування в розпорядження, командир (начальник) надсилає у п`ятиденний строк із дня закінчення розслідування, аудиту (перевірки), інвентаризації чи надходження рішення суду відповідні матеріали до нового місця служби чи місця перебування в розпорядженні особи для вирішення питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності, а командир (начальник) за новим місцем служби чи місцем перебування в розпорядженні особи видає у п`ятнадцятиденний строк із дня надходження матеріалів щодо завданої шкоди наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності.

Так, відповідача наказом від 17 березня 2023 року № 105-ос було виключено зі списків особового складу Ліцею у зв`язку з переведенням для подальшого проходження служби до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому, Висновок службового розслідування проведеного щодо відповідача було затверджено 07.12.2023.

Отже, в даному випадку рішення про притягнення до матеріальної відповідальності відповідача не прийнято до його переведення до іншого місця служби.

Позивачем не надано доказів направлення відповідні матеріали до нового місця служби чи місця перебування в розпорядженні відповідача для вирішення питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності.

При цьому, суд враховує, що Військовий ліцей Державної прикордонної служби України листом №10/583-24-Вих від 15.04.2024 адресованим начальнику ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою добровільного відшкодування завданої майнової шкоди підполковнику ОСОБА_12 запропоновано в семиденний строк від дня ознайомлення з інформацією, вказаною в даному листі, здійснити перерахування грошових коштів в розмірі 13 973, 50 грн.

Проте, вказаний лист не може підтверджувати направлення відповідних матеріалів до нового місця служби чи місця перебування в розпорядженні відповідача для вирішення питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності для того що б командир (начальник) за новим місцем служби чи місцем перебування в розпорядженні відповідача видав у п`ятнадцятиденний строк із дня надходження матеріалів щодо завданої шкоди наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності.

При цьому, позивачем не доведено, що наказом командира (начальника) за новим місцем служби чи місцем перебування в розпорядженні відповідача, останнього притягнуто до матеріальної відповідальності.

Також, суд вважає необґрунтованим посилання позивача у спірних правовідносинах на положення статті 12 Закону, як підставу для стягнення з відповідача коштів у судовому порядку. Оскільки вказана норма застосовується у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби, в тому числі у випадку, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби.

Проте, відповідач не звільнений з військової служби, а вибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 для подальшого проходження служби.

За таких обставин, позивачем не дотримано порядок проведення процедури відшкодування шкоди в частині випадку переведення особи до іншого місця служби чи перебування в розпорядженні відповідного командира (начальника) встановлений статтею 11 Закону № 160-IX.

Враховуючи вищевикладене та фактично не проведення процедури відшкодування шкоди з відповідача, суд приходить до висновку, що даний позов задоволенню не підлягає.

Щодо інших посилань сторін, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судовий збір підлягає розподілу відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Військового ліцею Державної прикордонної служби України (вул. Озерна, буд. 14, м. Хмельницький, Хмельницький р-н., Хмельницька обл., 29015) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про відшкодування шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаєв А.І.