Справа № 200/8277/24
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2025-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року справа №200/8277/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року (повне судове рішення складено 05 лютого 2025 року) у справі № 200/8277/24 (суддя в І інстанції Михайлик А.С.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі Управління), в якому просив:

- визнати протиправним рішення про відмову в призначенні пенсії №49 від 14.10.2024 в частині незарахування до страхового стажу згідно з записами трудової книжки НОМЕР_1 від 02.08.1982 періодів роботи з 28.10.1991 по 23.04.1996 та з 03.09.1996 по 01.08.1997;

- зобов`язати зарахувати до страхового стажу згідно з записами трудової книжки НОМЕР_1 від 02.08.1982 періоди роботи з 28.10.1991 по 23.04.1996 та з 03.09.1996 по 01.08.1997.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішення про відмову в призначенні пенсії є протиправним в частині визначення тривалості страхового стажу, оскільки відповідач протиправно не врахував періоди роботи позивача через недоліки оформлення трудової книжки. Наголошуючи на тому, що обов`язок заповнення трудової книжки працівника покладений на роботодавця, який зобов`язаний здійснити виправлення у трудовій книжці у разі виявлення неправильного або неточного запису, позивач наполягав на протиправності неврахування до страхового стажу періодів його роботи з 28.10.1991 по 23.04.1996 та з 03.09.1996 по 01.08.1997.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправним рішення Управління про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії №49 від 14.10.2024 в частині незарахування до страхового стажу згідно з записами трудової книжки НОМЕР_1 від 02.08.1982 періодів роботи з 28.10.1991 по 23.04.1996 та з 03.09.1996 по 01.08.1997.

Зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 07.10.2024 та зарахувати до страхового стажу згідно з записами трудової книжки НОМЕР_1 від 02.08.1982 періоди роботи з 28.10.1991 по 23.04.1996 та з 03.09.1996 по 01.08.1997.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що період роботи позивача з 28.10.1991 по 23.04.1996 не зарахований до страхового стажу на підставі трудової книжки НОМЕР_1 від 02.08.1982, оскільки запис про звільнення завірено печаткою, згідно з якою назва підприємства роботодавця не відповідає назві підприємства, що передує запису про прийняття на роботу, що є порушенням вимог Інструкції Про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України №58 від 27.07.1993 (із змінами) та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України № 110 від 17.08.1993. Період роботи позивача з 03.09.1996 по 01.08.1997 не врахований до страхового стажу через те, що виправлення в даті наказу про звільнення вчинено із порушенням вимог Інструкції Про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України №58 від 27.07.1993 (із змінами) та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України № 110 від 17.08.1993.

Відповідач зауважив на правомірності неврахування ним вказаних періодів роботи позивача через неналежне оформлення записів трудової книжки та правомірності рішення №49 від 14.10.2024 в частині визначення тривалості страхового стажу.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 07.10.2024 після досягнення віку 60 років звернувся до органів пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком.

Надану позивачем заяву за правилами екстериторіальності розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, що є відповідачем у справі.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 14.10.2024 №49 відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування через відсутність необхідного загального стажу роботи. Згідно з рішенням, починаючи з січня 2021 року після досягнення 60 років тривалість необхідного для призначення пенсії стажу становить від 31 року. Страховий стаж позивача 15 років 3 місяці 4 дні.

В рішенні зазначено, що до страхового стажу не враховані періоди згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 02.08.1982, а саме:

період з 28.10.1991 по 23.04.1996, оскільки запис про звільнення завірено печаткою, згідно якої назва підприємства не відповідає назві при прийнятті на роботу, що є порушенням вимог Інструкції Про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України №58 від 27.07.1993 (із змінами), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України № 110 від 17.08.1993. Додаткових документів щодо перейменування підприємства позивачем не надавалось;

період з 03.09.1996 по 01.08.1997, оскільки виправлення дати наказу про звільнення не завірено належним чином, що є порушенням вимог Інструкції Про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України №58 від 27.07.1993 (із змінами) та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України № 110 від 17.08.1993.

Згідно з формою РС-право до страхового стажу враховані періоди роботи позивача з 01.09.1982 по 15.10.1982, з 06.08.1985 по 18.10.1991, з 24.04.1996 по 02.09.1996, з 08.07.1998 по 03.07.2000, з 21.01.2002 ар 15.02.2022, з 01.09.2008 по 19.11.2009, з 25.10.2023 по 01.11.2023, з 12.01.2024 по 30.08.2024, період навчання з 01.09.1980 по 31.08.1982, період проходження військової служби з 22.10.1982 по 22.12.1984.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ, ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV.

Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом (стаття 8 Закону № 1058).

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV).

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 56 Закону України Про пенсійне забезпечення, що діяв до набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання.

Згідно зі ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

В пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (надалі за текстом Порядок № 637), також закріплено положення, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У спірних періодах оформлення позивачу записів про роботу в трудовій книжці діяли Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 №162 (надалі Інструкція №162) та Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення № 58 від 29.07.1993 (надалі Інструкція № 58).

Згідно з пунктами 1.1. Інструкцій № 162 та № 58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Підпунктами 2.2. пункту 2 Інструкції №162 та Інструкції № 58 визначено, що заповнення трудової книжки вперше проводиться адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу.

Згідно з пунктом 2.3. Інструкції № 162 та пунктом 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про винагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується 05.01.1993". Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з п.2.13. Інструкції № 162 та п. 2.14. Інструкції № 58 у графі 3 розділу "Відомості про роботу" як заголовок пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу. У графі 3 пишеться: "Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво" із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у "Класифікаторі професій".

Підпунктом 2.26. Інструкції № 162 та підпунктом 2.27. Інструкції № 58 встановлено, що запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер.

Згідно з підпунктом 4.1. Інструкції № 162 та 4.1. Інструкції № 58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Пунктом 2.15. Інструкції № 58 та п. 2.14 Інструкції № 168 встановлено, що якщо за час роботи працівника назва підприємства змінюється, то про це окремим порядком у графі 3 трудової книжки робиться запис: "Підприємство таке-то з такого-то числа перейменоване на таке-то", а у графі 4 проставляється підстава перейменування - наказ (розпорядження), його дата і номер.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ

При вирішенні питання правомірності визначення відповідачем тривалості страхового стажу суд виходить із змісту документів, що розглядалися ним під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії, оцінка правомірності рішення (дій чи бездіяльності) здійснюється шляхом встановлення обґрунтованості наведених в ньому підстав неврахування певних періодів зайнятості позивача у складі стажу.

В оскаржуваному позивачем рішенні зазначено, що періоди роботи позивача не враховані на підставі трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 05.08.1982, оскільки записи про роботу у зазначених періодах мають недоліки оформлення.

Під час надання оцінки зазначеним доводам відповідача суд виходить із наступного.

Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 від 02.08.1982 позивач:

28.10.1991 прийнятий на посаду формувальника до Науково-проектно-будівельної компанії Рампа, м. Харків (запис № 12);

30.04.1994 переведений монтажником стальних залізобетонних конструкцій (запис 13);

23.04.1996 звільнений за власним бажанням (запис № 14).

Запис про звільнення засвідчений печаткою ТОВ Науково-проектно-будівельна компанія Рампа, запису про прийняття на роботу зазначено лише назву підприємства без зазначення його організаційно-правової форми.

03.09.1996 прийнятий каменяром 4 розряду до ПБФ Харківсадрембуд, ЛТД (запис № 17);

01.08.1997 звільнений за власним бажанням (запис № 18), у графі на підставі чого внесений запис зазначений наказ № 33 від 01.08.1997 із виправленням у номері місяця звільнення.

Щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 28.10.1991 по 23.04.1996 через зазначення перед записом про прийняття на роботу лише назви роботодавця без зазначення його організаційно правової форми та періоду роботи з 03.09.1996 по 01.08.1997 через наявні виправлення у даті наказу про звільнення суд вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно з Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях визначався, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 №162 та Інструкцією Про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 встановлено, що заповнення трудової книжки здійснюється роботодавцем, а не працівником.

У силу правового висновку постанови Верховного Суду від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а (провадження №К/9901/2310/18) певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Суд зауважує, самі по собі виявлені суб`єктом владних повноважень недоліки в оформленні окремих записів трудової книжки не обумовлюють недійсність трудової книжки, не призводить до суттєвого чи істотного впливу на зміст відомостей про трудову діяльність позивача, а тому трудова книжка позивача, що містить записи про періоди роботи на відповідних посадах і у зазначені періоди часу є належним доказом роботи позивача.

Виявлені відповідачем недоліки не зазначення повного найменування підприємства-роботодавця (відсутність вказівки про організаційно-правову форму) щодо періоду роботи з 28.10.1991 по 23.04.1996 та виправлення в даті наказу про звільнення, що став підставою звільнення з роботи щодо періоду з 03.09.1996 по 01.08.1997 не виключають можливості встановлення занятості на роботах позивача у зазначених періодах.

У трудовій книжці позивача щодо періодів з 28.10.1991 по 23.04.1996 та з 03.09.1996 по 01.08.1997 наявні відомості про прийняття на роботу та звільнення, посаду та підприємство роботодавця, що надають можливість врахувати такі періоди до страхового стажу. Виявлені відповідачем недоліки, за переконанням суду, не можуть бути достатньою підставою для відмови у зарахуванні відповідного страхового стажу, оскільки наявні у копії трудової книжки записи №№ 12-14, № 17-18 є послідовними та взаємопов`язаними, не містять розбіжностей чи суперечностей, стосуються періоду трудової діяльності позивача.

За даних обставин, пенсійний орган, не здійснивши наданих йому ч. 3 ст. 44 Закону № 1058 повноважень вимагати від підприємств, організацій та окремих осіб документів для перевірки обґрунтованості та достовірності відомостей трудової книжки, фактично переклав юридичну відповідальність за неналежне та неправильне оформлення трудової книжки на позивача, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження періодів роботи позивача), а тому зазначена відмова у врахуванні спірних періодів до страхового стажу позивача не може вважатися обґрунтованою, добросовісною та розсудливою.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність оскаржуваного рішення в частині неврахування до страхового стажу періодів роботи позивача з 28.10.1991 по 23.04.1996 та з 03.09.1996 по 01.08.1997.

Виходячи з вище вказаного, окружний суд дійшов обгрунтованого висновку про неправомірність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 14.10.2024 № 49 в частині визначення тривалості страхового стажу позивача, що свідчить про наявність підстав також для скасування його в цій частині. Отже, відповідні позовні вимоги підлягають задоволенню.

Із врахуванням висновків суду про протиправність неврахування до страхового стажу позивача періодів роботи з 28.10.1991 по 23.04.1996 та з 03.09.1996 по 01.08.1997, та положень ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства з метою забезпечення ефективного захисту прав позивача, місцевий суд вірно вважав за необхідне задовольнити заявлені позовні вимоги та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком та зарахувати зазначені періоди роботи на підставі відомостей трудової книжки.

Отже, заявлений позивачем підлягає задоволенню повністю.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року у справі № 200/8277/24 залишити без змін.

Повне судове рішення 19 травня 2025 року.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук