Справа № 826/11661/16
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
провадження № П/380/2736/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року

Львівський окружний адміністративний суд,

у складі:

головуючої-судді Братичак У.В.,

секретар судового засідання Волявська В.С.,

за участю сторін:

сторони не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, у м.Львові, в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування рішення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (місцезнаходження: провулок Музейний, 2-Д, м. Київ, 01001; ), Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (місцезнаходження: вул. Хрещатик, 36, м. Київ; 01001; ), в якому просить:

- скасувати рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №26634748 від 01 грудня 2015 р. державного реєстратора прав на нерухоме майно Шияна Олександра Вікторовича, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві (повноваження якого перейшли до Департаменту з питань реєстрації Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)).

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.08.2016 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі.

Законом України від 13.12.2022 №2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі - Закон № 2825-IX) ліквідовано вказаний адміністративний суд. Так, відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя. Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ», але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України.

Тому, Окружний адміністративний суд міста Києва на виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2825-ІХ надіслав адміністративну справу №826/11661/16 до Київського окружного адміністративного суду. У подальшому Київський окружний адміністративний суд на виконання Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу ІІ «прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399, передав судові справи Львівському окружному адміністративному суду.

Справа надіслана Київським окружним адміністративним судом до Львівського окружного адміністративного суду для розгляду та надійшла до суду 05.02.2025, що підтверджується даними реєстрації на вхідному штампі за вхідним №9340.

Відповідно до вимог статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України та за результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, адміністративну справу №826/11661/16 передано на розгляд судді Львівського окружного адміністративного суду Братичак У.В.

Ухвалою судді від 10.02.2025 прийнято до провадження адміністративну справу №826/11661/16. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 22.03.2013 він звернувся до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві із заявою №553646 про державну реєстрацію прав власності на квартиру АДРЕСА_2 , розгляд якої пізніше було зупинено. Позивачем було сплачено держмито 119,00 і 120,00 грн (за видачу Витягу з реєстру). 31.05.2013 позивач направив на адресу Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві завірену копію рішення Печерського райсуду м. Києва від 27.04.2004, про відсутність якого йшлося як на підставу зупинення розгляду заяви про реєстрацію прав власності (вручено адресату 03.06.2013). 17.06.2013 Державним реєстратором Середою Марією Сергіївною було прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень. Постановою ОАСК від 27.11.2013 у справі №826/17067/13-а рішення Державного реєстратора Середи (Бондар) Марії Сергіївни від 17.06.2013 скасовано. Постановою ОАСК від 25.06.2014 у справі №826/5728/14 визнано протиправною бездіяльність Державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Середи Марії Сергіївни та Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві щодо не розгляду заяви позивача №553646 від 22.03.2013, щодо неприйняття за результатами її розгляду рішення відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та щодо неповідомлення останнього про прийняте за результатами розгляду заяви рішення. Зобов?язано Державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Середу Марію Сергіївну та Реєстраційну службу Головного управління юстиції у м. Києві розглянути заяву позивача №553646 від 22.03.2013, з урахуванням поданих документів та висновків суду у даній справі, а також прийняти за результатами її розгляду рішення згідно п. 2 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

У листопаді 2015 року позивачу зателефонував державний реєстратор Шиян О.В. Та повідомив про зупинення розгляду його заяви №553646 від 22.03.2013, запропонувавши отримати його рішення №26321039 від 20.11.2015. Після цього, 25.11.2015 позивачем були подані додаткові документи. Однак, 01.12.2015 державним реєстратором Шияном О.В. прийнято оспорюване рішення №26634748 про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №553646 від 22.03.2013.

Позивач повідомляє, що отримав оспорюване рішення рекомендованим листом лише 14.07.2016. При цьому, вважає таке рішення протиправним, оскільки ним висунуті нові (незаконні) умови для проведення державної реєстрації, порівняно з попередніми рішеннями державних реєстраторів, крім цього вказує, що ним були подані усі необхідні документи для проведення реєстраційної дії.

У зв`язку з наведеним просить позовні вимоги задовольнити.

Від відповідача 2 - Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень посилається на те, що 22.03.2013 ОСОБА_1 до Головного управління юстиції у м. Києві подано заяву № 553646 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. 20.11.2015 держреєстратором ГУЮ м. Києва Шияном О.В. було прийнято рішення №26321039 про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, та підставою для зупинення було: неподання усіх необхідних документів.

Відповідно до розписки ОСОБА_1 рішення про зупинення отримано останнім 25.11.2015. ОСОБА_1 на виконання вимог державного реєстратора Шияна О.В. було донесено 7 додаткових документів.

Після відновлення розгляду заяви ОСОБА_1 держреєстратором Шияном О.В. 01.12.2015 повторно прийнято рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 26634748 та зазначено про необхідність донесення: належним чином засвідчену копію паспорта та РНОКПП ОСОБА_1 ; належним чином засвідчена копія рішення Печерського суду м. Києва від 27.04.2004 №2-1128/04; технічний паспорт оригінал та засвідчену копію на заявлений об`єкт нерухомого майна; довідку Печерського районного суду м. Києва про те, що рішення відповідного суду м. Києва від 27.04.2004 №2-1128/04 станом на 01.12.2015 є чинним і підлягає виконанню; довідку з Київського міського БТІ та реєстрації права власності на ОНМ щодо реєстрації права власності на заявлену квартиру.

Розписка щодо отримання ОСОБА_1 рішення про повторне зупинення розгляду заяви - відсутня. Зауважує, що у зв`язку із припиненням повноважень щодо реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, якими було наділено Головне управління юстиції м. Києва, заяви громадян було передано на розгляд до Департаменту з питань реєстрації м. Києва, який розпочав свою діяльність 14.04.2016.

Так, 08.07.2016 Департаментом листом № 074-353 направлено рішення про зупинення розгляду заяви №553646 позивачу та зазначено про необхідність виконати вимоги держреєстратора протягом 5 робочих днів (вказаний строк передбачено ст. 22 Закону, у редакції від 06.10.2015). Лист Департаменту отримано позивачем 14.07.2016, про що свідчить відмітка у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Однак, у зв`язку із неподанням заявником документації, необхідної для проведення державної реєстрації прав, держреєстратором Департаменту ОСОБА_2 22.07.2016 було прийнято рішення про відмову у держреєстрації прав у зв`язку з тим, що заявником не усунуто обставини, що були підставою для його прийняття. З огляду на вказане, звертає увагу суду на те, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту прав, адже в результаті задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , порушені, на його думку, права не будуть відновлені, адже факт скасування рішення про зупинення розгляду заяви не матиме правових наслідків у вигляді державної реєстрації прав позивача на частину кв. АДРЕСА_2 , чи відновлення розгляду заяви №553646.

Відтак, просить у задоволенні позову відмовити.

Від відповідача 1 - Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до суду надійшло повідомлення про те, що Головне територіальне управління юстиції у м. Києві () припинило свою діяльність 23.12.2020.

Протокольною ухвалою суду від 10.03.2025 замінено відповідача у справі - Головне територіальне управління юстиції у м. Києві () на його правонаступника - Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) ().

В судове засідання позивач не з`явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача 2 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача 1 в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, викладені у заявах по суті справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_1 22.03.2013 звернувся до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві із заявою №553646 про державну реєстрацію прав власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Розгляд даної заяви неодноразово зупинявся для надання додаткових документів та поновлювався Головним управлінням юстиції у м. Києві, зокрема на підставі судових рішень від 27.11.2013 у справі №826/17067/13-а та від 25.06.2014 у справі №826/5728/14.

01.12.2015 державним реєстратором Шияном О.В. прийнято рішення №26634748 про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №553646 від 22.03.2013, у зв`язку з неподанням ОСОБА_1 усіх необхідних документів для проведення реєстрації права власності. Зокрема, запропоновано надати:

- належним чином засвідчену копію паспорта та РНОКПП ОСОБА_1 ;

- належним чином засвідчена копія рішення Печерського суду м. Києва від 27.04.2004 №2-1128/04;

- технічний паспорт оригінал та засвідчену копію на заявлений об`єкт нерухомого майна;

- довідку Печерського районного суду м. Києва про те, що рішення відповідного суду м. Києва від 27.04.2004 №2-1128/04 станом на 01.12.2015 є чинним і підлягає виконанню;

- довідку з Київського міського БТІ та реєстрації права власності на ОНМ щодо реєстрації права власності на заявлену квартиру.

В подальшому, у зв`язку із припиненням повноважень щодо реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, якими було наділено Головне управління юстиції м. Києва, заяви громадян було передано на розгляд до Департаменту з питань реєстрації м. Києва, який розпочав свою діяльність 14.04.2016.

Державним реєстратором Департаменту з питань реєстрації м. Києва Криловою Г.А. було прийнято до розгляду заяву позивача №553646 від 22.03.2013 та встановлено, що у матеріалах реєстраційної справи, яка передана до Департаменту відсутня документація, витребувана держреєстратором ОСОБА_3 . Крім цього, встановлено, що відсутня розписка про отримання ОСОБА_1 рішення №26634748 від 01.12.2015 про повторне зупинення розгляду його заяви від 22.03.2013 №553646, що підтверджує відповідач 2 у відзиві на позовну заяву.

У зв`язку з наведеним вище, 08.07.2016 Департаментом листом № 074-353 направлено рішення №26634748 від 01.12.2015 про зупинення розгляду заяви №553646 позивачу та зазначено про необхідність виконати вимоги держреєстратора протягом 5 робочих днів (вказаний строк передбачено ст. 22 Закону, у редакції від 06.10.2015). Лист Департаменту отримано позивачем 14.07.2016, що не заперечується сторонами та підтверджується трекінгом поштового відправлення.

Не погоджуючись із рішенням державного реєстратора Шияна О.В. №26634748 від 01.12.2015, позивач звернувся до Постійно діючої комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації ГТУЮ у м. Києві зі скаргою від 25.07.2016.

За результатом розгляду скарги ОСОБА_1 , листом від 18.08.2016 №О-4745 позивача повідомлено, що комісією прийнято рішення №132/КС від 18.08.2016 про відмову в задоволенні такої, зокрема, у зв`язку з тим, що 22.07.2016 по заяві №553646 Державним реєстратором Департаменту з питань реєстрації м. Києва Криловою Г.А. вже було прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №30584122.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач не погоджується з рішенням державного реєстратора Шияна О.В. №26634748 від 01.12.2015 про зупинення розгляду його заяви №553646 від 22.03.2013, вважає його протиправним та таким, що суперечить нормам чинного законодавства, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень визначає Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV (далі Закон №1952-IV, у редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин).

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 3 Закону №1952-IV державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

У відповідності до ч. 1 ст. 4 Закону №1952-IV обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: 1) право власності на нерухоме майно; 2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном; 3) інші речові права відповідно до закону; 4) податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону №1952-IV державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов`язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; 2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; 3) відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи; 4) веде реєстраційні справи щодо об`єктів нерухомого майна; 5) присвоює реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації; 6) видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 7) надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом; 8) у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень; 8-1) під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та оформлені в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент оформлення права законодавства проводили таке оформлення, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов`язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо оформлених речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки; 9) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону №1952-IV державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Орган державної реєстрації прав, державні реєстратори зобов`язані надати до відома заявників інформацію про необхідний перелік документів для здійснення державної реєстрації прав.

Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень

Згідно з ч.ч. 3, 11 ст. 16 Закону №1952-IV разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.

У разі подання заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подаються оригінали електронних документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, або електронні копії оригіналів документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, виготовлені шляхом сканування таких документів у паперовій формі.

Під час подання заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі фізична особа повинна пред`явити документ, що посвідчує її особу, а у разі подання заяви представником фізичної чи юридичної особи також - документ, що підтверджує його повноваження діяти від імені таких осіб. У випадках, установлених законом, представник іноземної особи пред`являє документи, легалізовані в установленому нормативно-правовими актами порядку.

Під час подання заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі на таку заяву накладається електронний цифровий підпис заявника.

Частиною 1 статті 19 Закону №1952-IV передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом, та актів прийому-передачі активів та/або зобов`язань неплатоспроможного банку приймаючому або перехідному банку, крім випадків, визначених законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Згідно з ст. 23 Закону №1952-IV у разі якщо документи для державної реєстрації прав та їх обтяжень подано не в повному обсязі, передбаченому нормативно-правовими актами, державний реєстратор у строк, встановлений частинами п`ятою, сьомою і восьмою статті 15 цього Закону для розгляду заявлених прав, приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і письмово повідомляє про це заявника.

Якщо заявник протягом п`яти робочих днів після отримання письмового повідомлення виконав вимоги державного реєстратора, загальний строк розгляду заявленого права продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.

У разі невиконання зазначених вимог державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Пунктом 16 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868 (далі - Порядок №868, у редакції, яка була чинна на дату прийняття спірного рішення) зокрема передбачено, що у разі подання документів, необхідних для проведення державної реєстрації речових прав, не в повному обсязі державний реєстратор приймає рішення про зупинення розгляду заяви, яке містить рекомендації щодо усунення обставин, що були підставою для його прийняття.

Орган державної реєстрації прав, нотаріус у день прийняття рішення про зупинення розгляду заяви видає таке рішення особисто або надсилає поштою заявникові з повідомленням про вручення.

У разі коли документи подані особі, зазначеній у пункті 1-1 цього Порядку, така особа виготовляє за допомогою програмного забезпечення Державного реєстру прав рішення про зупинення розгляду заяви у паперовому вигляді з проставленням напису «Згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» у двох примірниках, один з яких видається заявникові, а другий передається органу державної реєстрації прав за місцезнаходженням нерухомого майна. Напис скріплюється підписом особи, яка виготовила рішення, із зазначенням її прізвища та ініціалів і засвідчується в установленому порядку її печаткою.

Заявник усуває обставини, що були підставою для прийняття державним реєстратором рішення про зупинення розгляду заяви, у строк, що не перевищує п`яти робочих днів з моменту отримання відповідного рішення або відправлення його на електронну пошту заявника.

Державний реєстратор з моменту усунення обставин, що були підставою для прийняття ним рішення про зупинення розгляду заяви, приймає рішення про відновлення її розгляду. Перебіг строку державної реєстрації продовжується з урахуванням часу, що минув до прийняття рішення про зупинення розгляду заяви.

У день прийняття рішення про відновлення розгляду заяви таке рішення видається особисто або надсилається поштою заявникові.

У разі коли заявник особисто отримує рішення про відновлення розгляду заяви, він пред`являє органові державної реєстрації прав, нотаріусові або особі, зазначеній у пункті 1-1 цього Порядку, документ, що посвідчує його особу. На примірнику рішення, що залишається для формування реєстраційної або облікової справи, проставляються дата його отримання та підпис заявника.

Якщо протягом п`яти робочих днів після отримання заявником рішення про зупинення розгляду заяви до органу державної реєстрації прав, нотаріуса не надійшли документи, які підтверджують усунення в повному обсязі обставин, що були підставою для прийняття такого рішення, державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Отже, здійснивши системний аналіз наведених вище норм чинного законодавства України, необхідно зазначити, що законодавством передбачено певний порядок розгляду державним реєстратором заяви про проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Зокрема, у разі якщо документи для державної реєстрації прав та їх обтяжень подано не в повному обсязі, державний реєстратор повинен прийняти рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і письмово повідомити про це заявника.

Відповідне рішення містить рекомендації щодо усунення обставин, що були підставою для його прийняття. При цьому, в разі невиконання зазначених вимог державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Пунктом 19 частини першої статті 4 КАС України визначено, що індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

За владно-регулятивною природою всі юридичні акти поділяються на правотворчі, правотлумачні (правоінтерпретаційні) та правозастосовні. Нормативно-правові акти належать до правотворчих, а індивідуальні - до правозастосовних.

Індивідуально-правові акти як результати правозастосування адресовані конкретним особам, тобто є формально обов`язковими для персоніфікованих (чітко визначених) суб`єктів; містять індивідуальні приписи, у яких зафіксовані суб`єктивні права та/чи обов`язки адресатів цих актів; розраховані на врегулювання лише конкретної життєвої ситуації, а тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією. Крім того, такі акти не можуть мати зворотної дії в часі.

В абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року № 2-зп у справі № 3/35-313 вказано, що «… за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію».

У пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року № 9-рп/2008 в справі № 1-10/2008 вказано, що при визначенні природи «правового акта індивідуальної дії» правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що «правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)» стосуються окремих осіб, «розраховані на персональне (індивідуальне) застосування» і після реалізації вичерпують свою дію.

Так, як вже йшлося вище, спірним у цій справі є рішення №26634748 від 01.12.2015 Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві про зупинення розгляду заяви ОСОБА_1 №553646 від 22.03.2013 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Визначаючись щодо правових наслідків прийняття оскаржуваного рішення для заявника, суд дійшов висновку, що у випадку виконання рекомендацій державного реєстратора, останній приймає рішення про відновлення розгляду відповідної заяви. В разі ж, якщо заявником не надано документів, які зазначені в ньому, то відповідач приймає рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень. При цьому, у такому випадку саме рішення про відмову у державній реєстрації нестиме негативні наслідки для заявника.

Таким чином, проміжне рішення державного реєстратора про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за своєю суттю є актом індивідуальної дії, тобто актом одноразового застосування, який вичерпує свою дію після його реалізації.

Повертаючись до обставин цієї справи, судом вище встановлено, що 22.03.2013 ОСОБА_1 звернувся до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві із заявою №553646 про державну реєстрацію прав власності на квартиру АДРЕСА_2 .

В подальшому, 01.12.2015 державним реєстратором Шияном О.В. прийнято рішення №26634748 про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №553646 від 22.03.2013, у зв`язку з неподанням ОСОБА_1 усіх необхідних документів для проведення реєстрації права власності. Зокрема, запропоновано надати:

- належним чином засвідчену копію паспорта та РНОКПП ОСОБА_1 ;

- належним чином засвідчена копія рішення Печерського суду м. Києва від 27.04.2004 №2-1128/04;

- технічний паспорт оригінал та засвідчену копію на заявлений об`єкт нерухомого майна;

- довідку Печерського районного суду м. Києва про те, що рішення відповідного суду м. Києва від 27.04.2004 №2-1128/04 станом на 01.12.2015 є чинним і підлягає виконанню;

- довідку з Київського міського БТІ та реєстрації права власності на ОНМ щодо реєстрації права власності на заявлену квартиру.

У зв`язку із припиненням повноважень щодо реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, якими було наділено Головне управління юстиції м. Києва, заяви громадян було передано на розгляд до Департаменту з питань реєстрації м. Києва, який розпочав свою діяльність 14.04.2016.

Державним реєстратором Департаменту з питань реєстрації м. Києва Криловою Г.А. було прийнято до розгляду заяву позивача №553646 від 22.03.2013 та встановлено, що у матеріалах реєстраційної справи, яка передана до Департаменту відсутня документація, витребувана держреєстратором ОСОБА_3 .

З огляду на вказане та враховуючи відсутність розписки позивача про отримання рішення №26634748 від 01.12.2015 про зупинення розгляду його заяви від 22.03.2013 №553646, відповідач 2 08.07.2016 листом № 074-353 направив спірне рішення позивачу та зазначив про необхідність виконати вимоги держреєстратора протягом 5 робочих днів. Лист Департаменту отримано позивачем 14.07.2016, що не заперечується сторонами та підтверджується трекінгом поштового відправлення.

Разом з цим, в ході розгляду даної справи судом також встановлено, що у зв`язку з ненаданням позивачем запитуваних документів, Державним реєстратором Департаменту з питань реєстрації м. Києва Криловою Г.А. було прийнято рішення від 22.07.2016 №30584122 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень по заяві №553646 від 22.03.2013, про що позивача також повідомлено листом Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві Міністерства юстиції України від 18.08.2016 №О-4745.

Суд зауважує, що відповідне рішення Державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації м. Києва Крилової Г.А. від 22.07.2016 №30584122 позивач намагався оскаржити в межах розгляду даної справи, шляхом збільшення позовних вимог та подання зміненого адміністративного позову від 12.09.2016 (вх. №69908/16). Однак, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.09.2016 у справі №826/11661/16 змінений адміністративний позов ОСОБА_1 повернуто позивачу. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.11.2016 у справі №826/11661/16 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві, Департаменту з питань реєстрації Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування рішення.

Більше того, з відомостей ЄДРСР судом встановлено, що відповідне рішення Державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації м. Києва Крилової Г.А. від 22.07.2016 №30584122 позивач оскаржив у справі №826/19794/16, яка станом на дату розгляду даної справи перебуває на розгляді в Одеському окружному адміністративному суді.

Таким чином, суд дійшов висновку, що спірне у цій справі рішення №26634748 від 01.12.2015 Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві про зупинення розгляду заяви ОСОБА_1 №553646 від 22.03.2013 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, як акт індивідуальної дії вичерпало свою дію внаслідок прийняття відповідачем 2 рішення №30584122 від 22.07.2016 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень по заяві №553646 від 22.03.2013.

Отже, таке рішення вже реалізоване і не може бути скасоване. Водночас, його скасування за обставин, що склалися, не відновить початковий стан, не скасує рішення №30584122 від 22.07.2016 і не призведе до відновлення процесу реєстрації речових прав ОСОБА_1 по заяві №553646 від 22.03.2013 та ефективного захисту прав і інтересів позивача.

Як вказано у рішенні Верховного Суду від 07 квітня 2025 року у справі №990/54/24, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент звернення до суду. Це висновується із того, що ухвалення судового рішення в публічно-правовому спорі про задоволення позову спрямоване на те, щоб відновити права, свободи чи інтереси особи - позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Разом з тим, Верховний Суд наголосив, що обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Тим часом, відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способом, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, є самостійною та достатньою підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Відтак, з урахуванням вищенаведених висновків, суд вважає, що позивач, звернувшись до суду із позовом про оскарження проміжного рішення реєстраційного органу, обрав неналежний спосіб захисту власних прав, який не призведе до їхнього поновлення, а тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної вимог.

Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати, понесені позивачем, відповідно до ст. 139 КАС України не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

у задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено та підписано 19.05.2025.

Суддя Братичак Уляна Володимирівна