Справа № 826/11195/16
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2025-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В.

за участю секретаря Островської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» на рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 січня 2024 року (м. Київ, дата складання повного тексту - 05.02.2024) у справі за адміністративним позовом Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Акціонерне товариство «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» звернулося з позовом до суду, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 05.05.2016.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в спірному податковому повідомленні - рішенні відповідач посилається на порушення ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», проте виходячи з розрахунку пені у сфері зовнішньоекономічної діяльності за результатами перевірки ДП «ОГХК», що є додатком до спірного податкового повідомлення-рішення, відповідач виходив з іншого - меншого строку, що є порушенням ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» з боку відповідача. Вважає, що застосування до пені за порушення строку розрахунку у сфері ЗЕД права податкової застави з боку податкового органу є неправомірним, такий вид пені не є податковим зобов`язанням та не може стягуватися в порядку, передбаченим Податковим кодексом, цей вид пені не є узгодженим грошовим зобов`язанням, так само, як не є податком та/або збором. Позивач вважає, що загальна сума пені вказана в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні не відповідає фактичному розміру пені, оскільки розрахована з огляду на неправомірне визначення періодів прострочення та фактичного отримання грошових коштів в погашення зобов`язань, що виникли з контрактів від 14.09.2015 №13/15-1 та від 27.08.2015 №12/15-1 укладених між «ADELIS TRADE LLP» (Великобританія) та ДП «ОГХК».

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечував проти позову та вказав, що зафіксоване в Акті перевірки №287/26-15-14-06-03/36716128 від 19 квітня 2016 року порушення ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» є обґрунтованим та підтвердженим дослідженими та перевіреними розрахунками між позивачем ДП «ОГХК» з «ADELIS TRADE LLP» (Великобританія) за експортним контрактом від 14.09.2015 №13/15-1, враховуючи відповідно митні декларації щодо відвантаження товару на загальну суму 11 616 269,00 дол. США, що в еквіваленті складає 261 479 605,69 грн. Відповідач вважає правомірним нарахування пені та її стягнення посилаючись на положення ст. 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», вказує, що перевіркою встановлено порушення позивачем не податкового, а валютного законодавства, тому позиція позивача з приводу невірного застосування відповідачем діючого законодавства під час нарахування пені є необґрунтованою. Пеня розрахована з урахуванням повноважень та відповідно до положень заданої Постанови Правління Національного банку України від 03.09.2015 №581; від 04.12.2015 №863 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» зі змінами та доповненнями, ст. 1 та ст. 4 Закону України від 23.09.1994 № 185/94-BP «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» та нарахована пеня є грошовим зобов`язанням, а не податковим в силу положень пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України. Враховуючи також положення п. 14.1.157 ст. 14 ПК України.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29 січня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права та неповного з`ясування обставин у справі. Апелянт вказує, що Додаток 2 до Акту перевірки не містить надходжень ані в сумах, вказаних судом першої інстанції, ані в датах. Вказані суми є сумами заборгованості, що вказано відповідачем в Додатку №3 до Акту перевірки та використовуються при здійсненні розрахунку пені у сфері зовнішньоекономічної діяльності за результатами перевірки ДП «ОГХК» і аж ніяк не є сумами надходжень виручки, як встановлено судом першої інстанції. Більш того, Додаток №3 до Акту перевірки «Розрахунок пені у сфері зовнішньоекономічної діяльності за результатами перевірки ДП «ОГХК» містить і інші суми заборгованості, які, з невідомих позивачу підстав, судом першої інстанції взагалі не включено до цього переліку. Наголошує, що датою зарахування валютної виручки вважається дата її надходження на відповідний валютний рахунок. Подальший рух коштів з валютного на поточний рахунок юридичної особи, у тому числі із застосуванням розподільчого рахунку, свідчить про використання коштів вже на території України та не може вважатись первинним надходженням виручки за зовнішньоекономічним контрактом.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню.

Згідно з ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує його та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на підставі наказу ГУ ДФС у м. Києві 25.03.2016 №1733, направлення від 30.03.2016 №507/26-15-14-06-03, виданого Головним управлінням ДФС у м. Києві, Чернишук Мариною Володимирівною - головним державним ревізором-інспектором, радником податкової та митної справи II рангу відділу контролю за операціями у сфері ЗЕД управління фінансового контролю та операцій у сфері ЗЕД Головного управління ДФС у м. Києві, згідно пп.78.1.1. п.78.1. ст.78 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI зі змінами та доповненнями, наказу Головного управління ДФС у м. Києві від 25.03.2016 №1733, проведена документальна позапланова виїзна перевірка Державного підприємства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» (скорочена назва ДП «ОГХК») з питань дотримання вимог валютного законодавства при розрахунках за зовнішньоекономічними експортними контрактами від 27.08.2015 №12/15-1 з «ADELIS TRADE LLP» (Великобританія) та від 14.09.2015 №13/15-13 з «ADELIS TRADE LLP» (Великобританія) відповідно до затвердженого плану перевірки, наведеного у додатку 1 до акту перевірки.

За наслідками перевірки складено Акт №287/26-15-14-06-03/36716128 від 19 квітня 2016 року, в якому зафіксовано про порушення ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» та на підставі підпункту 54.3.3. пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України і згідно зі ст. 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», а саме:

- несвоєчасне надходження на рахунок ДП «ОГХК» коштів по експортному контракту від 14.09.2015 №13/15-1 з «ADELIS TRADE LLP» (Великобританія);

- несвоєчасне надходження на рахунок ДП «ОГХК» коштів по експортному контракту від 27.08.2015 №12/15-1 з «ADELIS TRADE LLP» (Великобританія);

- ненадходження на рахунок ДП «ОГХК» коштів за контрактом від 14.09.2015 №13/15-1 з ADELIS TRADE LLP» (Великобританія) в сумі 3 650 380,00 дол. США (еквівалент 93 342 403,18 грн.).

До Акту перевірки складено:

- додаток 1 - План документальної позапланової виїзної перевірки з питань дотримання вимог чинного валютного законодавства України;

- додаток 2 - Дані про виконання ДП «ОГХК» зовнішньоекономічних експортних контрактів від 14.09.2015 №13/15-1 та від 27.08.2015 №12/15-1;

- додаток 3 - Розрахунок пені у сфері ЗЕД.

Зокрема, з акту перевірки вбачається, що за зовнішньоекономічними експортними контрактами укладеними позивачем ДП «ОГХК» від 14.09.2015 №13/15-13 з «ADELIS TRADE LLP» (Великобританія), щодо продажу рутилового концентрату виробництва філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат», в ході перевірки проведення розрахунків y грошовій формі при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності за даним контрактом встановлено, що ДП «ОГХК» (Продавець), згідно митних декларацій відвантажено товар на загальну суму 11 616 269,00 дол. США (еквівалент - 261 479 605,69 грн). Граничний термін надходження валютної виручки наведено в додатку №2 до Акта перевірки.

Згідно банківських документів, кошти від «ADELIS TRADE LLP» (Великобританія) на рахунок ДП «ОГХК» надійшли у загальному розмірі 7 965 889,00 дол. США (еквівалент 194 825 384,13 грн), в т.ч. з порушенням строків розрахунків, визначених ст.1 Закону України від 23.09.1994 №185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» із змінами та доповненнями, на суму 8 169 540,00 дол.США (еквівалент - 163 184 015,91 грн), що наведена в Додатку 2 до Акту перевірки та зафіксована дебіторська заборгованість в сумі 3 650 380,00 дол. США (еквівалент - 93 342 403,18 грн), що відповідає даним бухгалтерського обліку по рахунку 362. Строк погашення дебіторської заборгованості наведено в додатку №2 до Акта перевірки.

Перевіркою своєчасності розрахунків при проведенні експортних операцій встановлено порушення ст.1 Закону України від 23.09.1994 №185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» зі змінами та доповненнями, а саме:

- несвоєчасне надходження на рахунок ДП «ОГХК» коштів по експортному контракту від 14.09.2015 №13/15-1 з «ADELIS TRADE LLP» (Великобританія), наведеним в додатку №2 до актк перевірки ненадходження на рахунок ДП «ОГХК» коштів за контрактом від 14.09.2015 №13/15-1 з «ADELIS TRADE LLP» (Великобританія) в сумі 3 650 380,00 дол. США (еквівалент 93 342 403,18 грн).

По зовнішньоекономічному експортному контракту від 27.08.2015 №12/15-1 з «ADELIS TRADE LLP» (Великобританія), щодо продажу рутилового концентрату виробництва філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат», в ході перевірки проведення розрахунків y грошовій формі при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності за даним контрактом та митної декларації за експортними контрактами від 27.08.2015 №12/15-1 з «ADELIS TRADE LLP» (Великобританія), регістрами бухгалтерського обліку по рахунках 362, 312, 311, виписок ПАТ «Діамантбанк» з валютного та розрахункового рахунку ДП «ОГХК» встановлено, що ДП «ОГХК» (Продавець) відвантажено товар на загальну суму 2 715 558,75 дол. США (еквівалент - 61 498 754,63 грн). Граничний термін надходження валютної виручки наведено в додатку №2 до Акту перевірки.

Згідно банківських документів, кошти від «ADELIS TRADE LLP» (Великобританія) на рахунок ДП «ОГХК» надійшли у загальному розмірі 2 715 558,75 дол.США (еквівалент - 67 027 175,59 грн), в т.ч. з порушенням строків розрахунків відносно сум, наведених в додатку №2 до Акту перевірки.

Інформація щодо експортного контракту (№ та дата контракту, нерезидент, країна, відвантаження товару, надходження валютних коштів та аналіз взаєморозрахунків) наведена у додатку 2 до акту перевірки.

Перевіркою своєчасності розрахунків при проведенні експортних операцій встановлено порушення ст.1 Закону України від 23.09.1994 №185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» зі змінами та доповненнями, а саме:

- несвоєчасне надходження на рахунок ДП «ОГХК» коштів за контрактом від 27.08.2015 №12/15-1 з «ADELIS TRADE LLP» (Великобританія), наведеним в додатку №2 до акту перевірки.

Згідно письмового пояснення генерального директора ДП «ОГХК» Журило Р.М. від 12.04.2016 №201/12-04 щодо порушення термінів розрахунків по експортним контрактам від 14.09.2015 №13/15-1 з «ADELIS TRADE LLP» (Великобританія) та від 27.08.2015 №12/15-1 з «ADELIS TRADE LLP» (Великобританія), порушення виникли в зв`язку з несвоєчасним виконанням нерезидентом умов контрактів.

Згідно наданих до перевірки документів, станом 12.04.2016 у ДП «ОГХК» за експортним контрактом від 14.09.2015 №13/15-1 з «ADELIS TRADE LLP» (Великобританія), обліковується прострочена дебіторська заборгованість в сумі 3 650 380,00 дол. США (еквівалент - 93 342 403,18 грн), що відповідає даним бухгалтерського обліку по рахунку 362.

Перевіркою дотримання вимог ст. 9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 №15-93 «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» (із змінами та доповненнями) встановлено, що станом на 01.04.2016 у ДП «ОГХК» обліковується прострочена дебіторська заборгованість в сумі 3 650 380,00 дол.США (еквівалент - 95 706 444,02 грн) по експортному контракту від 14.09.2015 №13/15-1 з «ADELIS TRADE LLP» (Великобританія), яка підлягає обов`язковому декларуванню.

Також, в Акті зазначено про те, що відповідно до частини 4 ст.1 Закону України від 23.09.1994 №185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» зі змінами та доповненнями Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Згідно з п.1 Постанов Правління Національного банку України від 03.09.2015 №581; від 04.12.2015 №863 розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Висновок Міністерства економічного розвитку та торгівлі України на продовження термінів розрахунків за контрактом від 14.09.2015 №13/15-1 з «ADELIS TRADE LLP» (Великобританія) до перевірки не надано.

Документ уповноваженого органу країни, що підтверджує виникнення форс-мажорних обставин по вищезазначеному контракту, до перевірки не надано.

Відповідно за Додатком №2 до Акту перевірки терміни надходження виручки відображено наступним чином:

- відносно суми 433 161,00 дол. США (еквівалент - 9 297 570,86 грн) - 24.12.2015;

- відносно суми 208 394,00 дол. США (еквівалент - 4 504 642,83 грн) - 27.12.2015;

- відносно суми 246 906,00 дол. США (еквівалент - 5 315 279,78 грн) - 29.12.2015;

- відносно суми 983 516,00 дол. США (еквівалент - 20 948 193,49 грн) - 07.01.2016;

- відносно суми 205 175,00 дол. США (еквівалент - 4 410 484,48 грн) - 10.01.2016;

- відносно суми 178 849,00 дол. США (еквівалент - 3 922 656,48 грн) - 13.01.2016;

- відносно суми 662 911,00 дол. США (еквівалент - 4 504 642,83 грн) - 14.01.2016;

- відносно суми 332 775,00 дол. США (еквівалент - 7 193 755,54 грн) - 18.01.2016;

- відносно суми 64 413,00 дол. США (еквівалент - 1 535 550,91 грн) - 18.02.2016;

- відносно суми 373 868,00 дол. США (еквівалент - 8 967 065,46 грн) - 21.02.2016;

- відносно суми 83 056,00 дол. США (еквівалент - 1 998 627,94 грн) - 22.02.2016;

- відносно суми 166 489,00 дол. США (еквівалент - 3 937 235,76 грн) - 06.03.2016;

- відносно суми 279 647,00 дол. США (еквівалент - 6 557 917,34 грн) - 07.03.2016;

- відносно суми 324 278,00 дол. США (еквівалент - 7 430 242,45 грн) - 08.03.2016;

- відносно суми 368 503,00 дол. США (еквівалент - 8 436 845,97 грн) - 09.03.2016;

- відносно суми 163 473,00 дол. США (еквівалент - 3 820 089,21 грн) - 10.03.2016;

- відносно суми 529 018,00 дол. США (еквівалент - 12 622 419,21 грн) - 13.03.2016;

- відносно суми 371 461,00 дол. США (еквівалент - 8 845 088,18 грн) - 14.03.2016;

- відносно суми 204 856,00 дол. США (еквівалент - 4 804 140,54 грн) - 15.03.2016;

- відносно суми 1 326 199,00 дол. США (еквівалент - 31 191 240,31 грн) - 16.03.2016;

- відносно суми 662 592,00 дол. США (еквівалент - 15 562 745,55 грн) - 17.03.2016.

В Додатку № 2 відображено відповідно загальне надходження коштів в розмірі 7 965 889,00 дол. США (еквівалент 194 825 384,13 грн), як наслідок враховуючи граничні терміни надходження коштів, зафіксовано про встановлену дебіторську заборгованість станом на 12.04.2016 - 3 650 380,00 дол.США (еквівалент - 93 342 403,18 грн) по експортному контракту від 14.09.2015 №13/15-1 з «ADELIS TRADE LLP» (Великобританія).

Головним управлінням ДФС у м. Києві податковим повідомленням-рішенням від 05 травня 2016 року № нараховано ДП «ОГХК» суму грошового зобов`язання за платежем: пеня за порушення строку розрахунку у сфері ЗЕД у розмірі 9 501 365,37 грн.

За Додатком 3 розрахунок пені за прострочення (0,3 %) відображено в сумі - 9 501 365,37 грн.

Отримавши податкове повідомлення-рішення 05.05.2016 ДП «ОГХК» подано скаргу до ДФС України 13.05.2016.

12 липня 2016 року ДП «ОГХК» отримано рішення про результати розгляду скарги Державною фіскальною службою України від 05 липня 2016 року №14544/6/93-93-11-01- 02-25, яким скаргу позивача залишено без задоволення, а Рішення - без змін.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.02.2019 у справі №826/15260/16 відмовлено у задоволенні адміністративного позову Державного підприємства «Об`єднана гірничо - хімічна компанія» щодо визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 25.03.2016 № 1733 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.05.2019 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Об`єднана гірничо - хімічна компанія» - залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 лютого 2019 року - без змін.

Судом першої та апеляційної інстанції зазначено про те, що оскільки допуск до проведення документальної позапланової виїзної перевірки відбувся, а ГУ ДФС у м. Києві фактично реалізовано свою компетенцію на проведення такої перевірки та оформлення її результатів, то Наказ контролюючого органу щодо призначення та проведення розглядуваної перевірки не є таким, що порушує права позивача. При цьому позивач не позбавлений права оскаржити прийняте за результатами документальної виїзної перевірки податкове повідомлення-рішення з підстав його невідповідності закону чи компетенції контролюючого органу.

Позивач, не погоджуючись з вищевказаним податковим повідомленням-рішенням, вважаючи його протиправним, прийнятим з порушенням норм податкового законодавства, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Позивач наполягає, що датою зарахування резиденту коштів, зокрема, що були перераховані на адресу резидента за експортним договором, є дата зарахування таких коштів саме на розподільчий рахунок, а не на валютний, як вважає контролюючий орган, та нарахування пені згідно податкового законодавства вважає неправомірним, здійснений обрахунок також вважає невірним в силу неправильного врахування сум нарахованих та отриманих за контрактом.

В свою чергу, відповідач вважає, що в силу норм законодавства розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів не повинні перевищувати 90 календарних днів, позивач не надав належних доказів в обґрунтування порушення строків проведення розрахунків, своєчасне надходження таких на валютний рахунок, відповідно порушення зафіксовані в акті є обґрунтованими, пеня розрахована та нарахована правомірно.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішення податкового органу є правомірним, натомість позивачем не спростовано встановлені контролюючим органом порушення.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 р. № 185/94-ВР (далі - Закон № 185/94-ВР, у відповідній редакції) виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

У зв`язку з набранням чинності з 17.11.2012 Закону України від 06.11.2012 № 5480-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення інструментів впливу на грошово-кредитний ринок» та постанови Правління Національного банку України від 16.11.2012 №475 «Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов`язкового продажу надходжень в іноземній валюті» (далі - Постанова №475), внесені зміни до Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», відповідно до яких, Національному банку України надано право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що встановлені частиною першою статті 1 та 2 Закону № 185/94-ВР.

Відповідно, враховуючи згаданий Закон України від 06.11.2012 № 5480-VI, ч. 4 ст.1 Закону №185/94-ВР визначено, що Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Пунктом 1 Постанов Правління Національного банку України від 03 червня 2015 року №354, від 03 вересня 2015 року №581, від 04 грудня 2015 року №863, від 03 березня 2016 року №140 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», установлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Приписами пункту 2 наведених постанов Правління Національного банку України встановлено вимогу щодо обов`язкового продажу на міжбанківському валютному ринку України надходжень в іноземній валюті із-за кордону на користь юридичних осіб, які не є уповноваженими банками, фізичних осіб - підприємців, іноземних представництв (крім офіційних представництв), на рахунки, відкриті в уповноважених банках для ведення спільної діяльності без створення юридичної особи, а також надходжень в іноземній валюті на рахунки резидентів, відкриті за межами України на підставі індивідуальних ліцензій Національного банку України.

Надходження в іноземній валюті, зазначені в абзаці першому цього пункту, підлягають обов`язковому продажу на міжбанківському валютному ринку України, у тому числі безпосередньо Національному банку України, у розмірі 75 відсотків. Решта надходжень в іноземній валюті залишається в розпорядженні резидентів та нерезидентів і використовується ними відповідно до правил валютного регулювання.

Вимога щодо обов`язкового продажу поширюється на надходження в іноземній валюті 1-ї групи Класифікатора іноземних валют та банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.02.1998 №34 (у редакції постанови Правління Національного банку України від 02.10.2002 №378, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.10.2002 за №841/7129), і в російських рублях.

Уповноважений банк зобов`язаний попередньо зараховувати надходження в іноземній валюті, на які згідно з абзацом першим цього пункту поширюється вимога щодо обов`язкового продажу, на окремий аналітичний рахунок балансового рахунку 2603 «Розподільчі рахунки суб`єктів господарювання» (далі - розподільчий рахунок).

Уповноважений банк зобов`язаний здійснити обов`язковий продаж надходжень в іноземній валюті відповідно до вимог цього пункту: без доручення клієнта; виключно наступного робочого дня після дня зарахування таких надходжень на розподільчий рахунок.

Відповідно до пункту 12 розділу ІІІ постанови Правління Національного банку України від 10.08.2005 № 281 «Про затвердження нормативно-правових актів Національного банку України» кошти в іноземній валюті, що надійшли на адресу клієнта-резидента (юридичної особи, фізичної особи, яка здійснює підприємницьку діяльність без створення юридичної особи), згідно з нормативно-правовими актами Національного банку підлягають попередньому зарахуванню на розподільчий рахунок (крім випадків, передбачених нормативно-правовими актами Національного банку).

За змістом пункту 1.3 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 № 492 (далі - Інструкція № 492) клієнти мають право відкривати рахунки в будь-яких банках України відповідно до власного вибору, крім випадків, якщо банк не має змоги прийняти на банківське обслуговування або якщо така відмова допускається законом або банківськими правилами.

Юридичні особи-резиденти, відокремлені підрозділи юридичних осіб-резидентів, нерезиденти-інвестори, іноземні представництва мають право відкривати рахунки для забезпечення своєї господарської діяльності.

Відповідно до пункту 5.2 Інструкції № 492 поточний рахунок в іноземній валюті відкривається суб`єкту господарювання для зберігання грошей і проведення розрахунків у межах законодавства України в безготівковій та готівковій іноземній валюті, для здійснення поточних операцій, визначених законодавством України, для здійснення інвестицій за кордон, розрахунків за купівлю-продаж облігацій зовнішньої державної позики України, для зарахування, використання і погашення кредитів (позик, фінансової допомоги) в іноземній валюті, для надходження іноземних інвестицій в Україну відповідно до законодавства України, а також для проведення операцій, передбачених генеральною ліцензією Національного банку на здійснення валютних операцій.

Згідно з пунктом 5.3 Інструкції № 492 на поточні рахунки в іноземній валюті юридичних осіб-резидентів кошти, перераховані з-за кордону нерезидентами за зовнішньоекономічними контрактами (договорами, угодами), зараховуються через розподільні рахунки.

Отже, юридичні особи мають право відкривати в банках, як поточні рахунки у національній валюті, так і рахунки для здійснення зовнішньоекономічної діяльності та зарахування на них коштів в іноземній валюті, тобто валютні.

Крім того, згідно вимог пункту 1 розділу II наказу Міністерства фінансів України від 18.08.2015 № 721 Національний банк України, банки та інші фінансові установи у день відкриття/закриття рахунка платника податків подають відомості про це в електронному вигляді з використанням надійних засобів електронного цифрового підпису з посиленими сертифікатами відкритих ключів засобами електронної пошти мережі Інтернет на адресу Інформаційного порталу Державної фіскальної служби України.

Згідно з Планом рахунків бухгалтерського обліку банків України та Інструкцією про його застосування, що затверджені постановою Правління Національного банку України від 17.06.2004 № 280 (далі - Інструкція № 280) розподільчий рахунок є балансовим банківським рахунком IV порядку рахунків класу 2 «Розподільні рахунки суб`єктів господарювання» (2603). Цей рахунок відкривається персонально кожному клієнтові та застосовується для обліку коштів, що підлягають розподілу або додатковому контролю, у тому числі в іноземній валюті, призначеній для обов`язкового продажу.

Розподільчий рахунок є транзитним та використовується банком для обліку платежів на якийсь час до перерахування їх за призначенням згідно з нормативно-правовими актами або договорами (пункт 4 Інструкції № 280).

Режим роботи такого рахунка для клієнта банку обмежений: про зарахування іноземної валюти та її списання з такого рахунка клієнт дізнається з відповідних виписок банку, при цьому самостійно розпоряджатися грошима не може. Проте іноземна валюта, зарахована на розподільчий рахунок, безперечно, належить клієнтові, на користь якого вона зарахована.

В даній справі спір між сторонами виник саме щодо розуміння коли наступає дата зарахування валютної виручки.

Не є спірним між сторонами у справі, що розрахунки за операціями з експорту товарів, передбачені, зокрема в статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Виручка є доходом підприємства, з отримання якої на поточний рахунок у юридичної чи фізичної особи виникають, зокрема, податкові зобов`язання, перебування валютних коштів на розподільчому рахунку не є обставиною та підставою наявності вказаної виручки та виникнення відповідно до законодавства наслідків.

Під час перевірки в акті також зафіксовано, що згідно письмового пояснення генерального директора ДП «ОГХК» Журило Р.М. від 12.04.2016 №201/12-04 щодо порушення термінів розрахунків по експортним контрактам від 14.09.2015 №13/15-1 3 «ADELIS TRADE LLP» (Великобританія) та від 27.08.2015 №12/15-1 з ADELIS TRADE LLP» (Великобританія), вбачається, що порушення виникли в зв`язку з несвоєчасним виконанням нерезидентом умов контрактів.

Так, у відповідності до вимог частини 1 статті 4 Закону №185/94-ВР, порушення резидентами, крім суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

У разі прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується.

У разі прийняття судом рішення про відмову в позові повністю або частково або припинення (закриття) провадження у справі чи залишення позову без розгляду строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, поновлюються і пеня за їх порушення сплачується за кожний день прострочення, включаючи період, на який ці строки було зупинені.

У разі прийняття судом рішення про задоволення позову пеня за порушення строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, не сплачується з дати прийняття позову до розгляду судом.

Органи доходів і зборів вправі за наслідками документальних перевірок безпосередньо стягувати з резидентів пеню, передбачену цією статтею.

Відповідно, положення Закону № 185/94-ВР передбачає єдину підставу для звільнення резидента від відповідальності у вигляді пені за порушення строків повернення валютної виручки або поставки товару за імпортними контрактами, а саме: прийняття судом рішення про задоволення позову резидента про стягнення відповідної заборгованості за зовнішньоекономічним договором, але позивачем у справі ні під час перевірки, ні в ході адміністративного оскарження так і в ході розгляду справи судом, не було надано доказів про звернення до суду про стягнення заборгованості з нерезидентів.

Також, як встановлено перевіркою та не спростовано позивачем в ході розгляду справи, висновок Міністерства економічного розвитку та торгівлі України на продовження термінів розрахунків за контрактом від 14.09.2015 №13/15-1 з «ADELIS TRADE LLP» (Великобританія), документу уповноваженого органу країни, що підтверджує виникнення форс-мажорних обставин по вищезазначеному контракту, до перевірки не було надано.

Колегія суддів звертає увагу на правову позицію викладену у постанові від 27 квітня 2023 року Верховного Суду у справі №804/5861/17 та зазначає наступне.

Виходячи з аналізу вищезазначених правових норм, розподільчі рахунки відкриваються банківською установою самостійно персонально кожному клієнтові та є транзитними, а отже і відповідні повідомлення від уповноваженого банку про відкриття/закриття таких рахунків до ДФС України не надсилаються.

Датою зарахування валютної виручки вважається дата її надходження на відповідний валютний рахунок. Подальший рух коштів з валютного на поточний рахунок юридичної особи, у тому числі із застосуванням розподільчого рахунку, свідчить про використання коштів вже на території України та не може вважатись первинним надходженням виручки за зовнішньоекономічним контрактом.

Отже, аналізуючи викладені норми законодавства у сфері ЗЕД та вимоги валютного законодавства, зважаючи на процедуру повернення коштів в іноземній валюті, суд зазначив, що датою повернення резиденту коштів, зокрема, що були перераховані на адресу нерезидента за імпортним договором у зв`язку з тим, що взаємні зобов`язання за цим договором не виконані, є дата зарахування таких коштів саме на розподільчий рахунок.

Позивач у справі акцентує увагу на тому, що розрахунок пені проведений невірно, враховуючи свій підхід та розуміння щодо дати зарахування валютної виручки.

Під час розгляд справи в суді апеляційної інстанції, сторонами було надано відповідні розрахунки, з яких вбачається, та підтверджено сторонами у судовому засіданні, що після проведених розрахунків, спірним в даній справі залишається сума 160 609,50 доларів США по контракту від 27.08.2015 №12/15-1, на яку нарахована пеня у розмірі 37 891,41 грн (т.2 а.с.127 на звороті).

Разом із тим, позивачем впродовж розгляду даної справи не було надано жодного доказу на підтвердження своєчасного зарахування спірної суми на відповідних рахунок у банку, що в свою чергу вказує на правомірність нарахування контролюючим органом пені та правомірність податкового повідомлення-рішення № від 05.05.2016 в цій частині.

Враховуючи вищевикладені обставини та проведені у справі розрахунки між сторонами, колегія суддів дійшла до висновку, що податкового повідомлення-рішення № від 05.05.2016 в частині нарахування пені за порушення строку розрахунку у сфері ЗЕД на суму 383 649,17 грн.

Стосовно доводів позивача про відсутність в його діях вини в порушенні строків зарахування валютної виручки, апеляційний суд зазначив, що Закон України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» не ставить стягнення пені за порушення термінів розрахунків в іноземній валюті в залежність від наявності чи відсутності вини резидента, а тому достатньо наявності лише факту порушення відповідних строків.

Згідно з пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України встановлено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється платником податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Підпунктом 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України встановлено, що згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Відповідно до п. 58.1 ст. 58 ПК України у разі коли сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до ст. 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Пунктом 54.5 статті 54 ПК України зазначено, що якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з п. 57.2 ст. 57 ПК України у разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних з порушенням податкового законодавства, такий платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму податкового зобов`язання у строки, визначені в цьому Кодексі та в ст. 297 Митного кодексу України, а якщо такі строки не визначено, протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування.

Відповідно до п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у пп. 54.3.1 - 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплати нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення- рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платних податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Таким чином, пеня за порушення строків розрахунків у сфері ЗЕД є грошовим зобов`язанням, яке виставляється платнику податковим повідомленням - рішенням із наслідками його виконання чи оскарження, твердження позивача пеня за порушення строків розрахунків у сфері ЗЕД не є грошовим зобов`язанням, не може стягуватись контролюючим органом за податковим повідомленням-рішенням є необґрунтованим.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення

У зв`язку з викладеним, колегія суддів доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» - задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 січня 2024 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 05.05.2016 про нарахування пені за порушення строку розрахунку у сфері ЗЕД на суму 383 649,17 грн.

В іншій частині у задоволенні позову - відмовити..

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 19.05.2025.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

Судді: В.О. Аліменко

Н.В. Безименна