Справа № 640/19954/21
Суддя: Лук'яненко М.О.
Дата ухвалення: 2025-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2025 р. справа №640/19954/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Марини Лук`яненко, розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області (02152, м. Київ, вул. Березняківська, буд. 4-А), в якому просить:

1. визнати протиправним та скасувати рішення Центрального Міжрегіонального Управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 15 червня 2020 року за № 9652 про скасування посвідки на тимчасове проживання громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 ;

2. визнати протиправним та скасувати рішення Центрального Міжрегіонального Управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 01 липня 2020 року за № 24 про заборону в`їзду в Україну громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 ;

3. зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області повідомити Адміністрацію Державної прикордонної служби України про скасування рішення від 01.07.2020 року № 24 про заборону в`їзду в Україну громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.07.2021 року по справі №640/19954/21 відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

На виконання Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399 до Харківського окружного адміністративного суду, згідно супровідного листа № 01-19/1430/25 від 31.01.2025 року передаємо 742 (сімсот сорок дві) судові справи згідно з актом приймання-передачі від 31.01.2025, зокрема адміністративну справу №640/19954/21.

Відповідно до статті 31 КАС України здійснено повторний розподіл автоматизованою системою документообігу суду адміністративної справи.

Вказана адміністративна справа надійшла до провадження судді Харківського окружного адміністративного суду Марини Лук`яненко.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.02.2025 прийнято до провадження матеріали адміністративної справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем протиправно прийнято рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання та про заборону в`їзду в Україну громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 , а висновки відповідача, що стали підставою для прийняття цих рішень, є безпідставними та не ґрунтуються на жодному документі, факти незаконної діяльності позивача відсутні. Також, позивач зазначив, що він не був повідомлений належним чином про прийняті рішення та не мав можливості звернутись до компетентних органів для їх оскарження.

Відповідачем - Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області (далі - ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області, міграційна служба) надано до суду відзив на позов, в якому зазначив, що в спірних правовідносинах діяв в межах чинного законодавства України, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Разом з тим вказує, що 15.06.2020 ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області отримано подання ДВБ НПУ №6017/42-08/03-20 від 12.06.2020 про скасування посвідки на тимчасове проживання та заборони в`їзду в Україну Позивачу. У вищезазначеному поданні зазначено, що у ході виконання обов`язків, покладених на поліцію, отримано відомості, що Позивач тісно співпрацює з учасниками та лідерами інших кримінальних угрупувань на території України, у тому числі етнічних, негативно впливає на криміногенну обстановку, схиляє та залучає громадян України до розповсюдження наркотичних засобів, а також до вчинення злочинів, що загрожують правопорядку та безпеці суспільства. Схильність Позивача до суспільно протиправних дій та відсутність офіційного працевлаштування, а також зухвала поведінка, яка проявляється у відсутності поваги до правоохоронних органів та законодавства України, можуть призвести до більш тяжких наслідків у майбутньому. Таким чином, дії Позивача та його перебування на території України безпосередньо становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку, а також здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають на території України. У звьязку з цим, рішення від 15 червня 2020 року за № 9652 про скасування посвідки на тимчасове проживання громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 та рішення від 01 липня 2020 року за № 24 про заборону в`їзду в Україну громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 , відповідач вважає правомірними.

У письмових поясненнях наданих до Харківського окружного адміністративного суду відповідач зазначив, що позиція ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області стосовно позовної заяви не змінна. ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, заперечує проти вимог позовної заяви, вважає її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню на підставі вимог викладених у відзиві.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно із положеннями п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Російської Федерації згідно паспорту НОМЕР_1 .

12.08.2019 Позивач звернувся до БЦОД № 1 УПТППІОБГ ЦМУ ДМС у. Києві та Київській області із заявою-анкетою № 192022000 у зв`язку із обмінам посвідки на тимчасове проживання.

19.08.2019 Позивач документований посвідкою на тимчасове проживання № НОМЕР_2 , дата закінчення строку дії - 16.08.2020.

21.05.2020 ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області отримано подання Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (далі - ДВБ НПУ) про скасування дозволів на імміграцію та посвідок.

У поданні ДВБ НПУ зазначено, що у ході виконання обов`язків, покладених на поліцію, встановлено, що ОСОБА_2 разом із Позивачем входять до злочинного угрупування, члени якого організували постачання наркотичних засобів із іноземних країн до України з метою збуту. Крім того, отримано відомості, що Позивач та ОСОБА_2 тісно співпрацюють з учасниками та лідерами інших кримінальних угрупувань на території України, у тому числі етнічних, негативно впливають на криміногенну обстановку, схиляють та залучають громадян України до розповсюдження наркотичних засобів, а також до вчинення злочинів, що загрожують правопорядку та безпеці суспільства.

15.06.2020 ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області отримано подання ДВБ НПУ №6017/42-08/03-20 від 12.06.2020 про скасування посвідки на тимчасове проживання та заборони в`їзду в Україну Позивачу.

У вищезазначеному поданні зазначено, що у ході виконання обов`язків, покладених на поліцію, отримано відомості, що Позивач тісно співпрацює з учасниками та лідерами інших кримінальних угрупувань на території України, у тому числі етнічних, негативно впливає на криміногенну обстановку, схиляє та залучає громадян України до розповсюдження наркотичних засобів, а також до вчинення злочинів, що загрожують правопорядку та безпеці суспільства. Схильність Позивача до суспільно протиправних дій та відсутність офіційного працевлаштування, а також зухвала поведінка, яка проявляється у відсутності поваги до правоохоронних органів та законодавства України, можуть призвести до більш тяжких наслідків у майбутньому. Таким чином, дії Позивача та його перебування на території України безпосередньо становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку, а також здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають на території України.

На підставі вказаного, ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області прийнято рішення від 15 червня 2020 року за № 9652 про скасування посвідки на тимчасове проживання громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 та рішення від 01 липня 2020 року за № 24 про заборону в`їзду в Україну громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 .

З даними рішеннями позивач не погоджується, вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, у зв`язку з чим, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.

Відповідно до приписів ч.2 ст. 19 Конституції Україні органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначає Закон України "Про громадянство України" (далі - Закон, в подальшому, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України та законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну га постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні (п. 7 ч. 1 ст. 1 Закон).

У той же час, іноземці та особи без громадянства, які тимчасово перебувають на території України, - іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території Україні протягом дії візи або на період, установлений законодавством чи міжнародним договором України, або якщо строк їх перебування на території України продовжено в установленому порядку (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону).

При цьому, іноземці та особи без громадянства, які тимчасово проживають в Україні, - іноземці та особи без громадянства, які отримали посвідку на тимчасове проживання, якщо інше не встановлено законом (п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону).

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 1 Закону посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки;, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією України, законами чи міжнародними договорами України (ч. 1 ст. 3 Закону).

Підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України визначені ст. 4 Закону.

В`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється: в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку, або боротьби з організованою злочинністю; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні; якщо при клопотанні про в`їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи; якщо паспортний документ такої особи, віза підроблені, зіпсовані чи те відповідають установленому зразку або належать іншій особі; якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових га службових осіб органів охорони державного кордону, митних га інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні; якщо під час попереднього перебування па території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші те виконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну; якщо така особа з порушенням встановленого законодавством України порядку здійснила в`їзд на тимчасово окуповану територію України або до району проведення антитерористичної операції чи виїзд з них або вчинила спробу потрапити на ці території поза контрольними пунктами в`їзду-виїзду.

За наявності підстав, зазначених в абз. 2, 7 і 8 ч. 1 цієї статті, відомості про іноземця або особу без громадянства вносяться до бази даних осіб, яким згідно із законодавством України не дозволяється в`їзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України.

Рішення про заборону в`їзду в Україну строком на три роки приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державно політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів. Службою безпеки України або органом охорони державного кордону, або уповноваженим підрозділом Національної поліції України. У разі невиконання рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства забороняється подальший в`їзд в Україну на десять років, що додається до частини строку заборони в`їзду в Україну, який не сплив до моменту прийняття повторного рішення про заборону в`їзд) в Україну (ст. 13 Закону).

Порядок прийняття ДМС України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства (далі - особи), перебування яких на території України не дозволяється, визначає Інструкція про порядок прийняття ДМС України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україні іноземцям та особам без громадянства, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.12.013 № 1235 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11.01.2014 за № 25/24802 (далі - Інструкція, в подальшому, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 3 Інструкції рішення про заборону в`їзду в Україну особам приймається ДМС України та її територіальними органами за наявності підстав, зазначених в абз. 2, 3 та 7 частини 1 статті 13 Закону.

Відповідно до пункту 4 Інструкції рішення про заборону в`їзду в Україну особам приймається ДМС України та її територіальними органами за ініціативою, зокрема, органів досудового розслідування поліції - у разі встановлення підстав для заборони в`їзду в Україну особам під час здійснення кримінального провадження.

Пунктом 5 Інструкції визначено, що після отримання даних, які обґрунтовують необхідність заборони в`їзду в Україну особі, органи та підрозділи, визначені у пункті 4 цієї Інструкції, надсилають до ДМС України або її територіальних органів обґрунтоване звернення (довідку, рапорт), в якому зазначають такі відомості про особу; а) громадянство (підданство); б) прізвище, ім`я (імена) та по батькові (за наявності) особи в називному відмінку (для громадян Російської Федерації та Республіки Білорусь - російською мовою з дублюванням латиницею, для інших іноземців та осіб без громадянстві. - латиницею); в) дата народження (день, місяць, рік); г) стать; ґ) місце проживання; д) серія та номер паспортного документа, коли 5 ким виданий; е) відомості, які згідно з абзацами другим, третім та сьомим частини 1 статті 13 Закону дають підстави для прийняття рішення про заборону особі в`їзду в Україну; є) запропонований строк заборони в`їзду та відомості, які обґрунтовують його тривалість (обставини і характер вчинення іноземцем або особою без громадянства суспільно небезпечного діяння; результати перевірки особи за обліками МВС України, обліками правоохоронних органів іноземних держав та міжнародних правоохоронних організацій; наявність в особи не виконаних майнових зобов`язань перед юридичним або фізичними особами в Україні).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" основними повноваженнями поліції, відповідно до покладених на неї завдань зокрема, є: здійснення превентивної та профілактичної діяльності, спрямованої на запобігання вчиненню правопорушень: вжиття заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; вжиття заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, у парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах, інших публічних місцях.

Відповідно до пункту 63 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 322 (далі - Порядок оформлення, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) посвідка скасовується територіальним органом територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі:

1) отримання даних з баз даних Реєстру, відповідних автоматизованих інформаційних і довідкових систем, реєстрів та баз інших державних органів або інформації від Національної поліції. СБУ, іншого державного органу, який у межах наданих йому повноважень забезпечує дотримання вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, інформації про те. що посвідку видано на підставі неправдивих відомостей, підроблених чи недійсних документів;

2) отримання вмотивованого клопотання приймаючої сторони про скасування посвідки (у тому числі в разі звільнення іноземця або особи без громадянства із займаної посади) або припинення діяльності приймаючої сторони -- юридичної особи;

3) коли іноземця або особу без громадянства засуджено в Україні до позбавлення волі;

4) коли дії іноземця або особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні;

5) коли уповноваженим державним органом прийнято рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства чи їх примусове видворення за межі України або про заборону подальшого в`їзду в Україну;

6) отримання особою паспорта громадянина України (тимчасового посвідчення громадянина України), посвідки на постійне проживання, посвідчення біженця, посвідчення особо, якій надано додатковий захист;

6-1) якщо з`ясується, що в іноземця або особи без громадянства припинилися підстави для перебування на території України, або якщо після оформлення посвідки з`ясується, що юридичний факт підтверджений/засвідчений відповідним документом, зазначеним у частинах четвертій - сімнадцятій статті 5 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства'', який подавався іноземцем або особою без громадянства для оформлення посвідки, визнано недійсним, скасованим, нікчемним або таким, що не відбувся;

6-2) отримання від іноземця або особи без громадянства заяви про скасування виданої посвідки;

7) в іншій випадках, передбачених законом.

У спірних правовідносинах, підставою для скасування посвідки на тимчасове проживання та заборону в`їзду в Україну громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 стало подання ДВБ НПУ про скасування дозволів на імміграцію та посвідок від 21.05.2020.

У поданні ДВБ НПУ зазначено, що у ході виконання обов`язків, покладених на поліцію, встановлено, що ОСОБА_2 разом із Позивачем входять до злочинного угрупування, члени якого організували постачання наркотичних засобів із іноземних країн до України з метою збуту. Крім того, отримано відомості, що Позивач та ОСОБА_2 тісно співпрацюють з учасниками та лідерами інших кримінальних угрупувань на території України, у тому числі етнічних, негативно впливають на криміногенну обстановку, схиляють та залучають громадян України до розповсюдження наркотичних засобів, а також до вчинення злочинів, що загрожують правопорядку та безпеці суспільства.

15.06.2020 ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області отримано подання ДВБ НПУ №6017/42-08/03-20 від 12.06.2020 про скасування посвідки на тимчасове проживання та заборони в`їзду в Україну Позивачу.

У вищезазначеному поданні зазначено, що у ході виконання обов`язків, покладених на поліцію, отримано відомості, що Позивач тісно співпрацює з учасниками та лідерами інших кримінальних угрупувань на території України, у тому числі етнічних, негативно впливає на криміногенну обстановку, схиляє та залучає громадян України до розповсюдження наркотичних засобів, а також до вчинення злочинів, що загрожують правопорядку та безпеці суспільства.

Отже, доводи Позивача про те, що висновки відповідача, що стали підставою для прийняття спірних рішень, є безпідставними та не ґрунтуються на жодному документі, факти незаконної діяльності позивача відсутні, є безпідставними та необгрунтованими.

В даному випадку підставою для скасування посвідки на тимчасове проживання та заборону в`їзду в Україну громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 стало відповідне подання ДВБ НПУ, в якому встановлені обставини того, що дії Позивача та його перебування на території України безпосередньо становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку, а також здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають на території України.

Враховуючи вищевикладене, суд погоджується з доводами відповідача, що дії Позивача та його перебування на території України безпосередньо становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку, а також здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають на території України.

Щодо доводів Позивача про те, що він не був повідомлений належним чином про прийняті рішення та не мав можливості звернутись до компетентних органів для їх оскарження, суд зазначає, що в даному випадку Позивач скористався правом на судове оскарження спірних рішень, та вказані обставини не є підставою для визнання їх протиправними та скасування.

Суд зазначає, що згідно з вимогами ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів влад них повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень тау спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, протягом розумного строку.

У відповідності до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, з огляду на викладене, суд не знаходить підстав вважати, що у спірних правовідносинах відповідач не забезпечив дотримання вимог ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 КАС України, та, враховуючи, що дії позивача та його перебування на території України безпосередньо становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку, а також здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають на території України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

При розв`язанні спору, суд, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі Гарсія Руїз проти Іспанії, від 22.02.2007р. у справі Красуля проти Росії, від 05.05.2011р. у справі Ільяді проти Росії, від 28.10.2010р. у справі Трофимчук проти України, від 09.12.1994р. у справі Хіро Балані проти Іспанії, від 01.07.2003р. у справі Суомінен проти Фінляндії, від 07.06.2008р. у справі Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії), вичерпно реалізував існуючі правові механізми зясування об`єктивної істини; надав належну оцінку усім юридично значимим факторам і обставинам справи; дослухався до усіх ясно і чітко сформульованих та здатних вплинути на результат вирішення спору аргументів сторін; виклав власні мотиви конкретного тлумачення змісту належних норм матеріального і процесуального права та оцінки обставин фактичної дійсності.

Розгорнуті і детальні мотиви та висновки суду з приводу юридично значимих аргументів, доводів учасників справи та обставин справи викладені у тексті судового акту.

Решта доводів сторін окремій оцінці у тексті судового акту не підлягає, позаяк не впливає на правильність розв`язання спору по суті.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовної заяви.

Розподіл судових витрат в порядку ст. 139 КАС України не здійснюється.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 9, 243-246, 291, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Роз`яснити, що судове рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України (а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду; підлягає оскарженню до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України (а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення).

Повний текст рішення виготовлено та підписано - 19.05.2025, з урахуванням наявності безпечних умов для життя та здоров`я учасників процесу, суддів та працівників суду.

Суддя Марина Лук`яненко