Справа № 160/694/25
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2025 рокуСправа №160/694/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях (філія ГСЦ МВС) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
10.01.2025 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях (філія ГСЦ МВС), в якій просить:
- зобов`язати Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях скасувати в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів операцію зі зняття з обліку транспортного засобу марки ВАЗ, модель 2110, 1999 року випуску, колір коричневий, номер кузова НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 .
В обгрунтування позовних вимог представником позивача вказано таке. 16.08.2024 року між позивачем (покупець) та ФОП ОСОБА_2 (продавець, який діє на підставі договору комісії №8069/24/004494 за дорученням ОСОБА_3 ) було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу №8069/24/004494. 16.08.2024 року ОСОБА_1 здійснено оплату за договором готівковими коштами, прийнято транспортний засіб разом із номерним знаком та отримано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (далі ТЗ). У подальшому, у зв`язку з ігноруванням ФОП ОСОБА_2 дзвінків позивача, ТЗ так і не було перереєстровано на нового власника. Представник позивача звертався з адвокатськими запитами до Територіального сервісного центру №1248 РСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях (філія ГСЦ МВС) щодо отримання інформації про перебування ТЗ на обліку, а також щодо дати та причин зняття ТЗ з обліку і особи, яка здійснила зняття. У відповідь на запит повідомлено, що ТЗ знято з обліку у зв`язку з вибраковкою, а матеріали справи знаходяться в іншому ТСЦ - №1243. Представник позивача звернувся до ТСЦ №1243, у відповідь на який останній відмовив у наданні інформації, так як орган державної влади звільняється від обов`язку надавати адвокату інформацію з обмеженим доступом (абз. 1 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Таким чином, ОСОБА_1 є власником транспортного засобу на підставі Договору купівлі-продажу саме з моменту укладення зазначеного Договору (16.08.2024 року), однак не має можливості реалізовувати свої законні права та інтереси, адже 01.10.2024 року транспортний засіб було знято з обліку у зв`язку з вибраковкою за заявою невідомої позивачу особи. Також, стороні позивача невідомо, яким чином та на підставі чого проводилось зняття з обліку транспортного засобу Територіальним сервісним центром №1243, враховуючи що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, номерні знаки, як і сам цілий та неушкоджений автомобіль, знаходиться у позивача.
Представник позивача зауважує, що п. 45 Порядку №1388 передбачено особливості зняття з обліку вибракуваних ТЗ, зокрема тих, що перебувають у фізичних осіб, яке здійснюється за заявами власників. Тобто, законодавством передбачена можливість саме власника за його заявою зняти з обліку вибракуваний ТЗ.
Тож, враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 05.03.2023 року по справі №911/1278/20, та з огляду на те, що проведення державної реєстрації ТЗ, укладення додаткових договорів для переходу майна у власність чи вчинення будь-яких інших дій від ОСОБА_1 . Договором купівлі-продажу транспортного засобу від 16.08.2024 року №8069/24/004494 не вимагалося, зазначений Договір є належною і достатньою підставою переходу майна у власність ОСОБА_1 саме з моменту підписання сторонами цього Договору купівлі-продажу, тобто 16.08.2024 року. Отже, вже з 16.08.2024 року позивач є власником спірного автомобіля.
Разом з тим, зняття з обліку належного позивачу на праві власності транспортного засобу з обліку за заявою колишнього власника, обмежує право ОСОБА_1 вільно користуватися та розпоряджатися автомобілем власний розсуд.
Означене слугувало підставою для звернення до суду з цим позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.01.2025 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.01.2025 року клопотання представника позивача про витребування доказів у справі №160/694/25 - задоволено. Витребувано у Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях інформацію з підтверджуючими документами про дату та причини зняття транспортного засобу марки ВАС, модель 2110, 1999 року випуску, колір коричневий, номер кузова НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_5 , номерний знак НОМЕР_3 . Зобов`язано Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях надати суду завірені належним чином документи у 10-денний строк з дня отримання ухвали суду. Зупинено провадження в адміністративній справі №160/694/25 до отримання витребуваних доказів судом.
27.01.2025 року від відповідача надійшов лист на виконання вимог ухвали суду від 14.01.2025 року, до якого долучено витребувані судом документи.
30.01.2025 року представником позивача подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, а саме з документами, які направлено відповідачем до суду на виконання ухвали суду від 14.01.2025 року, через систему ЄСІТС.
Ухвалою від 05.02.2025 року поновлено провадження по справі.
Відповідно до довідки про доставку електронного листа документи, що надані відповідачем на виконання ухвали суду від 14.01.2025 року, були доставленні в електронний кабінет ОСОБА_4 10.02.2025 року о 19:12 год.
18.02.2025 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких вказано, що 14.02.2025 року на його електронну пошту надійшла відповідь ТСЦ №1243 на адвокатський запит, відповідно до якої державні номерні знаки та свідоцтво про державну реєстрацію ТЗ ВАЗ 2110, 1999 року випуску, об`єм двигуна 1499 см. куб., дата зняття з обліку 01.10.2024 року, перебувають у наступному статусі: державні номерні знаки стан невідомий; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу загублено. Тож, операція «540 Зняття з обліку ТЗ у зв`язку з вибраковкою» була проведена з порушенням вимог чинного законодавства. Представник позивача з посиланням на п. 5.5 Інструкції №379 від 11.08.2010 року вказав, що якщо номерні знаки, свідоцтво про реєстрацію ТЗ (технічний паспорт) викрадені або власником втрачені, зняття з обліку ТЗ у зв`язку з його вибракуванням працівниками Центру проводиться після внесення відповідної інформації до бази даних АІС "Номерний знак" та АІС "Документ". До матеріалів справи долучаються також пояснення власника ТЗ (акт службового розслідування для юридичної особи) щодо їх втрати.
З вищевикладеного слідує, що при здійсненні операції зняття з обліку транспортного засобу марки ВАЗ, модель 2110, 1999 року випуску, колір коричневий, номер кузова НОМЕР_1 , представниками відповідача було порушено вимоги Порядку №1388 та Інструкції №379. Документами, наданими відповідачем до суду в рамках розгляду даної справи, не спростовується той факт, що зняття транспортного засоби проводилося неправомірного, адже автомобіль марки ВАЗ, модель 2110, 1999 року випуску, колір коричневий, номер кузова НОМЕР_1 цілий та неушкоджений, з номерними знаками НОМЕР_3 та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 перебуває у позивача.
Представник позивача, підсумовуючи, зазначив, що вищевикладене спростовує доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, та є підтвердженням законності та обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_1 .
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.
10.07.2024 року між ФОП ОСОБА_2 (комісіонер в особі ОСОБА_5 ) та ОСОБА_3 (комітент) укладено договір комісії №8069/24/004494, за п. 1.1 якого комісіонер зобов`язується за дорученням комітента за комісійну плату вчинити за рахунок комітента від свого імені один / або декілька правочинів щодо продажу ТЗ (який підпадає під визначення вживаного ТЗ відповідно до п. 189.3 ст. 189 ПКУ): марка, модель ВАЗ 2110, 1999 року випуску, колір коричневий, VIN, №кузова (шасі, рами) НОМЕР_6 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ 15.12.2022 року за ціною не нижче узгодженої сторонами, а саме: 75 850 грн.
У матеріалах справи наявний також Акт від 10.07.2024 року технічного стану ТЗ або його складової частини, що має ідентифікаційний номер №8069/24/1/004494. Висновок: задовільно. Відсоток зносу 51%. Ціна продажу 75 850 грн. Розмір комісійної винагороди 42 грн. Сума для виплати комітенту 75 850 грн.
16.08.2024 року між ФОП ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі-продажу ТЗ №8069/24/004494. Згідно з п. 1.1 Договору продавець зобов`язується передати у власність покупцеві ТЗ, який підпадає під визначення вживаного ТЗ відповідно до п. 189.3 ст. 189 ПКУ: марка ВАЗ, модель - 2110, 1999 року випуску, колір коричневий, VIN, номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_6 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 , зареєстрований за власником (комітентом за договором комісії) ТЗ 15.12.2022 року.
Акт огляду реалізованого ТЗ №8069/24/004271 від 16.08.2024 року на підставі договору купівлі-продажу №8069/24/004494 від 16.08.2024 року підписаний продавцем, ОСОБА_5 , та покупцем, ОСОБА_1
19.12.2024 року представник позивача звернулась з адвокатським запитом до начальника сервісного центру 1248 МВС України щодо надання інформації чи перебуває на обліку ТЗ марка ВАЗ, модель 2110, 1999 року випуску, колір коричневий, номер кузова НОМЕР_6 , свідоцтво про реєстрацію СТР НОМЕР_7 , номерний знак НОМЕР_3 . Якщо не перебуває, то надати інформацію з підтверджуючими документами про дату та причини зняття ТЗ з обліку, а також інформацію про особу, яка здійснила зняття з обліку ТЗ.
Територіальний сервісний центр МВС №1248 РСЦ ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях (філія ГСЦ МВС) листом №31/29/1248/24/881-аз-865-2024 від 24.12.2024 року «Про надання інформації» повідомив представника позивача, що 01.10.2024 року автомобіль ВАЗ 2110, 1999 року випуску, колір коричневий, кузов № НОМЕР_6 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , знятий з обліку у зв`язку з вибраковкою в ТСЦ МВС №1243 РСЦ ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях. У зв`язку з тим, що зняття з обліку вищезазначеного ТЗ відбулося в іншому ТСЦ, документи підстави даної реєстраційної дії знаходяться в матеріалах справи в ТСЦ МВС №1243, який розташований за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Вільної Ічкерії, 11а.
24.12.2024 року представник позивача звернулась з адвокатським запитом до начальника ТСЦ МВС України №1243, в якому просила надати інформацію чи перебуває на обліку ТЗ марка ВАЗ, модель 2110, 1999 року випуску, колір коричневий, номер кузова НОМЕР_6 , свідоцтво про реєстрацію СТР НОМЕР_7 , номерний знак НОМЕР_3 . Якщо не перебуває, то надати інформацію з підтверджуючими документами про дату та причини зняття ТЗ з обліку, а також інформацію про особу, яка здійснила зняття з обліку ТЗ. Надати матеріали справи зазначеного ТЗ.
ТСЦ МВС України №1243 листом №31/29/1243/19/892-аз-872-2024 від 26.12.2024 року повідомив представника позивача про таке. 01.10.2024 року ТЗ було знято з обліку у зв`язку з вибраковкою за заявою власника ОСОБА_3 . Відповідно ст. 32 Конституції України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. На підставі абз. 1 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» орган державної влади звільняється віл обов`язку надавати адвокату інформацію (копії документів) з обмеженим доступом.
У листі №31/29/1243/19/122-аз-117-2025 від 12.02.2025 року, яким надано відповідь на адвокатський запит адвоката Мартинової Наталії Юріївни від 11.02.2025 року, зазначено, що згідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів, державні номерні знаки та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ВАЗ №2110, 1999 року випуску, з об`ємом двигуна 1499 см.куб., дата зняття з обліку 01.10.2024 року, перебувають у наступному статусі:
державні номерні знаки стан невідомий;
свідоцтво про реєстрацію транспортного статусу загублений.
На думку позивача, відповідачем протиправно здійснено операцію зняття ТЗ з обліку у зв`язку з вибраковкою, що і слугувало підставою для звернення до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 ст. 34 Закону України №3353-XII визначено, що державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, а також відсутності будь-яких обтяжень, у тому числі за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, присвоєнням буквено-числової комбінації номерних знаків з їх видачею або без такої, оформленням і видачею реєстраційних документів та/або їх формуванням в електронному вигляді.
Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів. У разі наявності обтяжень реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів здійснюється за наявності згоди обтяжувача (обтяжувачів), справжність підпису (підписів) якого (яких) засвідчено нотаріусом (ч. 11 ст. 34 Закон №3353-XII).
Також, суд зазначає, що єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), присвоєння буквено-цифрової комбінації номерних знаків з їх видачею або без такої, оформлення і видачі реєстраційних документів та/або їх формування в електронній формі встановлюється Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року №1388, (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.12.2009 року №1371), зі змінами, (далі - Порядок №1388), який носить імперативний-характер.
Порядок №1388 є обов`язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх.
Згідно з пунктом 7 Порядку №1388 власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях. У разі припинення або скасування воєнного стану на всій території України або в окремих її місцевостях власники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом дев`яноста днів.
Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають вимогам, установленим МВС, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється.
Як вбачається з положень ч. 1 ст. 34 Закону України №3353-XII та п. 7 Порядку №1388 власник зобов`язаний зареєструвати ТЗ протягом десяти діб після придбання. При цьому п. 7 Порядку №1388 у 2022 році був доповнений наступним: «Строк державної реєстрації продовжується у разі введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях. У разі припинення або скасування воєнного стану на всій території України або в окремих її місцевостях власники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом дев`яноста днів».
З приводу цього, суд зазначає, що вища юридична сила закону полягає у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні їм суперечити, а відтак, у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону необхідно застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.
У відповідності до абз. 1 п. 8 Порядку №1388 державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність, для юридичних осіб - організаційно-розпорядчий документ про проведення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів та видана юридичною особою довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинності Законом України "Про дорожній рух").
Також пунктом 8 Порядку №1388 (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку, зокрема, договір комісії між власником транспортного засобу і суб`єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб`єкт господарювання, які підписані від імені суб`єкта господарювання уповноваженою особою, - у разі продажу транспортних засобів суб`єктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу.
Таким чином, наведеними нормами передбачено, що державна реєстрація транспортного засобу територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків та проводиться з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів.
Судом встановлено, що 16.08.2024 року між ФОП ОСОБА_2 (продавець, комісіонер в особі ОСОБА_5 за договором комісії №8069/24/004494 від 10.07.2024 року) та ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі-продажу ТЗ №8069/24/004494. Згідно з п. 1.1 Договору купівлі-продажу продавець зобов`язується передати у власність покупцеві ТЗ, який підпадає під визначення вживаного ТЗ відповідно до п. 189.3 ст. 189 ПКУ: марка ВАЗ, модель - 2110, 1999 року випуску, колір коричневий, VIN, номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_6 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 , зареєстрований за власником (комітентом за договором комісії) ТЗ 15.12.2022 року.
У подальшому, як зазначив представник позивача по тексту позовної заяви, у зв`язку з ігноруванням ФОП ОСОБА_2 дзвінків позивача, ТЗ так і не було перереєстровано на нового власника.
Судом не приймають означені доводи позивача, так як ч. 1 ст. 34 Закону України №3353-XII та п. 7 Порядку №1388 передбачено, що саме власник зобов`язаний зареєструвати ТЗ протягом десяти діб після придбання.
Матеріалами справи підтверджено, що представник позивача 19.12.2024 року та 24.12.2024 року звертався до ТСЦ №1243 та №1248 щодо інформації про ТЗ, а саме:
1) чи перебуває на обліку ТЗ марка ВАЗ, модель 2110, 1999 року випуску, колір коричневий, номер кузова НОМЕР_6 , свідоцтво про реєстрацію СТР НОМЕР_7 , номерний знак НОМЕР_3 ;
2) якщо не перебуває, то надати інформацію з підтверджуючими документами про дату та причини зняття ТЗ з обліку, а також інформацію про особу, яка здійснила зняття з обліку ТЗ.
3) надати матеріали справи зазначеного ТЗ.
Листом ТСЦ МВС №1248 №31/29/1248/24/881-аз-865-2024 від 24.12.2024 року та ТСЦ МВС України №1243 листом №31/29/1243/19/892-аз-872-2024 від 26.12.2024 року представника позивача, повідомлено, що 01.10.2024 року ТЗ знято з обліку у зв`язку з вибраковкою за заявою власника ОСОБА_3 .
Відповідно до абз. 1 п. 40 Порядку №1388 (у редакції чинній станом на дату зняття ТЗ з обліку) зняття з обліку транспортних засобів (зокрема у зв`язку з вибракуванням (списанням) транспортного засобу в цілому) здійснюється в сервісному центрі МВС або через центр надання адміністративних послуг на підставі заяви власника, документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України чи спеціальний статус особи, виконавчого напису нотаріуса, постанови державного або приватного виконавця чи рішення суду.
Особливості зняття з обліку вибракуваних транспортних засобів передбачено п. 45 Порядку №1388 (у редакції з 09.09.2024 року), відповідно до якого вибракувані (списані) транспортні засоби (у тому числі ті, що перебувають на тимчасовому державному обліку) юридичних осіб знімаються з обліку на підставі затверджених актів, а фізичних осіб - за заявами їх власників. Номерні знаки і реєстраційні документи здаються до сервісних центрів МВС.
Тобто, як свідчить аналіз вказаної норми, законодавством передбачена можливість власника за його заявою зняти з обліку вибракуваний транспортний засіб.
Згідно із ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
У свою чергу відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Відповідно до ч.1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.
Критерієм віднесення речей до рухомих визначається можливістю їх вільного переміщення у просторі. Автомобіль є рухомою річчю. За загальним правилом, право власності на рухому річ виникає з моменту передання майна. Винятком із загального правила про те, що право власності на рухому річ виникає з моменту передання майна є вказівка в нормі закону чи в положеннях договору. За допомогою такого універсального регулятора приватних відносин як договір його сторони можуть в договорі самі визначити момент виникнення права власності на рухому річ.
Разом з тим, ВП ВС у п. 7.13 постанови від 05.04.2023 року по справі №911/1278/20 зазначила, що як положеннями частини першої статті 334 Цивільного кодексу України щодо переходу права власності на рухоме майно, так і спеціальним законодавством, що регулює порядок обліку та реєстрації транспортних засобів, не передбачено в імперативному порядку, що право власності на таке рухоме майно переходить до набувача транспортного засобу з моменту здійснення його державної реєстрації. Порушення приписів про державну реєстрацію великотоннажного та технологічного транспортного засобу має наслідком заборону його експлуатації (користування рухомим майном). Право власності на рухоме майно переходить до набувача відповідно до умов укладеного договору, що узгоджується з принципом свободи договору відповідно до статей 6, 627, 628 Цивільного кодексу України. Якщо договором не передбачено особливостей переходу права власності у конкретному випадку шляхом вчинення певних дій, воно переходить з моменту передання транспортного засобу.
Водночас, Верховний Суд у постанові від 30.10.2019 року по справі №683/2694/16-ц вказав, що право власності на транспортний засіб виникає лише з моменту його державної реєстрації, а не з моменту передачі автомобіля за договором купівлі-продажу. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, то, згідно з ч.1 ст. 328, ч. 4 ст. 334 ЦК України право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.
У межах даної справи не є спірним визнання/невизнання права власності. Судом надається оцінка виключно діям відповідача в частині зняття з обліку ТЗ у зв`язку з вибраковкою за заявою ОСОБА_3 від 01.10.2024 року та досліджується питання щодо скасування такої операції.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 станом на 01.10.2024 року не зареєструвала автомобіль, придбаний за договором купівлі-продажу ТЗ №8069/24/004494 від 16.08.2024 року.
При цьому ні Законом України «Про дорожній рух», ні Порядком №1388 не передбачено обов`язку відповідача перевіряти факт укладення громадянами, які звертаються з заявами про вибракування транспортних засобів, укладення ними договорів про відчуження чи інших договорів.
Отже, договір купівлі-продажу транспортного засобу №8069/24/0044947 від 16.08.2024 року без державної реєстрації вищезазначеного ТЗ упродовж десяти діб, станом на час розгляду справи не розглядається як правовстановлюючий документ, тим більше після того, як єдиний та законний на той час власник даного автомобіля 01.10.2024 року зняв його з реєстрації за вибракуванням.
Суд повторно вказує, що вищевказаними нормативно-правовими актами передбачено, що власники ТЗ зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання. Матеріали адміністративної справи не містять доказів того, що позивач зверталась до ТСЦ щодо проведення перереєстрації транспортного засобу на її ім`я.
Тож, судом встановлено, що 01.10.2024 року ТЗ марка ВАЗ, модель 2110, 1999 року випуску, колір коричневий, номер кузова НОМЕР_6 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 знято з обліку у зв`язку з вибраковкою за заявою власника ОСОБА_3 .
Відповідно до пункту 5.1 Інструкції №379 посадовими особами Центру приймаються до розгляду письмові заяви власників (фізичних або юридичних осіб) про зняття ТЗ з обліку (вибракування), зразки яких наведено в додатках 9, 10 до цієї Інструкції. Такі заяви можуть прийматись від осіб, уповноважених у встановленому порядку на такі дії.
Згідно з пункту 5.5 Інструкції №379 при знятті з обліку ТЗ у зв`язку з їх вибракуванням виконуються дії, передбачені пунктами 3.2-3.6, 3.9, 3.17, 3.18 глави 3 та пунктом 5.2 глави 5 цієї Інструкції, огляд ТЗ не проводиться, номерні знаки для разових поїздок не видаються.
Свідоцтво про реєстрацію ТЗ анулюється способом, що не дозволяє його повторного використання, і долучається до матеріалів про зняття з обліку ТЗ.
Якщо номерні знаки, свідоцтво про реєстрацію ТЗ (технічний паспорт) викрадені або власником втрачені, зняття з обліку ТЗ у зв`язку з його вибракуванням працівниками Центру проводиться після внесення відповідної інформації до бази даних АІС «Номерний знак» та АІС «Документ».
Отже, зняття з обліку транспортних засобів у зв`язку з вибраковкою здійснюється з ініціативи власника на підставі заяви власника (для громадян).
Положеннями абз. 1 п. 15 Порядку №1388 передбачено, що державна реєстрація (перереєстрація), зняття з обліку транспортних засобів здійснюються після проведення уповноваженими особами сервісного центру МВС перевірки відповідних документів та/або відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, державному Реєстрі атестованих судових експертів, автоматизованій базі даних про розшукувані транспортні засоби, банку даних Генерального секретаріату Інтерполу, перевірки відомостей про обмеження відчуження з Державного реєстру обтяжень рухомого майна та відомостей про документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також відомостей про задеклароване/зареєстроване місце проживання (перебування), що містяться в Єдиному державному демографічному реєстрі (крім внутрішньо переміщених осіб, інформація щодо яких підтверджується даними Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб), відомостей про особу, що містяться в Єдиному реєстрі боржників, Державному реєстрі санкцій, відповідних базах даних та державних реєстрах щодо осіб, які перебувають у розшуку, перевірки дійсності довіреності за Єдиним реєстром довіреностей, дійсності сертифіката відповідності за реєстром сертифікатів затвердження типу і виданих виробниками сертифікатів відповідності колісних транспортних засобів та обладнання, документів, що підтверджують правомірність придбання, відомостей щодо митного оформлення транспортних засобів за єдиною автоматизованою інформаційною системою митних органів, відомостей за автоматизованою системою реєстрації гуманітарної допомоги, а також установлення відповідності конструкції вимогам правил та нормативів шляхом отримання відповідних відомостей із таких баз даних і реєстрів. За результатами таких перевірок на заяві власника транспортного засобу робиться відповідний напис про їх проведення, що засвідчується підписом уповноваженої особи сервісного центру МВС із зазначенням прізвища, власного імені, по батькові (за наявності) і дати (крім випадків подання заяви в електронній формі через електронний кабінет водія або засобами Порталу Дія).
Матеріалами справи підтверджено, що працівниками ТСЦ під час обробки заяви ОСОБА_3 від 01.10.2024 року було здійснено відповідно до абз. 1 п. 15 Порядку №1388 наступні перевірки відповідних документів та/або відомостей: у Єдиному державному реєстрі МВС, Державному реєстрі санкцій, Єдиному реєстрі боржників, Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Згідно з позиції відповідача власником транспортного засобу марки ВАЗ, модель 2110, 1999 року випуску, колір коричневий, номер кузова НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 , станом на 01.10.2024 року був ОСОБА_3 .
Тож, на час здійснення відповідних перевірок інформація щодо нового власника транспортного засобу згідно договору купівлі-продажу №8069/24/004494 від 16.08.2024 року була відсутня, у зв`язку із тим, що попереднім власником не було повідомлено ТСЦ про укладення такого договору, а позивачкою не була проведена відповідна державна перереєстрація транспортного засобу протягом десяти діб після придбання ТЗ.
При цьому, суд зауважує, що звернувшись до суду з позовом про зобов`язання відповідача скасувати операцію зі зняття з обліку ТЗ, позивач не надала доказів того, що її права та інтереси порушені відповідачем, оскільки у матеріалах справи відсутні докази, зокрема того, шо позивач зверталась до відповідача із заявою щодо реєстрації ТЗ на її ім`я. Одночасно, аргументи позивача, що зняття з обліку ТЗ ОСОБА_3 , належного позивачу, обмежує право вільно користуватися та розпоряджатися автомобілем на власний розсуд також не підтверджене з огляду на вказане, так як позивач не зверталась до ТСЦ щодо перереєстрації ТЗ станом на 01.10.2024 року (операція зі зняття з обліку ТЗ) та станом на дату звернення до суду з цим позовом.
Щодо аргументів представника позивача, зазначених у додаткових поясненнях від 18.02.2025 року, що операція «540 Зняття з обліку ТЗ у зв`язку з вибраковкою» була проведена з порушенням вимог чинного законодавства, суд зазначає таке.
Пунктом 4.4 Інструкції №379 передбачено, що попередньо до бази даних АІС "Документ" вноситься інформація про втрату (викрадення) свідоцтва про реєстрацію ТЗ (технічного паспорта), про що на заяві (додаток 1 або 2) робиться відповідний запис та ставиться підпис уповноваженої посадової особи Центру із зазначенням дати та часу внесення інформації до бази даних АІС. До матеріалів справи долучається пояснення власника ТЗ (акт службового розслідування для юридичної особи) щодо його втрати.
Відповідно до п. 5.5 Інструкції №379 від 11.08.2010 року якщо номерні знаки, свідоцтво про реєстрацію ТЗ (технічний паспорт) викрадені або власником втрачені, зняття з обліку ТЗ у зв`язку з його вибракуванням працівниками Центру проводиться після внесення відповідної інформації до бази даних АІС "Номерний знак" та АІС "Документ". До матеріалів справи долучаються також пояснення власника ТЗ (акт службового розслідування для юридичної особи) щодо їх втрати.
Водночас, втрата номерних знаків та загублене свідоцтво спростовується наявними у матеріалах справи фотокопіями, долученими до позовної заяви.
Як зазначалось судом вище, 10.07.2024 року між ФОП ОСОБА_2 (комісіонер в особі ОСОБА_5 ) та ОСОБА_3 (комітент) укладено договір комісії №8069/24/004494, за п. 1.1 якого комісіонер зобов`язується за дорученням комітента за комісійну плату вчинити за рахунок комітента від свого імені один / або декілька правочинів щодо продажу ТЗ (який підпадає під визначення вживаного ТЗ відповідно до п. 189.3 ст. 189 ПКУ): марка, модель ВАЗ 2110, 1999 року випуску, колір коричневий, VIN, №кузова (шасі, рами) НОМЕР_6 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ 15.12.2022 року за ціною не нижче узгодженої сторонами, а саме: 75 850 грн.
16.08.2024 року між ФОП ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі-продажу ТЗ №8069/24/004494. Згідно з п. 1.1 Договору продавець зобов`язується передати у власність покупцеві ТЗ, який підпадає під визначення вживаного ТЗ відповідно до п. 189.3 ст. 189 ПКУ: марка ВАЗ, модель - 2110, 1999 року випуску, колір коричневий, VIN, номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_6 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 , зареєстрований за власником (комітентом за договором комісії) ТЗ 15.12.2022 року.
Означене свідчить про порушення ТСЦ процедури щодо зняття з обліку ТЗ, так як не вчинено дій, що передбачені Порядком №379, а саме : не надано доказів внесення інформації, що номерні знаки та свідоцтво про реєстрацію ТЗ втрачені/загублені до бази даних АІС "Номерний знак" та АІС "Документ". Також у матеріалах справи відсутні пояснення ОСОБА_3 щодо свідоцтва про реєстрацію ТЗ, яке вказане у заяві від 01.10.2024 року, як загублене, друкованим шрифтом, хоча даною особою від руки в цій же заяві зазначено: «номерні знаки та технічний паспорт були втрачені, тому що даний автомобіль проданий на металолом».
У свою чергу згідно з пунктом 40 Порядку №1388 державна реєстрація (перереєстрація), зняття з обліку транспортних засобів скасовується:
на підставі документів, що підтверджують установлення факту знищення, підробки або зміни ідентифікаційного номера транспортного засобу, номера двигуна або заміни без відповідного дозволу номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу;
на підставі відомостей про транспортний засіб, що перебуває під дією обтяжень, або у разі подачі документів, інформація в яких не відповідає відомостям відповідних державних реєстрів;
у разі визнання недійсним правочину, на підставі якого проводилася державна реєстрація (перереєстрація), зняття з обліку транспортного засобу;
на підставі рішення суду;
у разі встановлення факту підроблення митних документів або нездійснення митного оформлення транспортного засобу.
Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на порушення відповідачем здійснення спірної процедури зняття з обліку у зв`язку з вибраковкою.
Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи встановлені обставини справи, оцінивши докази у справі в їх сукупності та норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Стосовно витрат на правову допомогу у розмірі 15 000 грн.
Відповідно до ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема: витрати на професійну правничу допомогу; витрати, що пов`язані із прибуттям до суду.
Так, за змістом приписів ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частинами 1 та 2 ст. 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно з ч.3 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частини четвертої цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 6 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
При цьому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
Як зазначалося вище, за правилами ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (частина дев`ята статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).
Зміст наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Суд звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.
Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди мають досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Судом встановлено, що на підтвердження розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано:
До заяви представником позивача додано:
- Договір про надання правничої допомоги № 18/12/24 від 18.12.2024 року, укладений між АО "Приват юрист" та ОСОБА_6 ;
- Акт прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги №18/12/24 вiд 18.12.2024 року;
- Квитанція АО «Приват юрист» №01 вiд 18.12.2024 року, за якою ОСОБА_1 сплати ла 15 000 грн за Договором про надання правничої допомоги № 18/12/24 від 18.12.2024 року
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Верховним Судом в постанові від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Тож, при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
При вирішенні питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правничою допомогою, суд враховує, що дана справа в силу пункту 2 частини 6 статті 12 КАС України є справою незначної складності.
Оцінивши всі наведені вище обставини, зокрема щодо суми заявлених витрат на правову допомогу та її співмірність зі складністю справи та наданими адвокатом послугами, проаналізувавши норми чинного законодавства, врахувавши практику Верховного Суду, суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 8000,00 грн.
Розподіл судових витрат у вигляді судового збору здійснюється у відповідності до ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях (філія ГСЦ МВС) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Зобов`язати Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях (філія ГСЦ МВС) скасувати в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів операцію зі зняття з обліку транспортного засобу марки ВАЗ, модель 2110, 1999 року випуску, колір коричневий, номер кузова НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 .
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях (філія ГСЦ МВС) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 968,96 грн.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях (філія ГСЦ МВС) судові витрати на правову допомогу у розмірі 8000 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко