Справа № 580/646/25
Суддя: Петро ПАЛАМАР
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року справа № 580/646/25
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Паламаря П.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23) в якому просить:

-визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про призначення ОСОБА_1 пенсії у разі втрати годувальника у відповідності до вимоги ч. 3 ст. 30 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, та здійснення виплати цього виду пенсії в розмірі встановленому ст. 37 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області призначити виплату пенсії ОСОБА_1 у разі втрати годувальника у відповідності до вимог ч. 3 ст. 30 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, та здійснювати виплату цього виду пенсії в розмірі встановленому ст. 37 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що є вдовою ОСОБА_2 , який мав статус ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році (категорія 2). Звернувшись до відповідача із заявою про призначення пенсії внаслідок втрати годувальника, протиправно отримано відмову. Позивач вважає вказану відмову протиправною та такою, що порушує її права.

Відповідач позов не визнав, проти його задоволення заперечив, надав до суду письмовий відзив на позов та зазначив, що відсутні правові підстави для призначення пенсії внаслідок втрати годувальника з огляду на розбіжності в поданих документах.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.

ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт НОМЕР_1 ) та 24.09.1983 між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 укладено шлюб (свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 ).

Відповідно до матеріалів позову, ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України і отримував пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб і помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в наслідок «Ішемічної хвороби серця. Атеросклеротичний кардіосклероз довідка форми №106/о №204».

Згідно посвідчення серії НОМЕР_3 від 16.01.2003, ОСОБА_2 є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році.

11.09.2024 позивач звернулась до відповідача із заявою, в якій просила призначити позивачу пенсію відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Відповідач рішенням №127 від 25.09.2024 відмовлено позивачу у призначенні пенсії по втраті годувальника, оскільки при розгляді поданих документів виявлено розбіжності в документах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Зокрема згідно свідоцтва про шлюб від 24.09.1983 серії НОМЕР_2 прізвище одного із подружжя ОСОБА_2 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_3 , а згідно паспорта ОСОБА_2 , наявного в архівній пенсійній справі, серії НОМЕР_4 виданого 12 жовтня 1996 року Канівським МРВ УМВС України в Черкаській області та свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 - ОСОБА_2 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_4 . Крім того у паспорті ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 виданого 30 січня 2001 року Канівським МРВ УМВС України в Черкаській області при зазначені даних про сімейний стан на сторінці 10 вказану прізвище особи з якою зареєстровано шлюб - ОСОБА_2 .

Вважаючи відмову у призначенні пенсії по втраті годувальника відповідно до вимог ч. 3 ст. 30 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб протиправною, позивач звернулась до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначаються Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 №2262-Х11 (далі Закон №2262).

Згідно ст. 1 Закону №2262 особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали особами з інвалідністю за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

Умови призначення пенсій в разі втрати годувальника визначені ст. 29 Закону №2262, яка передбачає, що пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім`ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті.

Згідно ч. 1 ст. 30 Закону №2262 право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).

Згідно ч. 1 ст. 30 Закону №2262 незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби (ч. 2 ст. 30 Закону №2262).

Батьки військовослужбовців, інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули (померли) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років за наявності страхового стажу не менше 25 років - для чоловіків і не менше 20 років - для жінок.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються:

б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", або є особами з інвалідністю;

в) батьки та дружина (чоловік), якщо вони не взяли повторний шлюб, військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули, померли чи пропали безвісти в період проходження служби або померли після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, мають право на пенсію не раніш як за 5 років до досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", або якщо вони є особами з інвалідністю (ч. 4 ст. 30 закону 3262).

Згідно ст. 31 Закону №2262 члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Згідно п. а ст. 36 Закону №2262 пенсії в разі втрати годувальника призначаються в таких розмірах: а) членам сімей військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули (померли) внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи або виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях та підпільних організаціях і групах, визнаних такими законодавством України, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи участю у бойових діях у мирний час, які є непрацездатними та перебували на утриманні загиблого (померлого) годувальника (при цьому дітям та іншим особам, зазначеним в абзаці другому статті 30 цього Закону, незалежно від того, чи перебували вони на утриманні загиблого (померлого) годувальника), - 70 процентів грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї

Згідно ч. 1 ст. 37 Закону №2262 пенсії в разі втрати годувальника, які призначаються членам сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, не можуть бути нижче двох визначених законом розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

За змістом вказаних норм пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону №2262 призначаються непрацездатним членам сім`ї військовослужбовця, особи, які мали право на пенсію відповідно до Закону №2262.

Судом встановлено, що померлий чоловік позивачки ОСОБА_2 отримував пенсію, призначену відповідно до Закону №2262, що сторонами не заперечується.

Згідно довідки форми №106/о №204», ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в наслідок «Ішемічної хвороби серця. Атеросклеротичний кардіосклероз, при цьому в порушення приписів ст. 29 Закону №2262 матеріали заяви про призначення пенсії не містять відомостей щодо пов`язаності смерті чоловіка позивачки внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби.

Як вбачається з спірного рішення №127 від 25.09.2024 позивачу відмовлено у призначенні пенсії по втраті годувальника, оскільки при розгляді поданих документів виявлено розбіжності в документах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 неспівпадіння дати народження ОСОБА_2 у свідоцтві про шлюб.

При цьому, згідно наданих до суду матеріалів, а саме: паспорта ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 в графі «сімейний стан», свідоцтва про укладення шлюбу, свідоцтва про народження ОСОБА_2 з перекладом, витяга з ДРАЦ про державну реєстрацію шлюбу, зазначені підстави для відмови у призначення ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника є надуманими і в своїй сукупності не можуть спростовувати факт перебування позивача у шлюбі з померлим ОСОБА_2 .

Відтак, відповідачем протиправно прийнято рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії у разі втрати годувальника у відповідності до вимоги ст. 30 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Щодо вимог позивача зобов`язального характеру то суд вказує на таке.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку), поновлення пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 (далі - Порядок №22-1).

Пунктом 4.3 Порядку №22-1 визначено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Умови призначення пенсій в разі втрати годувальника визначені ст. 29, 30, 31 Закону №2262, які з огляду на спірне рішення, пенсійним органом щодо наявності у позивача право на призначення пенсії не досліджувалися з огляду на подані документи.

Згідно ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта повноважень суд перевіряє, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Враховуючи зазначене повноваження щодо визначення права позивача на переведення на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відносяться до дискреційних повноважень відповідача. У разі прийняття відповідного рішення суд перевіряє його законність.

Враховуючи, що відповідач при розгляді заяви позивача та доданих до неї документів не встановив, чи має ОСОБА_1 право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до ст. 29, 30, 31, 36, 37 Закону №2262, належним способом захисту порушеного права є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву та прийняти рішення про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону №2262 чи відмову у призначенні.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд висновує, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що належить до часткового задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати зі сплати судового збору підлягають частковому відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст. ст. 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №127 від 25.09.2024.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) про призначення пенсії у разі втрати годувальника та прийняти рішення по суті, з урахуванням правової оцінки суду, наданої у цьому рішенні.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 600 (шістсот) гривень 00 копійок.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Петро ПАЛАМАР