Справа № 320/18780/23
Суддя: Черпак Юрій Кононович
Дата ухвалення: 2025-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Черпака Ю.К.,

суддів Вівдиченко Т.Р., Штульман І.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) на рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 червня 2024 року, ухвалене в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження без повідомлення та виклику сторін, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року ОСОБА_1 (далі - позивач/ ОСОБА_1 ) звернулась до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) (далі - відповідач 1/апелянт/ВЧ НОМЕР_2 ), Адміністрації Державної прикордонної служби України (далі - відповідач 2/АДПС України) з вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_2 та АДПС України, яка полягає у відмові в нарахуванні та виплаті грошового забезпечення позивачу ОСОБА_1 на заяву від 17 листопада 2022 року про нарахування та виплату належних, але неотриманих її покійним сином ОСОБА_2 основних щомісячних, додаткових та одноразових видів виплат, передбачених пунктом 6 розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої Наказом МВС України від 25 червня 2018 року № 558, та іншими законодавчими актами України та у відмові в надані повної інформації про розгляд цієї заяви;

- зобов`язати ВЧ НОМЕР_2 нарахувати та виплати ОСОБА_1 згідно із заявою від 17 листопада 2022 року належні, але неотримані покійним сином ОСОБА_2 основні щомісячні, додаткові та одноразові види виплат, передбачені пунктом 6 розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої Наказом МВС України від 25 червня 2018 року № 558, іншими законодавчими актами України, про що письмово поінформувати позивача та суд;

- визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_2 та АДПС України, яка полягає у відмові в призначенні та виплаті ОСОБА_1 згідно із заявою від 23 грудня 2022 року про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168, та у відмові у наданні повної інформації про розгляд цієї заяви;

- зобов`язати ВЧ НОМЕР_2 та АДПС України призначити та виплатити ОСОБА_1 згідно із її заявою від 23 грудня 2022 року одноразову грошову допомогу в розмірі 15 000 000, 00 грн (п`ятнадцять мільйонів гривень нуль копійок), передбачену пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168 (в редакції станом на 04 червня 2022 року), про що поінформувати позивача та суд.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що після загибелі її сина ОСОБА_2 , який проходив військову службу в НОМЕР_1 мобільному прикордонному загоні Державної прикордонної служби України, відповідачі не здійснили нарахування та виплату належного грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги, передбачених законодавством, попри її неодноразові звернення. Позивачка вказує на бездіяльність з боку військової частини та АДПС України, яка полягає у тривалому невирішенні питання щодо нарахування сум, передбачених постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168, Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої Наказом МВС України від 25 червня 2018 року № 558, та іншими нормативно-правовими актами. Наголосила, що вказані органи проігнорували її заяву від 17 листопада 2022 року, не прийняли рішення ні про призначення, ні про відмову у виплаті, чим порушили її право як члена сім`ї загиблого військовослужбовця на отримання державної підтримки. ОСОБА_1 вважає, що така бездіяльність суперечить Конституції України, законам та підзаконним актам і порушує її право на соціальний захист.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 04 червня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (ВЧ НОМЕР_2 ), яка полягає у неприйнятті рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 17 листопада 2022 року (із доданими документами згідно із заявами від 09 січня 2023 року, від 09 лютого 2023 року) про нарахування та виплату належних, але неотриманих її покійним сином ОСОБА_2 основних щомісячних, додаткових та одноразових видів виплат, передбачених пунктом 6 розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої Наказом МВС України від 25 червня 2018 року № 558, та іншими законодавчими актами України.

Зобов`язано НОМЕР_1 мобільний прикордонний загін Державної прикордонної служби України (ВЧ НОМЕР_2 ) розглянути заяву ОСОБА_1 від 17 листопада 2022 року (із доданими документами згідно із заявами від 09 січня 2023 року, від 09 лютого 2023 року) про нарахування та виплату належних, але неотриманих її покійним сином ОСОБА_2 основних щомісячних, додаткових та одноразових видів виплат, передбачених пунктом 6 розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої Наказом МВС України від 25 червня 2018 року № 558, та іншими законодавчими актами України, та прийняти відповідне рішення у порядку, визначеному законодавством.

Визнано протиправною бездіяльність НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (ВЧ НОМЕР_2 ) щодо належного розгляду заяви ОСОБА_1 від 23 грудня 2022 року про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168, та у наданні повної інформації про розгляд цієї заяви.

Зобов`язано НОМЕР_1 мобільний прикордонний загін Державної прикордонної служби України (ВЧ НОМЕР_2 ) прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 згідно із її заявою від 23 грудня 2022 року одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2 147, 20 грн (дві тисячі сто сорок сім гривень двадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (ВЧ НОМЕР_2 ).

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що дії НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) після повторного звернення позивача не відповідали вимогам законодавства щодо належного розгляду заяви про отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю сина. 18 вересня 2023 року позивачка повторно подала до зазначеного підрозділу заяву з додатковими документами про призначення і виплату грошового забезпечення. Проте замість належного розгляду по суті та направлення відповідних матеріалів до Адміністрації ДПСУ або іншого уповноваженого органу, відповідач фактично проігнорував нове звернення, обмежившись лише повідомленням про нібито вже надану відповідь у минулому. Така поведінка є неналежною, оскільки вона суперечить вимогам статей 19, 40 Конституції України, Закону України «Про звернення громадян», а також постанові Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168, якою встановлено процедуру підготовки і подання документів для призначення одноразової грошової допомоги. З урахуванням того, що позивач подала нову заяву з новими доданими матеріалами, суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний був забезпечити її належний розгляд по суті з урахуванням усіх поданих документів, а також забезпечити інформування заявника щодо прийнятого рішення. Таким чином, суд задовольнив позов у цій частині, визнавши протиправною бездіяльність НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону та зобов`язавши його повторно розглянути заяву позивача по суті з дотриманням порядку, встановленого законом. Разом з тим, у частині позовних вимог до Адміністрації ДПСУ суд відмовив у їх задоволенні, виходячи з того, що позивачка не довела факту звернення до цього відповідача із відповідною заявою чи клопотанням. Суд зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про надсилання чи вручення позивачем заяви про призначення грошового забезпечення безпосередньо до Адміністрації ДПСУ. Відтак, за відсутності доказів належного звернення та бездіяльності у відповідь на таке звернення, відсутні підстави для визнання дій або бездіяльності Адміністрації ДПСУ протиправними, що й зумовило відмову в задоволенні позову в цій частині. Окремо суд наголосив, що визнання бездіяльності з боку НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону не означає автоматичного визнання вини або порушення з боку вищого органу - Адміністрації ДПСУ, оскільки юридична відповідальність повинна ґрунтуватися на встановлених фактах недотримання саме цим суб`єктом публічної влади своїх обов`язків щодо розгляду заяви.

В апеляційній скарзі ВЧ НОМЕР_2 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначила, що суд помилково визнав протиправною бездіяльність у частині повторного розгляду заяви позивача від 17 листопада 2022 року, оскільки за результатами її первинного розгляду 19 грудня 2022 року військовою частиною було прийнято вмотивоване рішення про відмову у виплаті. Повторне звернення позивача не надавало нових обставин, що могли б обґрунтувати необхідність повторного розгляду. Крім того, вказано, що суд першої інстанції не врахував приписи частини другої статті 49 КАС України відповідно до якої у разі, якщо рішення у справі може вплинути на права інших осіб, які не є сторонами, такі особи мають бути залучені до участі у справі. ВЧ НОМЕР_2 наголосила, що батько загиблого військовослужбовця - ОСОБА_3 , а також інша особа - ОСОБА_4 , фактично перебували у шлюбних або родинних відносинах із загиблим, що підтверджено матеріалами справи, а тому мали бути залучені до участі як треті особи. Неприйняття рішення про їх залучення, на думку скаржника, є істотним процесуальним порушенням, яке могло вплинути на результат справи. Також у скарзі зазначено, що виплата одноразової допомоги є правом, а не обов`язком держави, і призначення такої допомоги можливе виключно за наявності встановленого законом складу підстав, зокрема належності позивача до осіб, які мають право на допомогу. Порядок визначення членів сім`ї, що мають право на грошову допомогу, передбачений Сімейним кодексом України та статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ, і в даному випадку не був судом належно досліджений, що виключає можливість задоволення позовних вимог у будь-якій частині.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апеляційний розгляд справи відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних доказів.

Згідно з частинами першою та другою статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів вирішено продовжити на розумний строк її апеляційний розгляд.

Перевіривши повноту встановлення фактичних обставин справ та їх правову оцінку, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що 17 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернулася до в.о. начальника НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (ВЧ НОМЕР_2 ) із заявою, в якій просила нарахувати та виплатити неотримані покійним сином ОСОБА_2 основні та щомісячні додаткові та одноразові види грошового забезпечення та інші виплати, передбачені пунктом 6 розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої Наказом МВС України від 25 червня 2018 року № 558.

За результатами розгляду заяви позивача, НОМЕР_1 мобільний прикордонний загін Державної прикордонної служби України (ВЧ НОМЕР_2 ) прийняв рішення від 19 грудня 2022 року № 32/2197-22 про відмову у виплаті, в кому зазначив про те, що в ході вивчення документів, поданих додатками до заяви, виявлено розбіжності, які не дають можливості встановити підстави для виплати заявнику належних ОСОБА_2 видів грошового забезпечення, визначених в підпункті 1 пункту 6 розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25 червня 2018 року № 558, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23 липня 2018 року за № 854/32306. Так, у додатку 2 до заяви заявник подала копію паспорта НОМЕР_3 , виданого на ім`я ОСОБА_1 . У додатку 4 копію свідоцтва про народження Серія НОМЕР_4 , де у графі мати зазначено ОСОБА_5 . У додатку 7 додано копію свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_5 , де у відповідній графі зазначено, що громадянка ОСОБА_5 після державної реєстрації шлюбу взяла прізвище ОСОБА_5 . З огляду на викладене, виходячи з аналізу перевірених документів, доданих до заяви, неможливо встановити родинні зв`язки між заявником та ОСОБА_2 і зробити висновок щодо відсутності підстав для виплати всіх видів грошового забезпечення, визначених в підпункті 1 пункту 6 розділу V Інструкції належних, але не отриманих до дня смерті ОСОБА_2 .

Крім того, 23 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (ВЧ НОМЕР_2 ) із заявою, в якій просила нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу, передбачену постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168 у зв`язку зі смертю сина ОСОБА_2 .

Листом від 31 грудня 2022 року № 32/С-33-32 НОМЕР_1 мобільний прикордонний загін Державної прикордонної служби України (ВЧ НОМЕР_2 ) повідомив позиваку, що її заява про виплату одноразової грошової допомоги, передбачену законами України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про Державну прикордонну службу» та постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168, розглянуто. Наданий пакет документів оформлений неналежним чином, а саме додаток 9 «Витяг з особової справи про склад сім`ї» наданий до заяви, незавірений підписом заявника.

09 січня 2023 року ОСОБА_1 на адресу НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону (ВЧ НОМЕР_2 ) направила заяву як додаток до заяви від 17 листопада 2022 року, до якої було долучено копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 від 14 грудня 2022 року, свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_7 від 13 грудня 2022 року, де була виправлена помилка в дівочому прізвищі позивача та листа Шевченківського ВДРАЦС у місті Києві від 13 грудня 2022 року № 228/21.10-63.

Відповідно до відомостей зазначеного листа Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за результатами розгляду справи № 47-22.3-118 від 26 листопада 2022 року, повідомлено про внесення змін до актового запису про шлюб № 104 від 24 лютого 2012 року, складеного відділом щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , а саме: змінено дошлюбне прізвище нареченої з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_7 » та підтверджено відповідність відомостей у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян відомостям паперового носія актового запису про шлюб вищевказаних осіб.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 НОМЕР_1 мобільний прикордонний загін Державної прикордонної служби України (ВЧ НОМЕР_2 ) листом від 26 січня 2023 року № 11/213-23 повідомив позивача про те, що відповідно до підпункту 6 глави 6 розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом МВС від 25.01.2018 №558, грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їхнього віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі та не мають дітей. Для визначення частки, належної заявнику, просять представити до заяви Витяг з особової справи про склад сім`ї, завірений встановленим порядком.

09 лютого 2023 року ОСОБА_1 в додаток до заяви від 17 листопада 2022 року направила на адресу відповідача-1 завірену копію листа від 06 грудня 2022 року № 7494 з додатком, яка надійшла на адвокатський запит з ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо сімейного стану покійного сина ОСОБА_10 . При цьому, заявник просила відповідь про результати розгляду її заяви надіслати на поштову адресу адвоката Гуріна Юрія Максимовича, вулиця Загородня, 15, офіс 102, місто Київ, 03150 або нарочно.

У подальшому, 23 лютого 2023 року адвокат направив адвокатський запит на ім`я начальника НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (ВЧ НОМЕР_2 ) щодо отримання інформації про розгляд заяв позивача від 17 листопада 2022 року про нарахування та виплату належних, але неотриманих її покійним сином ОСОБА_2 основних і щомісячних, додаткових та одноразових видів виплат, передбачених пунктом 6 розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом МВС від 25 січня 2018 року № 558, та від 23 грудня 2022 щодо нарахування і виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168.

У відповідь на зазначений адвокатський запит, НОМЕР_1 мобільний прикордонний загін Державної прикордонної служби України (ВЧ НОМЕР_2 ) надіслав лист від 02 березня 2023 року № 14/605-23-Вих, в якому зазначено про те, що на дані запити були надані в передбачений законом термін вмотивовані відповіді та надіслані за вказаною адресою для листування.

Крім того, листом НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (ВЧ НОМЕР_2 ) від 16 березня 2023 року №14/740-23-Вих повідомлено ОСОБА_1 про те, що 13 лютого 2023 року на адресу НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (ВЧ НОМЕР_2 ) надійшов лист (Вих. б/н від 09 лютого 2023 року за вх № С-6 від 13 лютого 2023 року) від ОСОБА_1 , з якого вбачається, що заявниця просить надати повторну правову оцінку попереднього звернення, а саме заяви від 17 січня 2023 року. Зауважено, що на даний запит була надана в передбачений законом термін вмотивована відповідь та надіслано рекомендованою кореспонденцією на адресу листування.

21 березня 2023 року ОСОБА_1 звернулася із скаргою на бездіяльність службових осіб відповідача-1 до Президента України, Голови Державної прикордонної служби України та Директора Державного бюро розслідувань, в частині можливих неправомірних дій службових осіб відповідача-1, які можуть містити ознаки кримінальних правопорушень.

Згідно з листом від 24 березня 2023 року № 22/026268-10К Департаменту з питань звернень громадян Офісу Президента, заяву позивача від 21 березня 2023 року надіслано за належністю до Адміністрації Державної прикордонної служби України.

Листом від 19 квітня 2023 року № 32-С-3758-7542 Адміністрація Державної прикордонної служби України поінформувало ОСОБА_1 про продовження терміну розгляду заяви згідно із Законом України «Про звернення громадян» від 21 березня 2023 року до 45 діб.

Листом від 28 квітня 2023 року № 32-С-3758/1-8375 АДПС України поінформувала ОСОБА_1 про право на отримання виплат, передбачених пунктом 6 розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої Наказом МВС України від 25 червня 2018 року № 558, та постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168, а також те, що станом на 27 квітня 2023 року такі виплати нікому не здійснювалися.

Не погоджуючись із бездіяльністю НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (ВЧ НОМЕР_2 ), яка полягає у ненаданні повної відповіді про прийняте рішення за заявою від 17 листопада 2022 року щодо нарахування та виплати грошового забезпечення позивачу, неотриманого її покійним сином ОСОБА_2 як мамі загиблого військовослужбовця ВЧ НОМЕР_2 , основних щомісячних, додаткових та одноразових видів виплат, передбачених пунктом 6 розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої Наказом МВС України від 25 червня 2018 року № 558, та у не виплаті неотриманого її сином грошового забезпечення; у ненаданні повної відповіді щодо розгляду заяви позивача від 23 грудня 2022 року про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168, позивачка звернулася до суду з позовом.

Колегія суддів, переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, враховує наступне.

Стосовно клопотання ОСОБА_1 про закриття апеляційного провадження з підстав неподання апеляційної скарги уповноваженою особою, а саме - начальником НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (ВЧ НОМЕР_2 ), який, на думку заявника, не мав належних повноважень для підписання та подання скарги, то таке не підлягає задоволенню, оскільки апеляційна скарга подана від імені юридичної особи - військової частини в особі її начальника, який відповідно до приписів Положення про орган охорони державного кордону Державної прикордонної служби України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30 листопада 2018 року №?971 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 грудня 2018 за №?1468/32920, та Положення про орган охорони державного кордону Державної прикордонної служби України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справи України від 30 листопада 2018 №?971, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 грудня 2018 року за № 1468/32920, має право представляти інтереси органу охорони державного кордону в судах, зокрема і адміністративної юрисдикції. Надана до скарги копія наказу про призначення полковника ОСОБА_11 начальником частини підтверджує його повноваження діяти від імені відповідача без окремої довіреності, що відповідає вимогам частини третьої статті 55 та частини першої статті 60 КАС України.

Оскільки оскаржуване рішення в частині позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено, прийнято судом першої інстанції з додержанням норм матеріального та процесуального права, з ним погодились сторони, то суд апеляційної інстанції здійснює перегляд судового рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (ВЧ НОМЕР_2 ) в частині задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно з частиною другою статті 1-2 Закону № 2011-XІІ у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 2011-XІІ його дія поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей.

За приписами абзацу 1 частини першої статті 9 Закону № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частинами другою-четвертою статті 9 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів У країни.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704 затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифна розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розмір надбавки за вислугу років.

Відповідно до пункту 2 зазначеної постанови грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022 (далі - Указ № 64/2022), затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 введено воєнний стан, строк дії якого в подальшому продовжено відповідними Указами Президента України і який діє дотепер.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII (далі - Закон № 389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Статтею 16 Закону № 389-VIII передбачено, що за рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію в установленому порядку указом Президента України, утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.

Згідно з положеннями статті 1 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» від 03 квітня 2003 року № 661-IV (далі - Закон № 661-IV) на Державну прикордонну службу України покладаються завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її прилеглій зоні та виключній (морській) економічній зоні.

ВЧ НОМЕР_2 входить до структури Державної прикордонної служби України, а тому починаючи з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 здійснює передбачені Законом № 389-VIII заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року № 1932-XII (далі - Закон № 1932-XII) військове формування - створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій.

Частиною першою статті 12 Закону № 1932-XII визначено, що участь в обороні держави разом із Збройними Силами України беруть у межах своїх повноважень інші військові формування, утворені відповідно до законів України, Державна спеціальна служба транспорту, Державна служба спеціального зв`язку та захисту інформації України, а також відповідні правоохоронні органи.

На виконання Указів Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64 та «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 69 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168 (далі - Постанова № 168).

Згідно з пунктом 1 Постанови № 168 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка», виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

- у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії;

- захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);

- загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану поранень, травм), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).

Указом Президента України від 29 грудня 2009 року № 1115/2009 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, яким визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби в Державній прикордонній службі України (далі - Держприкордонслужба) у мирний час та особливості проходження військової служби в ній в особливий період.

Це Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням в органах Держприкордонслужби кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.

Пунктом 7, 11 зазначеного Положення обумовлено, що закінченням проходження громадянином військової служби вважається день, зазначений у наказі про виключення військовослужбовця зі списків особового складу Адміністрації Держприкордонслужби чи її розвідувального органу, регіональних управлінь, органів охорони державного кордону, загонів Морської охорони, навчальних закладів, науково-дослідних установ або органів (підрозділів) забезпечення Держприкордонслужби (далі - органи Держприкордонслужби) у зв`язку з його звільненням з військової служби в запас або у відставку, загибеллю (смертю), визнанням судом безвісно відсутнім або оголошенням померлим.

Проходження військової служби військовослужбовцем відображається в його особовій справі, яка ведеться у порядку та за формою, встановленими наказом Міністерства внутрішніх справ України.

До особової справи з дотриманням вимог законодавства вносяться відомості про військовослужбовця та членів його сім`ї, інші пов`язані з проходженням військової служби необхідні відомості.

Відповідно до пункту 293 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, особа, звільнена з військової служби, на день виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби розраховується за всіма видами належного їй на день звільнення матеріального та грошового забезпеченням.

У разі спору про розмір сум, належних військовослужбовцю при звільненні, йому в день виключення із списків особового складу виплачується сума, не оспорювана керівництвом органу Держприкордонслужби, у якому проходив службу цей військовослужбовець.

Згідно із пунктами 2, 3 Розділу І Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої Наказом МВС України № 588 від 25 червня 2018 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції 23 липня 2018 року за № 854/32306 (далі - Інструкція № 588), визначено, що у цій Інструкції термін «грошове забезпечення» означає гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби та стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Місячне грошове забезпечення - грошове забезпечення, на отримання якого у відповідному місяці має право військовослужбовець згідно із чинним законодавством.

Місячне грошове забезпечення складається із: основних видів грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням); щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія).

Грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується в органах Держприкордонслужби за місцем їх служби або органом, у якому вони перебувають на фінансовому забезпеченні згідно з приміткою до штату.

Пунктами 5, 7 розділу І Інструкції № 588 унормовано, що розмір грошового забезпечення, що належить військовослужбовцю не за повний місяць, а за декілька днів, визначається, ураховуючи кількість календарних днів у цьому місяці.

Грошове забезпечення, що належить військовослужбовцю і своєчасно не виплачено йому або виплачено в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього.

Приписами пункту 1, 9 глави 6 Розділу ІV Інструкції № 588 обумовлено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) за рішенням начальника (командира) органу Держприкордонслужби може надаватися у межах фонду грошового забезпечення, затвердженого в кошторисі органу Держприкордонслужби, один раз на рік матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань (далі - матеріальна допомога) в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Розмір матеріальної допомоги щороку встановлюється Адміністрацією Держприкордонслужби виходячи з наявного фонду грошового забезпечення.

У разі смерті військовослужбовця сума матеріальної допомоги (якщо матеріальна допомога не надавалась військовослужбовцю в рік його смерті) виплачується сім`ї померлого, а у разі її відсутності - його батькам та утриманцям на підставі їх звернення та наказу начальника (командира) органу Держприкордонслужби.

Згідно із пунктом 1 глави 6 Розділу V Інструкції № 588 у разі смерті (загибелі) військовослужбовця належні, але не отримані ним до дня смерті (загибелі) посадові оклади, оклади за військовими званнями і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (у тому числі за весь місяць, у якому військовослужбовець помер) передаються членам сім`ї померлого, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Зазначеним особам також виплачуються одноразові види грошового забезпечення та інші виплати, право на отримання яких виникло у військовослужбовця до дня його смерті (загибелі).

Відповідно до пункту 3, 4 глави 6 Розділу V Інструкції № 588 виплата грошового забезпечення здійснюється із дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я начальника (командира) органу Держприкордонслужби.

До заяви додаються: копії сторінок паспорта повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я, по батькові і реєстрацію місця проживання; довідка про реєстрацію місця проживання членів сім`ї (за відсутності такої інформації в паспорті); копія свідоцтва про шлюб (за наявності); копії свідоцтв про народження дітей (за наявності); копія свідоцтва про народження військовослужбовця - для виплати грошового забезпечення батькам; рішення районної, районної у місті Києві держадміністрацій, виконавчого органу міської, районної в місті, сільської, селищної рад або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування (у разі здійснення опіки або піклування над дітьми військовослужбовця); копія документа, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це контролюючий орган і мають відмітку в паспорті, - копія сторінки паспорта з такою відміткою).

Начальник (командир) органу Держприкордонслужби розглядає подані документи протягом 15 днів та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.

У рішенні про відмову у виплаті грошового забезпечення обов`язково зазначаються підстави для такої відмови.

Начальник (командир) органу Держприкордонслужби приймає рішення про відмову у виплаті в разі: подання заяви особами, що не зазначені в пункті 6 цієї глави; подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 3 цієї глави; подання заяви з порушенням строків, визначених абзацами шостим, сьомим пункту 5 цієї глави; з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, самовільного залишення органу Держприкордонслужби, місця служби або дезертирування.

Прийняття рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення у зв`язку з поданням не в повному обсязі документів не позбавляє заявників права звернутися до начальника (командира) органу Держприкордонслужби повторно після усунення причин, що стали підставою для відмови у виплаті.

Рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення може бути оскаржено в судовому порядку.

Пунктом 6 глави 6 розділу V Інструкції унормовано, що грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців:

- дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їхнього віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі та не мають дітей.

У разі письмової відмови однієї з осіб від отримання грошового забезпечення її частка рівномірно розподіляється між іншими особами, які мають право на його одержання.

Заява про відмову від отримання грошового забезпечення має бути нотаріально засвідчена в установленому законодавством порядку.

Як встановлено судом, начальником НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (ВЧ НОМЕР_2 ) було прийнято рішення від 19 грудня 2022 року № 32/2197-22 про відмову у виплаті, яке мотивовано тим, що в ході вивчення документів, поданих додатками до заяви, виявлено розбіжності які не дають можливості встановити підстави для виплати заявнику належних ОСОБА_2 видів грошового забезпечення визначених в підпункті 1 пункту 6 розділу V Інструкції № 558.

В подальшому позивачем було надано до уповноваженого органу заяву як додаток до заяви від 17 листопада 2022 року, до якої долучено копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 від 14 грудня 2022 року, свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_7 від 13 грудня 2022 року, де була виправлена помилка в дівочому прізвищі позивача та листа Шевченківського ВДРАЦС у місті Києві від 13 грудня 2022 року № 228/21.10-63 та завірену копію листа від 06 грудня 2022 року № 7494 з додатком, яка надійшла на адвокатський запит з ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо сімейного стану покійного сина ОСОБА_10 .

У листі ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06 грудня 2022 року № 7494 йдеться про те, що в особовій справі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зазначено такі відомості: мати - ОСОБА_12 , 1977 р.н.; вітчим - ОСОБА_7 , 1962 р.н. З батьком, ОСОБА_3 , родинні зв`язки ОСОБА_2 не підтримував.

Місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Військовий квиток НОМЕР_8 , виданий ІНФОРМАЦІЯ_3 10 жовтня 2014 року, ОСОБА_2 отримав на руки 22 жовтня 2020 року.

Свідоцтво про смерть загиблого, документ, що свідчить про причини та обставини поранення/контузії, травми або каліцтва, зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного оп`яніння або наявності навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, відсутні.

Отже, виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з обґрунтованістю висновків суду першої інстанції у цій частині, оскільки після подання позивачем первинної заяви від 17 листопада 2022 року про нарахування та виплату грошового забезпечення, яке належало, але не було отримано її покійним сином, НОМЕР_1 мобільний прикордонний загін Державної прикордонної служби України (ВЧ НОМЕР_2 ) прийняв рішення від 19.12.2022 №?32/2197-22 про відмову у виплаті. Зазначене рішення було оформлено належним чином та надіслано позивачці, що підтверджується матеріалами справи, зокрема реєстром поштових відправлень.

Разом із тим, суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу, що відповідно до пункту 4 глави 6 розділу V Інструкції №?558 у разі отримання відмови з мотивів неповноти поданих документів, заявник не позбавляється права повторно звернутися після усунення відповідних недоліків.

Скориставшись цим правом, ОСОБА_1 подала до НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (ВЧ НОМЕР_2 ) повторні заяви з відповідними уточненнями та додатковими документами - зокрема, 09 січня 2023 року та 09 лютого 2023 року. Однак, як встановлено судом, станом на час розгляду справи відповідачем не було прийнято жодного рішення за результатами цих повторних звернень та не повідомлено заявницю про їх розгляд.

Таким чином, поведінка НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону ДПС України (ВЧ НОМЕР_2 ) свідчить про наявність бездіяльності, яка полягає в ухиленні від виконання покладеного на нього нормативним актом обов`язку прийняти в розумний строк рішення щодо повторно поданих звернень із доданими документами. Зазначена бездіяльність прямо суперечить приписам Інструкції №?558, яка імперативно зобов`язує командира (начальника) органу Державної прикордонної служби України у 15-денний строк розглянути подані документи та прийняти відповідне рішення про нарахування виплат або про мотивовану відмову.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції на підставі частини другої статті 9 КАС України обґрунтовано вийшов за межі формально сформульованих позовних вимог і визнав протиправною бездіяльність НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_2 ), яка полягала саме у неприйнятті рішення за результатами розгляду повторного звернення ОСОБА_1 , поданого після усунення причин первинної відмови у виплаті грошового забезпечення.

Таким чином, висновок суду першої інстанції щодо часткового задоволення позову є законним і обґрунтованим, а отже підстави для його скасування чи зміни у цій частині колегія суддів не вбачає.

Твердження скаржника про те, що рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 17 листопада 2022 року вже було ухвалено 22 грудня 2022 року, а отже суд першої інстанції помилково зобов`язав відповідача повторно розглянути цю заяву, є безпідставними, оскільки у рішенні від 22 грудня 2022 відсутні будь-які прямі посилання на заяву ОСОБА_1 , подану 17 листопада 2022 року. Крім того, матеріали справи не містять доказів повідомлення позивачки про результати розгляду її звернення, що свідчить про недотримання відповідачем імперативних приписів п. 4 глави 6 Розділу V Інструкції №?558. Відтак, заявниця мала повне право повторно звернутися після усунення причин, які, на її переконання, стали підставами для відмови, що вона й зробила шляхом подання заяв від 09 січня 2023 року та 09 лютого 2023 року. Проте рішення за ними ухвалено не було, що й обґрунтовано було розцінено судом як протиправну бездіяльність.

Щодо позовних вимог в частині виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 15 000 000, 00 грн (п`ятнадцять мільйонів гривень), передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168 (в редакції станом на 04 червня 2022 року), слід зазначити наступне.

Згідно зі статтею 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до частини першої статті 16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Пунктом 1 частини другої статті 16 цього Закону встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Відповідно до статті 16-1 Закону № 2011-XII у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно з частиною першою статті 121 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Частинами першою, восьмою, дев`ятою статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ визначено, що одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною шостою статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

В свою чергу, порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається, зокрема постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168.

Пунктом 2 згаданої Постанови встановлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону № 2011-ХІІ.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункту 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.

Якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.

Відповідно до пункту 5 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі - Порядок № 975), одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста:

- у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктом 1 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть);

- у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть).

Якщо одна із зазначених осіб відмовляється від отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на її отримання.

Заява про відмову від отримання одноразової грошової допомоги повинна бути нотаріально посвідчена в установленому законодавством порядку.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно з пунктом 10 Порядку № 975 члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), такі документи: заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги; витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу); витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

До заяви додаються копії: документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства; свідоцтва про смерть військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста; свідоцтва про народження військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - для виплати одноразової грошової допомоги батькам загиблого (померлого); свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові); документів (відповідних сторінок за наявності), що посвідчують особу (паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту) членів сім`ї, з даними про прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) особи, до яких внесено відомості про реєстрацію місця проживання, та довідку про реєстрацію місця проживання (у разі коли відомості про реєстрацію місця проживання до таких документів не внесені); свідоцтва про народження дитини - для виплати одноразової грошової допомоги дитині; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою); рішення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті, сільської, селищної ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування (у разі здійснення опіки або піклування над дітьми військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста); рішення суду або нотаріально посвідченого правочину, що підтверджуватиме факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) (надають особи, які не були членами сім`ї загиблого (померлого), але перебували на його утриманні); постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку смерті (контузії, травми або каліцтва), захворювання. У разі наявності рішення суду, яке набрало законної сили, з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується допомога, подають уповноваженому органові документи, копії документів, зазначені в абзацах другому - шістнадцятому цього пункту, та копію відповідного рішення суду.

Відповідно до пункту 12 та 13 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.

Відповідно до пунктів 14, 15 Порядку № 975 одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом перерахування коштів уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати.

Якщо після призначення одноразової грошової допомоги за її одержанням звертаються інші особи (члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), питання щодо розподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.

Рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.

Згідно з пунктом 1 Інструкції з призначення і виплати в Державній прикордонній службі України одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 Постанови № 168, затвердженої Наказом МВС України від 22 червня 2022 року № 383, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 05 липня 2022 року за № 741/38077, призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.

Відповідно до пункту 2 Інструкції, особи, які відповідно до статті 16-1 Закону № 2011-ХІІ мають право на отримання одноразової грошової допомоги (далі - отримувачі), звертаються до Адміністрації Державної прикордонної служби України або регіонального управління, або загону морської охорони, або органу охорони державного кордону, або органу забезпечення, або навчального закладу, або науково-дослідної установи Державної прикордонної служби України, або підрозділу спеціального призначення за останнім місцем проходження військової служби загиблого (померлого) військовослужбовця або іншого органу Державної прикордонної служби України, на який наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України покладено функції з призначення та виплати (далі - органи Держприкордонслужби), із заявою, складеною в довільній формі.

Пунктом 3 Інструкції передбачено, що особа, яка звернулася до органу Держприкордонслужби щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги (далі - ОГД), подає такі документи:

1) заяву (кожного члена сім`ї (повнолітнього), батьків та утриманців загиблого (померлого), у разі наявності малолітніх, неповнолітніх дітей - іншого з батьків, опікунів чи піклувальників). У разі якщо особа, яка має право на отриманням ОГД та відмовляється від її отримання, надається нотаріально посвідчена в установленому законодавством України порядку заява про відмову від отримання ОГД;

2) копії: документа, що посвідчує особу, передбаченого частиною першою статті 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус»; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків відповідно до закону); свідоцтва про смерть військовослужбовця; постанови військово-лікарської комісії про встановлення причинного зв`язку загибелі або отриманого поранення (контузії, травми, каліцтва), що спричинило смерть військовослужбовця; документа, що підтверджує сімейні (родинні) зв`язки із загиблим (померлим) військовослужбовцем: для дружини/чоловіка - свідоцтва про шлюб; для дитини - свідоцтва про народження дитини; для батьків - свідоцтва про народження військовослужбовця, який загинув (помер); для опікунів чи піклувальників над дітьми військовослужбовця, який загинув (помер), - рішення місцевої державної адміністрації, виконавчого органу місцевої ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування; документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, зокрема про те, що загибель (смерть) не пов`язана із вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);

3) витяги: з наказу керівника органу Держприкордонслужби про виключення військовослужбовця із списків особового складу; з особової справи про склад сім`ї.

Пунктами 5-11 Інструкції унормовано, що для вирішення питання щодо можливості призначення та виплати ОГД в органах Держприкордонслужби утворюється комісія з питань виплати ОГД. Склад комісії затверджується керівником органу Держприкордонслужби. Комісію очолює один із заступників керівника органу Держприкордонслужби. До складу комісії включаються представники штабу (за наявності в штаті органу), підрозділів фінансово-економічного, юридичного, кадрового, медичного, запобігання та виявлення корупції та з охорони праці.

Розгляд документів про призначення ОГД в органах Держприкордонслужби здійснюється комісією в 10-денний строк з дня реєстрації заяви разом із документами передбаченими пунктом 3 цієї Інструкції. У виняткових випадках (наприклад, відсутність доступу до державних реєстрів, ведення бойових дій в районах де дислокуються органи Держприкордонслужби) строк розгляду може бути продовжений, про що письмово у цей же строк повідомляється отримувач.

За результатами розгляду поданих заявником документів комісія приймає рішення у формі висновку про призначення ОГД або про відмову в її призначенні, який затверджується керівником відповідного органу Держприкордонслужби.

У разі якщо документи подано не в повному обсязі чи не за належністю, або потребують уточнення, комісія приймає рішення про повернення документів на доопрацювання.

У разі прийняття комісією рішення про призначення ОГД керівник органу Держприкордонслужби видає наказ про виплату такої допомоги.

ОГД виплачується шляхом перерахування коштів на рахунок в установі банку, зазначений отримувачем у заяві.

Виплата ОГД здійснюється в порядку черговості відповідно до дати подання документів.

Після проведення виплати ОГД витяг з наказу керівника органу Держприкордонслужби про виплату, завірений у встановленому законодавством України порядку, надсилається до Адміністрації Державної прикордонної служби України.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 є матір`ю загиблого військовослужбовця - інспектора прикордонної служби 1 категорії - водія снайперського (контр снайперського) відділення відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » - ОСОБА_2 .

Отже, ОСОБА_1 є членом сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 у розумінні вимог Сімейного кодексу України та має право на отримання одноразової грошової допомоги внаслідок його загибелі під час виконання обов`язків військової служби.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, подана позивачем заява відповідно до Інструкції з призначення і виплати в Державній прикордонній службі України одноразової грошової допомоги, затвердженої наказом МВС №?383, підлягала розгляду спеціально утвореною комісією, яка за результатами такого розгляду повинна була прийняти рішення у формі висновку про призначення ОГД або про відмову в її призначенні. Зазначене рішення затверджується керівником відповідного органу ДПСУ. Однак у матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач виконав вказані процесуальні дії.

Натомість, єдиною реакцією на подання позивачем заяви стало надсилання на її адресу листа від 31 грудня 2022 року №?32/С-3-32, в якому йшлося про формальні недоліки пакета документів, зокрема відсутність підпису на додатку 9. Разом із тим, такий лист не містив будь-яких ознак оформлення офіційного рішення органу влади, прийнятого у передбаченій законом формі, а також не містив вказівки на повернення пакета документів на доопрацювання або рішення про відмову в призначенні ОГД.

Таким чином, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що відповідач не вчинив жодних юридично значущих дій, спрямованих на належний розгляд заяви від 23 грудня 2022 року.

Відповідно до частини четвертої статті 245 КАС України, якщо для реалізації права позивача необхідно, аби суб`єкт владних повноважень прийняв рішення за наявності дискреційних повноважень, суд може зобов`язати його здійснити розгляд заяви по суті з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. Суд першої інстанції, діючи в межах своїх повноважень, визнав наявність порушеного права позивача на належний розгляд поданої заяви, а також обґрунтовано дійшов висновку про те, що бездіяльність відповідача порушує принципи законності, правової визначеності та ефективності захисту прав особи.

Крім того, суд правильно врахував, що на час звернення позивача діяла постанова Кабінету Міністрів України №?168, яка встановлює право на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця під час дії воєнного стану, а сам факт загибелі сина позивачки у період дії воєнного стану був належно підтверджений матеріалами справи і не заперечувався відповідачем.

Отже, були наявні юридичні передумови для розгляду поданої заяви по суті та прийняття відповідного рішення в установленому порядку.

З урахуванням встановлених обставин бездіяльності відповідача, недотримання ним передбаченого законодавством порядку розгляду заяви, а також наявності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов`язання останнього розглянути заяву від 23 грудня 2022 року і прийняти відповідне рішення згідно з вимогами чинного законодавства.

Щодо твердження апелянта, що на отримання одноразової грошової допомоги можуть претендувати інші особи, зокрема батько загиблого та його співмешканка, колегія суддів зауважує, що відповідно до статті 16-1 Закону № 2011-ХІІ, всі особи, які мають право на отримання такої допомоги, реалізують його шляхом особистого звернення. Наявність права інших осіб не виключає право ОСОБА_1 на індивідуальне звернення за призначенням виплати, а сама виплата здійснюється в рівних частках усім уповноваженим особам. З огляду на це, посилання відповідача на можливість реалізації права іншими особами не є підставою для бездіяльності у розгляді поданої заяви.

Безпідставними є також доводи апеляційної скарги про порушення судом вимог частини другої статті 49 КАС України через незалучення до участі у справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як третіх осіб, оскільки ці особи не заявляли самостійних вимог щодо предмета спору, а рішення суду не стосується розподілу одноразової допомоги чи визначення права на її отримання. Суд першої інстанції розглядав лише питання наявності протиправної бездіяльності суб`єкта владних повноважень з невирішення заяв позивача. Відтак, відсутні підстави вважати, що суд вирішив питання про права чи обов`язки зазначених осіб.

Ці доводи не впливають на правильність наведених висновків суду першої інстанції про обов`язок відповідача прийняти рішення за заявою ОСОБА_1 , а в разі її задоволення - визначити частку позивачки в одноразовій виплаті з урахуванням інтересів інших осіб.

Суд апеляційної інстанції враховує також приписи статті 50 КАС України, яка передбачає наслідки незалучення у справу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Згідно з частинами першою і другою цієї норми закону якщо в результаті ухвалення судового рішення сторона може набути право стосовно третьої особи або третя особа може пред`явити вимоги до сторони, така сторона зобов`язана сповістити цю особу про відкриття провадження у справі і подати до суду заяву про залучення її до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. До такої заяви повинні бути додані докази про направлення її копії особі, про залучення якої як третьої особи подана заява.

У разі розгляду справи без повідомлення третьої особи про розгляд справи обставини справи, встановлені судовим рішенням, не мають юридичних наслідків при розгляді позову, пред`явленого стороною, яка брала участь у цій справі, до цієї третьої особи або позову, пред`явленого цією третьою особою до такої сторони.

Оскільки суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, то колегія суддів згідно із статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги залишає її без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 червня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати ухвалення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.

Судді: Вівдиченко Т.Р.

Штульман І.В.