Справа № 320/34332/24
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Марич Є.В. Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року Справа № 320/34332/24

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Черкаської митниці на рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року у справі

за позовом приватного підприємства «Будпостач»

до Черкаської митниці

про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. Приватне підприємство «Будпостач» (далі - Позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Черкаської митниці (далі - Відповідач), в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення від 06.02.2024 за №UA902080/2024/000024/2, №UA902080/2024/000025/2, від 07.02.2024 №UA902080/2024/000026/1, від 08.02.2024 №UA902080/2024/000027/1.

В подальшому Позивачем до суду подано заяву про роз`єднання позовних вимог з виділенням в самостійні провадження вимоги щодо оскарження рішення Черкаської митниці:

- від 06.02.2024р. №UA902080/2024/000025/2;

- від 07.02.2024р. №UA902080/2024/000026/1;

- від 08.02.2024р. №UA902080/2024/000027/1.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.07.2024 задоволено наведену заяву Позивача. Роз`єднано позовні вимоги у справі №320/15261/24 за позовом ПП "Будпостач" до Черкаської митниці про визнання протиправними та скасування рішень, в самостійні провадження.

Зокрема, виділено в окреме самостійне провадження позовні вимоги ПП "Будпостач" до Черкаської митниці про визнання протиправним та скасування рішення від 06.02.2024р. №UA902080/2024/000025/2, яке є предметом розгляду безпосередньо у цій справі.

2. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року позов було задоволено повністю.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що вказані Відповідачем у повідомленні недоліки не дають підстави для висновку про відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, та не може бути підставою для витребування у позивача додаткових документів

Також суд першої інстанції відзначив, що у довідці транспортних витрат від 01.02.2024 №02 зазначено також доставку контейнера до складу і перетарку. При цьому, перетарка - це операції з перевантаження вантажу з одного виду транспортного засобу на інший, часто з проміжним розміщенням на складі для зберігання, а тому суд визнав такими, що не відповідають дійсності доводи Відповідача про те, що декларантом митниці заявлено відомості тільки щодо складової митної вартості - обробка товарів у порту Гданськ.

Крім того, суд наголосив на тому, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару, а умови плати за транспортні витрати безпосередньо ціни та митної вартості товару не стосуються.

Суд не прийняв до уваги посилання Відповідача на неподання декларантом додаткових документів, оскільки в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами

3. Не погоджуючись з таким рішенням суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, контролюючий орган зазначив, що митниці в графі 21 ДМВ до МД не заявлено витрати на навантаження, вивантаження та обробку, як окрему складову митної вартості. Разом з тим, відомості про числові значення витрат на навантаження вивантаження зазначені в рахунку від 01.02.2024 №21 наданих декларантом документах та митниці не заявлені та не можуть бути повноцінно ідентифіковані.

Крім того, Апелянт відзначає, що у митного органу відсутня інформація на яких остаточних умовах здійснювалось міжнародне перевезення та документальне підтвердження щодо виконання умов договору про перевезення від 05.10.2022 №Л051022.

Отже, контролюючий орган зазначає, що в наданих декларантом документах на підтвердження заявленої митної вартості наявні розбіжності та обставини, які не було усунуто, а тому метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються не застосовується.

При цьому, Апелянт наполягає на тому, що саме на митні органи законодавцем покладено прямий обов`язок щодо контролю за правильністю визначення митної вартості товарів

Для підтвердження правильності своєї позиції, митний орган також посилається зокрема на правові висновки Верховного Суду України викладені зокрема в постанові від 01.10.2013 у справі №21-354а13, Верховного Суду - у постанові від 25.09.2020 у справі №810/2520/16

Окрім того, Апелянт зазначає також про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які полягають у тому, що, при прийнятті оскаржуваного рішення, судом не було належним чином враховано надані митницею докази правомірності дій Відповідача, не надано належну правову оцінку діям Позивача в спірних правовідносинах, що вказує на неповноту та необ`єктивність судового розгляду та порушення визначених у ст.ст. 2, 6-7, 90, 211, 242 КАС України норм процесуального права.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2024 та від 31.03.2025 відкрито апеляційне провадження у справі, установлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

5. Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу у якому він просить таку скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, зазначаючи що суд першої інстанції повно та правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення суду з дотримання норм матеріального і процесуального права.

6. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін, з наступних підстав.

7. Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 15.06.2020 між позивачем (далі в т. ч. покупець) та компанією TRINA SOLAR (SCHWEIZ) AG (Швейцарія)(далів т. ч. продавець) було укладено контракт Nol245, відповідно до якого продавець продає, а покупець купує товари сонячні модулі відповідно до умов Інкотермс 2020.

05.10.2022 для організації перевезення товарів до України позивач уклав з ТОВ «Транс кардинал» (далі перевізник/експедитор) договір NоЛ051022 перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні.

06.11.2023 продавець надав позивачу прайс-лист щодо ціни товарів, а також проформу інвойс No TSW-Al1043-2311-TSD-l7958-00 за ціною 554 234,04 доларів США, на умовах 100% передоплати, на умовах поставки CIF Гданськ (Польща) правил Інкотермс 2020, країна виробництва товарів Китай.

21.11.2023 позивач на підставі контракту від 15.06.2020 No1245 перерахував продавцю платіжною інструкцією в іноземній валюті No202 грошові кошти в розмірі 27 945,00 доларів США.

11.12.2023 на підставі проформи інвойсу № TSW-Al1043-2311-TSD-l7958-00 продавець виписав позивачу комерційний інвойс № TSW-A11043-2311-17957-1-5 для відвантаження товарів за ціною 279 450,00 доларів США, а також надав пакувальний лист до інвойсу NoTSW-Al1043-2311-17957-1-5, згідно з яким товари завантажені у п`ять контейнерів.

В цей же день, 11.12.2023, виробник товарів компанія YANCHENG TRINA SOLAR GUONENG PV SCIENCE & TECНNOLOGY СО., LTD (Китай) передав товари у п`яти контейнерах перевізнику для доставки в порт Гданськ (Польща) та одержав, як підтвердження передачі товарів, коносамент COSU.

12.12.2023 на товари, що вказані в комерційному інвойсі, був виписаний сертифікат походження №23C3209C0696/00768.

22.01.2024 позивач на підставі контракту від 15.06.2020 №1245 перерахував продавцю платіжною інструкцією в іноземній валюті №30 грошові кошти в розмірі 251 505,00 доларів США. Загальна сума перерахованих коштів складає 279 450,00 доларів США, що відповідає ціні товарів, зазначеної у комерційному інвойсі.

26.01.2024, враховуючи, що товари були завантажені у п`ять контейнерів, для уникнення простою транспорту при митному оформленні в Україні, позивач на підставі комерційного інвойсу від 11.12.2023 №TSW-Al1043-2311-17957-1-5 виписав специфікації:

- Специфікація No1 на товари в контейнері №TRНU4526775 за ціною 55890,00 доларів США;

- Специфікація No2 на товари в контейнері №FFAU3l 76953 за ціною 55890,00 долари США;

- Специфікація No3 на товари в контейнерах №FCIU9654893 та №CBHU8935136 за ціною 111 780,00 доларів США;

- Специфікація No4 на товари в контейнері №CBI-lU9028736 за ціною 55890,00 долари США;

Загальна сума по специфікаціях складає 279 450,00 доларів США, що відповідає ціні, зазначеній в комерційному інвойсі.

Після доставки товарів у порт Гданська (Польща) підприємство «Інпроспед» здійснило перевантаження товарів із контейнерів у тентований автомобільний транспорт автомобільний транспорт для доставки в Україну.

01.02.2024 для оплати позивачем навантажувально-розвантажувальних робіт у порту Гданська (Польща), підприємством «Інпроспед» було виписано рахунок No21 на загальну суму 203 533,5 грн.

В цей же день, 01.02.2024, для підтвердження витрат по навантажувально- розвантажувальних роботах у порту Гданська (Польща), підприємством «Інпроспед» було надано позивачу довідку - калькуляцію транспортних витрат №02 на загальну суму 203 533,5 грн.

02.02.2024 позивач на підставі рахунку від 01.02.2024 №21 перерахував підприємству «Інпроспед» платіжною інструкцією №607 грошові кошти в розмірі 203 533,5 грн.

У подальшому товари автомобільним транспортом були доставлені до Черкаської митниці для митного оформлення.

Товари, зазначені у специфікації №3 до комерційного інвойсу, що перевозилися в контейнерах NoFCIU9654893 та №CBHU8935136 за загальною ціною 111 780,00 доларів США були доставлені до відповідача на підставі міжнародних товарно-транспортних накладних від 31.01.2024 №4893 та від 01.02.2024 №5136.

01.02.2024 для оплати позивачем транспортних послуг по доставці товарів з двох контейнерів від порту Гданська (Польща) до України перевізник/експедитор ТОВ «Транс кардинал» виписав рахунок №l-02-01 на загальну суму 97 696 грн, з них за послуги за межами України 62 000 грн., а також рахунок №l-02-03 на загальну суму 97 696 грн, з них за послуги за межами України 62 000 грн.

В цей же день, 01.02.2024, для підтвердження витрат по транспортуванню товарів з двох контейнерів від порту Гданська (Польща) до України перевізник/експедитор ТОВ «Транс кардинал» надав позивачу довідку про транспортні витрати №010224-01 на загальну суму 97 696 грн, з них за послуги за межами України 62 000 грн., а також довідку про транспортні витрати №010224-03 на загальну суму 97 696 грн, з них за послуги за межами України 62 000 грн.

05.02.2024 для митного оформлення товарів, що зазначені у специфікації Nо3, позивач подав відповідачу митну декларацію №24UA48U7, у якій митну вартість визначив за основним методом за ціною договору (контракту), а у графі 22 декларації зазначив загальну суму за рахунком 111 780,00 доларів США.

Для підтвердження заявленої митної вартості до митної декларації №24UA48U7 декларант додав передбачені ст. 53 МК України документи, які вказані у графі 44 митної декларації. Доказами надання документів є також відомості у картці відмови в прийнятті митної декларації та митному оформленні №UA902080/2024/000028, виписаної відповідачем, а саме:

- Контракт від 15.06.2020 №1245 з додатками між позивачем та компанією TRINA SOLAR (SCHWEIZ) АО (Швейцарія) з додатками;

- Прайс лист продавця від 06.11.2023 щодо ціни товарів;

- Комерційний інвойс від 11.12.2023 №TSW-Al1043-2311-17957-1-5;

- Специфікацію від 26.01.2024 №3 до комерційного інвойсу від 11.12.2023 №TSW-Al1043-2311-17957-1-5 за ціною 111 780,00 доларів США;

- Платіжну інструкцію в іноземній валюті від 21.11.2023 №202 про оплату продавцю 27 945,00 доларів США.

- Платіжну інструкцію в іноземній валюті від 22.01.2024 №30 про оплату продавцю 251 505,00 доларів США;

- Сертифікат походження товарів від 12.12.2023 No23C3209C0696/00768;

- Договір від 05.10.2022 №Л051022 перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні між позивачем та перевізником/експедитором ТОВ Транс кардинал»;

- Договір від 30.01.2024 №30012024/01/B про організацію перевезення вантажів автомобільним транспортом між експедитором ТОВ Транс кардинал» та ФОП ОСОБА_1 ;

- Договір від 01.01.2024 №01012024/0l/B про організацію перевезення вантажів автомобільним транспортом між експедитором ТОВ «Транс кардинал» та перевізником ТОВ «Вірлайн транс»;

- Договір про перевезення від 12.10.2022 №1210/22а;

- Коносамент від 11.12.2023 №COSU про доставку товарів з Китаю до порту Гданська (Польща);

- Міжнародну товарно-транспортну накладну від 31.01.2024 №4893 по доставці товарів від порту Гданська (Польща) до України;

- Міжнародну товарно-транспортну накладну від 01.02.2024 №5136 по доставці товарів від порту Гданська (Польща) до України;

- Рахунок спільно Українсько-німецького підприємства «Інпроспед» від 01.02.2024 №21 для оплати розвантажувально-навантажувальних робіт у порту Гданська (Польща) в розмірі 203 533,50 грн;

- Довідку-калькуляцію спільно українсько-німецького підприємства «Інпроспед» про транспортні витрати від 01.02.2024 №02 в розмірі 203 533,50 грн;

- Рахунок перевізника/експедитора ТОВ «Транс кардинал» про оплату транспортних послуг від 01.02.2024№-02-01 у розмірі 97 696 грн, з них за послуги за rv1ежами України 62 000 грн.;

- Рахунок перевізника/експедитора ТОВ «Транс кардинал» про оплату транспортних послуг від 01.02.2024 №l-02-03 у розмірі 97 696 грн, з них за послуги за межами України 62 000 грн.;

- Довідку перевізника/експедитора ТОВ «Транс кардинал» про транспортні витрати від 01.02.2024 №010224-01 у розмірі 97 696 грн, з них за послуги за межами України 62 000 грн;;

- Довідку перевізника/експедитора ТОВ «Транс кардинал» про транспортні витрати від 01.02.2024 №010224-03 у розмірі 97 696 грн, з них за послуги за межами України 62 000 грн.;

- Відомості з мережі Інтернет про ціну ідентичних товарів у Китаї;

- Лист виробника товарів від 26.01.2024;

- Лист позивача про оплату товарів;

- Технічну довідку на товари;

- Декларацію митної вартості.

05.02.2024 відповідач направив до декларанта електронне повідомлення No999780, в якому зобов`язав декларанта надати додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанняr,.1 умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими и експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;

8) копію митної декларації країни відправлення.

05.02.2024 у відповідь на електронне повідомлення позивач повідомив митний орган, що всі наявні документи надані.

05.02.2024 у відповідь на електронне повідомлення позивач повідомив митний орган, що всі наявні документи надані.

06.02.2024 Черкаська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA902080/2024/000025/2, яким визначила митну вартість імпортованих позивачем товарів сонячні модулі, за резервним методом на рівні 4,32 долари США за кг. та виписала картку відмови в прийнятті митної декларації та митному оформленні товарів №UA902080/2024/000028.

06.02.2024 з врахуванням визначеної відповідачем митної вартості позивач заявив товари за митною декларацією №24UA65U9, по якій були надмірно сплачені митні платежі: ПДВ на 464 993,20 грн.

8. Не погоджуючись з рішенням Відповідача про коригування митної вартості товарів, Позивач звернувся з даним позовом до суду.

9. Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Міжнародною конвенцією про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-VI (далі - Конвенція), Митним кодексом України (далі - МК України), Господарським кодексом України (далі - ГК України), Порядком виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631 (далі - Порядок № 631).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ст. 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами першою, другою статті 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

У частинах другій, третій, п`ятій статті 53 МК України визначено перелік документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення. До таких документів належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Прямо передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

У п.п. 3.16, 6.2 Загального додатку до Конвенції визначено, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Відповідно до пп. 4.5.10 п. 4.5 розділу 4 Порядку №631 перевірка правильності визначення митної вартості товарів належить до митних формальностей, що виконуються при митному оформленні митної декларації.

Частиною 1 статті 54 МК України регламентовано, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з пунктом 1 частини четвертою, частинами п`ятою та шостою статті 54 МК України Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Відповідно до частин другої, четвертої, п`ятої та десятої статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; 2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів; 3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України; 4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця; 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 7) витрати на страхування цих товарів.

Висновки суду апеляційної інстанції.

10. Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у ст. 53 МК України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення митної вартості товару за основним методом (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному, з урахуванням вимог митного законодавства щодо необхідності проведення процедури митних консультацій.

11. Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що Позивачем, при здійсненні імпортування товару на митну територію України, на підтвердження заявленої ним митної вартості товару за ціною договору, було надано повний пакет документів, відповідно до переліку, визначеного частиною 2 статті 53 МК України.

12. Щодо доводів Апелянта про встановлення ним розбіжностей та невідповідностей у поданих Позивачем до митного оформлення документах, колегія суддів зазначає наступне.

13. Так, контролюючий орган стверджує, що відомості про числові значення витрат на навантаження вивантаження зазначені в рахунку від 01.02.2024 Nє21 наданих декларантом документах та митниці не заявлені та не можуть бути повноцінно ідентифіковані.

14. Однак, колегія суддів не погоджується з таким твердженням Апелянта, оскільки, в довідці транспортних витрат від 01.02.2024 №02 від імені Спільне Українсько-Німецьке Підприємство «Інпроспед» зазначено складові витрат, які включають оплату портових і митних витрат, , а також доставку контейнера до складу і перетарку у загальному розмірі - 203 533,5 тис. грн з розподілом по кожному конкретному контейнеру окремо.

15. Отже, у довідці зазначені не тільки складові митної вартості - обробка товарів в порту Гданськ, а також зазначено доставку контейнера до складу і перетарку, про що посилається відповідач у графі 33 спірного рішення.

16. При цьому, як правильно зазначив суд першої інстанції, перетарка - це операції з перевантаження вантажу з одного виду транспортного засобу на інший, часто з проміжним розміщенням на складі для зберігання. Спільним Українсько-Німецьким підприємством «Інпроспед» перевантажено товари із контейнерів у автомобільний транспорт, що і є перетаркою.

17. Відтак, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що жодних розбіжностей у відомостях у рахунку від 01.02.2024 №21 та довідці транспортних витрат від 01.02.2024 № 02, що видані Спільним Українсько-Німецьким підприємством «Інпроспед», не існує.

Наведене спростовує доводи Апелянта про те, що Позивачем не підтверджено витрати на навантаження, вивантаження та обробку, що вказані у графі 21 ДМВ.

18. Також Апелянт посилається на відсутність інформації на яких остаточних умовах здійснювалось міжнародне перевезення та документальне підтвердження щодо виконання умов договору про перевезення.

19. Проте, колегія суддів відзначає, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. При цьому, Апелянту були надані рахунки на оплату послуг транспортування, а також довідки про транспортні витрати, які підтверджують фактичне надання послуг та витрати Позивача на транспортування товару за межами території України, зокрема:

- довідку-калькуляцію спільно українсько-німецького підприємства «Інпроспед» про транспортні витрати від 01.02.2024 №02 в розмірі 203 533,50 грн;

- довідку перевізника/експедитора ТОВ «Транс кардинал» про транспортні витрати від 01.02.2024 No010224-01 у розмірі 97 696 грн, з них за послуги за межами України 62 000 грн.

Отже, Позивачем були надані докази, що підтверджують числові значення митної вартості у тому числі і в частині, що стосується транспортування придбаного позивачем товару.

20. З огляду на викладене вище, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що доводи Апелянта про те, що митниці заявлені неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, спростовуються з огляду на викладене вище та наявними в матеріалах справи документами, які були надані Відповідачу під час проведення митних процедур.

21. При цьому, колегія суддів зазначає, що основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, то банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України, а саме статтею 53, заборонено.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 05.03.2019 у справі №815/5791/17.

22. Таким чином, правильним є висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для витребування у Позивача додаткових документів, визначених ч.3 ст.53 МК України. Отже, Позивачем надано усі необхідні документи, передбачені МК України, для визначення митної вартості товару за ціною контракту.

23. При цьому, колегія судів зазначає, що митні органи дійсно мають право реалізовувати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але такі повноваження повинні ними здійснюватися у спосіб, установлений законом, тобто в цьому випадку витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що так чи інакше впливають на визначення безпосередньо митної вартості.

24. Водночас, навіть у разі витребування додаткових документів, митний орган має враховувати, що ненадання їх повного пакету може бути підставою для коригування митної вартості лише тоді, коли подані документи є недостатніми або такими, що в сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації про заявлену митну вартість.

Аналогічний правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду від 20.02.2018 по справі № 809/1884/16, від 03.04.2018 по справі № 826/8797/16.

25. Разом з тим, незважаючи на вказані обставини, Апелянтом здійснено коригування заявленої Позивачем митної вартості товарів за резервним методом й відмовлено у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю.

26. У контексті аналізу вказаного питання та відповідних доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що в разі здійснення коригування митної вартості, у рішенні про коригування митний орган обов`язково повинен зазначити докладну інформацію та джерела, які ним використовувалися при визначенні митної вартості за відповідним методом. Тобто, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, контролюючий орган повинен також зазначити докладну інформацію і джерела, які ним використовувалися. У спірному рішенні про коригування митної вартості такі дані відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.03.2018 по справі № 809/4367/15.

29. Апеляційний суд відзначає, що резервний метод, який використав митний орган, є останнім можливим до застосування методом.

30. При цьому, згідно частини 4 статті 57 МК України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом (уповноваженою ним особою) з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України.

31. Колегія суддів також акцентує увагу на тому, що консультації за своїм змістом не можуть обмежуватися формально вимогою митного органу про надання додаткових документів, адже під час таких консультацій митний орган та декларант (уповноважена ним особа) можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією (за умови додержання вимог щодо її конфіденційності) з метою врегулювання проблемних питань визначення митної вартості.

32. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, процедура консультацій між митним органом та декларантом (уповноваженою ним особою) з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України проведена не була. Натомість Апелянт обмежився лише направленням до декларанта електронного повідомлення у якому зобов`язав його надати додаткові документи.

33. З огляду на викладене вище, колегія суддів не приймає до уваги доводи контролюючого органу про застосування ним резервного методу на підставі проведених консультацій з Позивачем.

34. З викладеного вбачається, що контролюючим органом було здійснено поверхневе та необ`єктивне дослідження документів, поданих Позивачем для проходження процедур митних формальностей, без дотримання принципу належного урядування.

35. Разом з тим, судова колегія враховує правові висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішенні у справі «Золотас проти Греції», про те, що стаття 1 Протоколу № 1, яка має за головну мету захистити особу від будь-якого посягання держави на повагу до її майна, може також вимагати позитивних зобов`язань, відповідно до яких держава має вжити певних заходів, необхідних для захисту права власності, зокрема, якщо існує прямий зв`язок між заходом, якого заявник може правомірно очікувати від влади, і ефективним користуванням ним своїм майном (Zolotas v. Greece, № 66610/09). Подібний висновок також викладений у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Капітал Банк АД проти Болгарії» (Capital Bank AD v. Bulgaria, № 49429/99).

У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини «Щокін проти України» (№ 23759/03 та № 37943/06) зазначено, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про «закон», стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі «Шпачек s.r.о.» проти Чеської Республіки» (SPACEK, s.r.o. v. THE CZECH REPUBLIC № 26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy № 33202/96).

Крім того, у рішеннях від 20 травня 2010 року та від 25 листопада 2008 року у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, в яких ЄСПЛ наголосив, що саме на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій та мінімізують ризик помилок.

36. Таким чином, документами, наданими Позивачем митному органу при здійсненні митного оформлення товару у їх сукупності, підтверджуються всі складові заявленої ним митної вартості товару за ціною договору і наявні в них відомості надають можливість перевірити її правильність.

37. Отже, Апелянтом не доведено наявності тих обставин, на які він посилається та які зводяться, на його думку, до неможливості визначення митної вартості імпортованого Позивачем товару за основним методом.

38. Водночас, постулатом адміністративного процесуального законодавства є презумпція винуватості відповідача у справі - суб`єкта владних повноважень (частина друга статті 77 КАС України), що обумовлює покладення обов`язку доказування в митних спорах на контролюючий орган, який у відповідності до принципу офіційного з`ясування обставин справи повинен доводити в суді обставини, що стали підставою для коригування заявленої декларантом митної вартості, та правомірність прийняття свого рішення, зокрема з дотриманням процедурних вимог.

39. Посилання Апелянта на правові висновки Верховного Суду України, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони не є релевантними до спірних правовідносин.

40. Перевіряючи всі доводи обох сторін, апеляційний суд також приймає до уваги правову позицію ЄСПЛ, викладену в рішенні від 21.01.1999 р. по справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", відповідно до якої "…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…".

41. Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для задоволення позову в цій справі.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

42. Таким чином, апеляційна скарга Черкаської митниці підлягає залишенню без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року - без змін.

43. Розподіл судових витрат.

Судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, а тому, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Черкаської митниці залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 19 травня 2024 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: Є.І. Мєзєнцев

В.В. Файдюк