Справа № 600/1992/24-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/1992/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брезіної Т.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України у Чернівецькій області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд винести рішення, яким:

- визнати протиправною відмову Управління державної міграційної служби у Чернівецькій області державної міграційної служби України, оформлену листом №Р-46/6/7301-24/7301.14/51-24 від 18.03.2024 року у прийнятті у ОСОБА_1 декларації про відмову від іноземного громадянства;

- зобов`язати Управління державної міграційної служби у Чернівецькій області державної міграційної служби України повторно розглянути звернення ОСОБА_1 про прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства та видачу паспорта громадянина України та прийняти рішення у відповідності до вимог Закону України «Про громадянство України», з урахуванням висновків викладених у рішенні суду.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що 26.08.2021 р. отримала тимчасове посвідчення громадянина України, з терміном дії до 25.08.2023 р. та була зобов`язана припинити іноземне громадянство протягом двох років. Позивач стверджує, що зверталась до Генерального консульства рф у Львові із заявою від 07.11.2021 р. про вихід із громадянства рф, однак 10.11.2021 р. позивачу було видано лише довідку про відсутність боргу по сплаті податків на території рф. Отже, позивач вказує, що до лютого 2022 р. отримати рішення про припинення російського громадянства отримати не змогла, а після повномасштабного вторгнення рф на територію України усі консульські установи рф в Україні були закриті, у зв`язку із чим звернулась до відповідача із заявою про прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства та видачу паспорта громадянина України. Таким чином, позивач стверджує, що вжив всіх можливих заходів для припинення іноземного законодавства, однак відповідач протиправно відмовив у задоволенні її заяви. З вказаних підстав позивач просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач у відзиві заперечував проти задоволення позову та вказав, що правомірно відмовлено у прийнятті декларації позивача про відмову від іноземного громадянства, оскільки не було подано пакет документів про припинення громадянства рф у визначений законодавством двохрічний термін.

Рух справи у суді

Судом відкрито провадження у адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 позивач народилась на території російської федерації. (а.с. 14-15).

Відповідно до свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_2 зареєстровано шлюб 28.12.2011 р. між позивачем та ОСОБА_2 . Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини вказано ОСОБА_3 . (а.с. 16).

Матеріали справи містять паспорт позивача громадянина російської федерації № НОМЕР_3 з терміном дії 03.04.2012 03.04.2022 року. (а.с. 17-20).

Також матеріали справи містять довідку Мінфіну росії від 10.11.2021 р. про відсутність боргу по сплаті податків на території рф та копію заповненого бланку заяви позивача від 07.11.2021 р. №700184244 про вихід з громадянства рф. (а.с. 24-28)

26.08.2021 р. позивач отримала тимчасове посвідчення громадянина України зі строком дії до 25.08.2023 р. та складено довідку №7310-00000050 про реєстрацію особи громадянином України. (а.с. 11-12, 22-23).

18.03.2024 р. відповідач повідомив позивача, що декларація про відмову від іноземного громадянства не можу бути прийнята, оскільки пакет документів про припинення громадянства рф не подано у визначений законодавством двохрічний термін. (а.с. 21).

Мотивувальна частина

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України Про громадянство України від 18.01.2001 року №2235-III (далі Закон №2235-III) у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин): громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках (абзац 2); громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України (абзац 4); іноземець - особа, яка не перебуває в громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав (абзац 5); реєстрація громадянства України - внесення запису про набуття особою громадянства України спеціально уповноваженим на те органом у відповідні облікові документи (абзац 9); зобов`язання припинити іноземне громадянство - письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України (абзац 12); незалежна від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) - невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), уповноваженим органом такої держави документа про припинення громадянства (підданства) особи у встановлений законодавством іноземної держави строк (крім випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років з дня подання клопотання, якщо строк не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи чи нездійснення такої процедури (абзац 13); декларація про відмову від іноземного громадянства - документ, у якому іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав (абзац 16).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону № 2235-III громадянство України набувається за територіальним походженням.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону № 2235-III особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону № 2235-III для оформлення набуття громадянства України в установленому порядку разом із заявою (клопотанням) про набуття громадянства України подається: особою без громадянства - декларація про відсутність іноземного громадянства; іноземцем - зобов`язання припинити іноземне громадянство.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону № 2235-III передбачено, що іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство), повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Іноземці, які мають усі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання документа про припинення громадянства (підданства), але з незалежних від них причин не можуть отримати його, подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначено Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215 (далі - Порядок №215).

Згідно з абз. 1 п. 119 Порядку № 215 особам, які набули громадянство України та взяли зобов`язання припинити іноземне громадянство, видаються тимчасові посвідчення громадянина України. Після подання цими особами в установленому Законом порядку документа про припинення іноземного громадянства або декларації про відмову від іноземного громадянства їм замість тимчасових посвідчень громадянина України залежно від місця проживання видаються паспорти громадянина України або паспорти громадянина України для виїзду за кордон.

Відповідно до п. 88 Порядку № 215 для скасування рішень про оформлення набуття громадянства України відповідно до статті 21 Закону територіальними органами Державної міграційної служби України, дипломатичними представництвами чи консульськими установами України готуються такі документи: а) подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України; б) документи, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням (стаття 8 Закону) або була поновлена у громадянстві України (стаття 10 Закону) шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянства України (довідка територіального органу Державної міграційної служби України, дипломатичного представництва чи консульської установи про те, що іноземець, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, не подав документ про припинення цього громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації його громадянином України, а незалежні від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства не існують (частина п`ята статті 8 та частина друга статті 10 Закону); інформація територіального органу Державної міграційної служби України про те, що іноземець, який подав декларацію про відмову від іноземного громадянства, не повернув паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави (частина восьма статті 8 та частина сьома статті 10); інформація про те, що на момент реєстрації громадянином України існували підстави, за наявності яких особа не поновлюється у громадянстві України (частини перша та друга статті 10 з урахуванням частини п`ятої статті 9 Закону; частина п`ята статті 10 Закону); інформація про інші неправдиві відомості та фальшиві документи, які були подані для набуття громадянства України відповідно до статей 8 та 10 Закону, або інформація про приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України відповідно до статей 8 та 10 Закону.

Оцінюючи доводи сторін у цій справі, суд наголошує, що нормами Закону №2235-III передбачено можливість набуття громадянства України за територіальним походженням, за умови звернення іноземця з відповідною заявою, однак положення частини другої статті 8 Закону № 2235-III містять імперативний припис щодо обов`язку таких осіб одночасно із заявою (клопотанням) про набуття громадянства України подати зобов`язання припинити іноземне громадянство. Надалі, у разі одержання позитивного рішення щодо вирішення такої заяви, іноземцю видається довідка про реєстрацію особи громадянином України, на підставі якої він має право оформити тимчасове посвідчення, що діє не більше двох років. Тому лише у разі виконання ним обов`язку припинити іноземне громадянство, така особа має право отримати паспорт України. Водночас, запроваджуючи інститут подання декларації про відмову від іноземного громадянства, законодавець в імперативному порядку насамперед зобов`язав іноземця, який звернувся із відповідною заявою до органу ДМС протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подати документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України. Такі дії передбачають активну поведінку іноземця, спрямовану на безпосереднє самостійне вирішення питання щодо отримання ним документу про припинення громадянства (підданства) іншої держави. І лише за певних причин, перелік та форма, яких наведено у статті 1 Закону № 2235-III (що насамперед передбачають вжиття іноземцем активних дій, зокрема, звернення до уповноваженого органу країни, від громадянства якої він має бажання відмовитися) та за умови доведення факту вжиття іноземцем усіх заходів задля отримання документу про відмову від попереднього громадянства, орган ДМС може прийняти у іноземця декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Вказне означає, що особа, яка набула громадянство України на загальних підставах за результатами вирішення її заяви про прийняття до громадянства України впродовж дворічного строку з моменту набуття такого громадянства повинна вчинити дії, спрямовані на отримання документа про припинення громадянства (підданства) іншої держави. І лише у разі невирішення такого питання у строки, передбачені законодавством країни громадянської належності чи відмови у вирішенні такої заяви за результатами звернення іноземця (за незалежних від нього причин, що розкриті та перелічені у Законі) він має право подати декларацію про відмову від іноземного громадянства безпосередньо до органу ДМС, що приймав його заяву. Крім того, визначаючи певну процедуру виходу з громадянства російської федерації, законодавством цієї країни насамперед передбачено, що особа повинна подати відповідну заяву, у якій висловити таке прохання як особисто або, як виняток, подати її через іншу особу, або надіслати поштою, за умови нотаріального засвідчення. Тобто громадяни російської федерації мають декілька варіантів вирішення такого питання, у тому числі і у разі настання обставин, що є винятковими. Водночас такі заяви за законодавством російської федерації можуть розглядатися протягом року з дня звернення.

Отже, межі дії приписів абз. 13 ст. 1 Закону № 2235-III у спірних правовідносинах необхідно оцінювати, виходячи із оцінки активних дій іноземця, які ним вчинялися з дати набуття ним громадянства України, щодо отримання документа про припинення іноземного громадянства.

Після 24.02.2022 року, у зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України 24.02.2022 року, Україна розірвала дипломатичні відносини з росією, що унеможливлює із цієї дати направлення різних запитів і листів до посольства російської федерації в Україні з огляду на припинення роботи його відділів на території України.

Проте особи, що мають бажання відмовитись від громадянства російської федерації не позбавлені права звернутися до дипломатичних представництв російської федерації, що продовжують працювати поза межами України, в інших територіально наближених країнах, обравши будь-який зручний для них спосіб звернення.

За таких обставин, з 24.02.2022 року органи ДМС можуть прийняти декларацію про відмову від іноземного громадянства від колишніх громадян російської федерації, які набули громадянство України на загальних підставах до 24.02.2022 року за двох умов: якщо такі особи як до, так і після 24.02.2022 року вже безпосередньо зверталися до уповноваженого органу російської федерації з відповідною заявою, у якій виявили бажання припинити попереднє громадянство, проте не отримали інформації щодо вирішення їхньої заяви протягом строків її розгляду, що підтверджується доказами; якщо такі особи як до, так і після 24.02.2022 року вже безпосередньо зверталися до уповноваженого органу російської федерації з відповідною заявою, отримали негативну відповідь та надали докази, що підтверджують ці обставини.

В інших випадках відсутні правові підстави для прийняття такої декларації у межах процедури, визначеної Законом № 2235-III, установленої для оформлення громадянства.

Як встановлено судом, 26.08.2021 р. позивач отримала тимчасове посвідчення громадянина України зі строком дії до 25.08.2023 р. та складено довідку №7310-00000050 про реєстрацію особи громадянином України.

У зв`язку з прийнятим рішенням про оформлення набуття громадянства України, позивачем подано зобов`язання припинити громадянство російської федерації протягом двох років з моменту набуття громадянства України та подати до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України, документ про припинення громадянства російської федерації, або ж у разі неотримання з незалежних від нього причин документа про припинення громадянства російської федерації - подати декларацію про відмову від громадянства цієї держави та повернути національний паспорт громадянина російської федерації до уповноваженого органу цієї держави.

27.02.2024 р. позивач звернулась до УДМС у Чернівецькій області із заявою про прийняття декларації про відмову від громадянства російської федерації.

18.03.2024 р. відповідач повідомив позивача, що декларація про відмову від іноземного громадянства не можу бути прийнята, оскільки пакет документів про припинення громадянства рф не подано у визначений законодавством двохрічний термін.

Суд звертає увагу, що у спірних правовідносинах саме на позивача, як особу, яка взяла на себе зобов`язання припинити іноземне громадянство, покладається обов`язок надати документи про припинення іноземного громадянства і тільки після надання відповідних документів органи ДМС можуть видати особі паспорт громадянина України.

При цьому, положення ст. 8 Закону № 2235-III визначають, що заява про відмову від іноземного громадянства до органу ДМС подається протягом двох років з моменту набуття особою громадянства України. При цьому, законодавцем чітко визначені підстави про право особи подати декларацію про відмову від іноземного громадянства, а саме: у разі неможливості виконати зобов`язання припинити іноземне громадянство.

Водночас, враховуючи те, що довідку №7310-00000050 про реєстрацію особи громадянином України на ім`я позивача видано було ще 25.08.2021 року, то до початку повномасштабного вторгнення рф на територію України (24.02.2022), коли консульські установи російської федерації ще працювали, позивач могла звернутися до консульських установ, відповідно до установленого порядку. За умови такого звернення, позивач могла б подати не декларацію про відмову від громадянства російської федерації, а документ уповноваженого органу російської федерації про вихід з громадянства російської федерації. Видачі зазначеного документа передує повернення національного паспорту громадянина російської федерації до уповноваженого органу цієї держави.

Натомість, позивач не отримавши, починаючи з 07.11.2021 р., відповіді рф на заяву про припинення громадянства не вчиняла жодних дій для вирішення її заяви, а подано 27.02.2024 р. декларацію про відмову від громадянства російської федерації, яка подана з порушенням двох років з моменту набуття громадянства України.

Суд звертає увагу на те, що процедура припинення громадянства російської федерації за ініціативою особи визначена федеральним законом російської федерації Про громадянство російської федерації. Проте особи, що мають бажання відмовитись від громадянства російської федерації не позбавлені права звернутися до дипломатичних представництв російської федерації, що продовжують працювати поза межами України, в інших територіально наближених країнах, обравши будь-який зручний для них спосіб звернення. Крім того, нездійснення процедури виходу з громадянства іноземної держави саме на території України не може слугувати підставою звернення із декларацією про відмову від іноземного громадянства, оскільки в розумінні абзацу 13 статті 1 Закону № 2235-III така процедура має не здійснюватися іноземною державою взагалі.

Також суд звертає увагу, що сам по собі факт припинення дипломатичних відносин з країною-агресором та роботи консульських установ російської федерації в Україні не є поважною та незалежною від особи причиною неотримання документа про припинення іноземного громадянства в розумінні абзацу 13 статті 1 Закону №2235-III.

Аналогічні правові висновки застосовано Верховним Судом у постановах від 19.12.2024 року у справі № 280/1155/23 та від 01.04.2025 року у справі №420/11071/23, які відповідно до положень ч. 5 ст. 242 КАС України враховано судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Відтак, суд встановив, що позивачем пропущено двохрічний термін для подання заяви про відмову від іноземного громадянства та не доведено наявність незалежної від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства, що унеможливлює прийняття такої заяви відповідачем, а тому суд вважає, що відповідачем не допущено протиправних дій чи бездіяльності у спірних правовідносинах.

Висновки за результатами розгляду справи

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідачем доведено правомірність оскаржуваної відмови, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Судові витрати

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки відповідач не поніс відповідні витрати з розглядом справи, суд не вирішує питання про їх стягнення.

Керуючись статтями 9, 14, 77, 78, 90, 139, 143, 241 - 246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України ,-

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 );

відповідач: Управління Державної міграційної служби в Чернівецькій області (вул. Шептицького, 25, м. Чернівці, )

Суддя Т.М. Брезіна