Справа № 560/10788/23
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/10788/23 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Тарновецький І.І.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

20 травня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Моніча Б.С. Гонтарука В. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди відповідно п. 1 положення постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі до 100 000 грн. за період з 01.11.2022 по 31.01.2023 пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі до 100 000 грн. за період з 01.11.2022 по 31.01.2023 пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтуванні апеляційної скарги апелянт послався на недотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що на його думку призвело до частково неправильного вирішення справи.

Враховуючи ст. 311 КАС України суд вирішив здійснити розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступні обставини справи.

Позивач згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 по стройовій частині від 09.05.2022 №3 зарахований 09.05.2022 до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 , справи та посаду прийняв і приступив до виконання обов`язків за посадою головного сержанта механізованого взводу механізованої роти Військової частини НОМЕР_1 .

Позивач брав безпосередню участь у бойових діях та здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах здійснення зазначених заходів у період з 24.07.2022 по 24.10.2022, у зв`язку з чим йому нараховувалася грошова винагорода в розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

24.10.2022 позивач вибув на стаціонарне лікування у цивільну лікарню м. Краматорськ згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 по стройовій частині від 24.10.2022 №171.

25.10.2022 позивач прибув до Військової частини та вибув на стаціонарне лікування у ВМКЦ ЗР м. Львів згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 по стройовій частині від 25.10.2022 №172.

09.11.2022 позивач прибув зі стаціонарного лікування та приступив до виконання службових обов`язків, згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 по стройовій частині від 09.11.2022 №181.

На адвокатський запит представника позивача від 22.02.2023 відповідачем було надано відповідь від 30.03.2023, до якої долучено докази вищенаведеної інформації.

Також повідомлено, що в період з 09.11.2022 по 31.01.2023 позивач не брав безпосередню участь у бойових діях та здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, виконував бойові (спеціальні) завдання за межами лінії бойового зіткнення, у зв`язку з чим йому нараховувалася грошова винагорода в розмірі 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць.

Позивач під час проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 поранень (травм), пов`язаних з захистом Батьківщини, не отримував.

31.01.2023 позивач вибув до нового місця служби до військової частини НОМЕР_2 згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 по стройовій частині від 31.01.2023 №31.

Звертаючись до суду з позовом, позивач вважає, що має право на додаткову винагороду, встановлену п. 1 Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 за період з 09.11.2022 по 31.01.2023 з розрахунку до 100 000 грн на місяць пропорційно часу участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

За результатом розгляду матеріалів справи суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність у позивача права на отримання додаткової винагороди збільшеної до 100000 грн за період 01.11.2022 по 31.01.2023, оскільки таке право не підтверджено належними та допустимими документальними доказами.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ст.17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Збройні Сили України та інші військові формування ніким не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів влади чи перешкоджання їх діяльності.

Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022 року, який неодноразово продовжувався та триває, зокрема на момент розгляду цієї справи.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 року №64 "Про введення воєнного стану в України" та № 69 "Про загальну мобілізацію" Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (надалі, також - Постанова №168), яка набрала чинності 28.02.2022 року та застосовується з 24.02.2022 року.

Пунктом 1 Постанови № 168, зокрема встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях або заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168, Міністром оборони України видано окреме доручення від 23.06.2022 року № 912/з/29 (надалі, також - Доручення від 23.06.2022 року № 912/з/29), згідно з пунктом 1 якого під терміном безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (далі - бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем:

бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка (який) веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій;

бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки)) під час перебування у складі органу військового управління, штабу у групування військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави;

бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями;

бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником; завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;

бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб);

виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей;

виконання бойових завдань у районах ведення бойових дій з виявлення повітряних цілей;

здійснення польотів у районах ведення воєнних дій, ведення повітряного бою;

здійснення заходів з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту;

виконання бойових (спеціальних) завдань кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії.

Вказане визначення також відображено у телеграмі Міністра оборони від 25.03.2022 № 248/1298.

Абзацами 1 та 2 пункту 3 Доручення від 23.06.2022 року № 912/з/29 передбачено, що райони ведення бойових дій визначати відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України, а склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави - відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України або начальника Генерального штабу Збройних Сил України.

Окремо, відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України визначати інші райони ведення бойових дій (у т.ч. повітряного простору), в яких також здійснювалися заходи з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії з визначенням конкретного місця та часу їх проведення.

Водночас, абзацами 3-7 пункту 3 Доручення від 23.06.2022 року № 912/з/29 визначено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад;

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

З аналізу вищезазначених норм слідує, що безпосередньою участю військовослужбовця у бойових діях або заходах є виконання військовослужбовцем у складі діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави та у визначених відповідним рішення Головнокомандувача Збройних Сил України районах ведення бойових дій завдань та участь військовослужбовця у заходах, перелік яких визначений пунктом 1 Доручення від 23.06.2022 №912/з/29.

При цьому, безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або заходах повинна бути підтверджена відповідними документами, перелік яких визначений абзацами 4-6 пункту 3 Доручення від 23.06.2022 року № 912/з/29, на підставі яких керівником органу військового управління видається наказ про виплату додаткової винагороди.

Підтвердженням безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах є довідка керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець складена за формою, наведеною в додатку № 1 Телеграми від 25.03.2022 року № 248/1298.

Як встановлено з матеріалів справи, суд першої інстанції ухвалою від 12.07.2024 зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 надати до суду інформацію про безпосередню участь позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій, журнал ведення оперативної обстановки, бойового донесення або постової відомості; рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу про участь кожного військовослужбовця у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по-батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах).

Відповідачем на виконання вимог ухвали суду від 12.07.2024 надано до суду рапорт начальника групи персоналу Військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_2 від 10.08.2024 та пояснення, в яких останній зазначає, що бойові накази (бойові розпорядження) в період з 09.11.2022 по 31.01.2023 безпосередньо старшому сержанту ОСОБА_1 в письмовій формі не віддавались, що унеможливлює надання їх копій (витягів). Враховуючи, що старший сержант ОСОБА_1 в період з 09.11.2022 по 31.01.2023 не брав безпосередню участь у бойових діях та здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії та не перебував у районах бойових дій, знаходився в районі розосередження особового складу військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 , в Журналі бойових дій військової частини НОМЕР_1 за вказаний період відсутні відомості стосовно старшого сержанта ОСОБА_1 . З метою надання суду вичерпної інформації про місця несення служби та завдання, які виконував старший сержант ОСОБА_1 в період з 09.11.2022 по 31.01.2023, на підставі розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 начальником групи персоналу Військової частини НОМЕР_1 здійснено перевірку облікових даних, про результати якої надано рапорт вх. №10082 від 10.08.2024, а саме: згідно зведених облікових даних по особовому складу Військової частини НОМЕР_1 старший сержант ОСОБА_1 в період з 09.11.2022 по 31.01.2023 знаходився в районі розосередження особового складу Військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 , виконував завдання з охорони майна та місць розміщення особового складу відповідно до наказів командира підрозділу, до виконання завдань в районах бойових дій не залучався. Інші докази були долучені під час першого розгляду справи і знаходяться в матеріалах справи.

Надаючи оцінку вказаним доказам, судова колегія погоджується з позицією суду першої інстанції, що сам по собі факт виконання позивачем службових обов`язків на території Донецької області та під час дії воєнного стану не створює для відповідача обов`язку нарахування збільшеної додаткової винагороди, оскільки підставою для її виплати є документальне підтвердження безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора.

В призмі викладеного судова колегія відхиляє як необгрунтовані доводи апелянта стосовно того, що для виплати додаткової грошової винагороди у розмірі, збільшеному до 100 000 грн не є обов`язковою лише безпосередня участь у бойових діях, оскільки положення пункту 1 Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 р. передбачають, також здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

В даному випадку, вказані твердження апелянта грунтуються виключно на помилковому трактуванні норм чинного законодавства, зокрема Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 р.

Окрім того, матеріали справи містять довідку, видану Військовою частиною НОМЕР_1 від 05.05.2024 №1053, відповідно до якої позивач у період з 09.07.2022 по 14.10.2022, з 21.10.2022 по 24.10.2022, з 25.10.2022 по 25.10.2022, з 09.11.2022 по 31.01.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в н.п.: Бахмут, Кліщіївка, Одрадівка, Курдюмівка, Ямпіль, Кодема, Зайцеве Донецькій області; Балаклія, Вербівка, Андріївка Харківської області.

Водночас вищезазначена довідка не містить інформації саме про безпосередню участь позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів у вказаний період, в той час як Постановою КМУ №168 передбачено саме таке формулювання.

Окрім того, поза увагою не може залишитися той факт, що довідка складена не за формою наведеною в додатку № 1 Телеграми від 25.03.2022 № 248/1298, а тому не є підставою для нарахування та виплати додаткової винагороди збільшеної до 100000 гривень для військовослужбовця відрядженого для безпосередньої участі у бойових діях або заходах.

До того ж, у надій довідці чітко наголошено, що остання є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій.

Натомість, підставою для виплати додаткової винагороди збільшеної до 100000 гривень військовослужбовцям, які були відряджені для безпосередньої участі у бойових діях або заходах за умовами постанови КМУ № 168 та Доручення від 23.06.2022 року № 912/з/29 є наказ керівника органу військового управління про виплату додаткової винагороди виданого на підставі документів, чіткий перелік яких визначений абзацами 4-6 пункту 3 Доручення від 23.06.2022 року № 912/з/29.

Судова колегія звертає увагу на те, що під терміном "безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів" слід розуміти виконання військовослужбовцем: бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави в районі ведення воєнних (бойових) дій; виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей; виконання бойових завдань у районах бойових дій з виявлення повітряних цілей та ін.

Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, визначається на підставі: бойового наказу (бойового розпорядження); журналу бойових дій, рапорту командиру підрозділу.

Відтак, судова колегія резюмує, що перебування позивача на території, яка відноситься до території бойових дій, а також віднесення підрозділу до певних роду військ, без наявності вказаних вище доказів про безпосередню участь позивача саме у бойових діях на відповідних територіях не є безумовною підставою для нарахування позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №168, виходячи з розрахунку 100000 грн.

Відтак, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність протиправної бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачу за період з 09.11.2022 по 31.01.2023 додаткової винагороди з розрахунку 100000 грн на місяць пропорційно часу участі у заходах, визначених постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 № 168.

При цьому, колегія суддів наголошує, що судом в межах розгляду цієї справи, не ставиться під сумнів участь позивача у бойових діях або інших заходах у спірний період.

До того ж, як було встановлено вище, позивачу грошова винагорода за період з 24.07.2022 по 24.10.2022 нарахована та виплачена пропорційно виходячи із 100000 грн.

Наразі, в межах даної справи, не доведено право позивача на додаткову винагороду, встановлену п. 1 Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 за період з 09.11.2022 по 31.01.2023 з розрахунку до 100 000 грн на місяць пропорційно часу участі у таких заходах.

В контексті викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Моніч Б.С. Гонтарук В. М.