Справа № 520/31096/23
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2025-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 р. Справа № 520/31096/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2025, головуючий суддя І інстанції: Тітов О.М., м. Харків, повний текст складено 19.02.25 по справі № 520/31096/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі по тексту - відповідач, ГУПФУ в Харківській області), в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (Код , 61022, Харківська обл., місто Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх) щодо неврахування при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 (ід. номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), довідки № 16 від 13.11.2015 року, яка видана ООО «ТО-6 Метростроя» (мовою оригіналу) про фактичну суму заробітку за період з 2000-2003 рік, довідки № 11 від 13.11.2015 року, яка видана ООО «ТО-6 Метростроя» (мовою оригіналу) про фактичну суму заробітку за період з 2003-2004 рік, довідки № 12 від 13.11.2015 року, яка видана ООО «ТО-6 Метростроя» (мовою оригіналу) про фактичну суму заробітку за період з 2005-2006 рік, довідки № 13 від 13.11.2015 року, яка видана ООО «ТО-6 Метростроя» (мовою оригіналу) про фактичну суму заробітку за період з 2007-2008 рік, довідки № 14 від 13.11.2015 року, яка видана ООО «ТО-6 Метростроя» (мовою оригіналу) про фактичну суму заробітку за період з 2009-2010 роки, довідки № 15 від 13.11.2015 року, яка видана ООО «ТО-6 Метростроя» (мовою оригіналу) про фактичну суму заробітку за період з 2011-2012 роки, довідки № 16 від 13.11.2015 року, яка видана ООО «ТО-6 Метростроя» (мовою оригіналу) про фактичну суму заробітку за період з 2013-2014 роки, довідки № 17 від 13.11.2015 року, яка видана ООО «ТО-6 Метростроя» (мовою оригіналу) про фактичну суму заробітку за 2015 рік;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, 61022, Харківська обл., місто Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх) здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 (інд. номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з моменту призначення пенсії, з урахуванням довідки № 16 від 13.11.2015 року, яка видана ООО «ТО-6 Метростроя» (мовою оригіналу) про фактичну суму заробітку за період з 2000-2003 роки, довідки № 11 від 13.11.2015 року, яка видана ООО «ТО-6 Метростроя» (мовою оригіналу) про фактичну суму заробітку за період з 2003-2004 роки, довідки № 12 від 13.11.2015 року, яка видана ООО «ТО-6 Метростроя» (мовою оригіналу) про фактичну суму заробітку за період з 2005-2006 роки, довідки № 13 від 13.11.2015 року, яка видана ООО «ТО-6 Метростроя» (мовою оригіналу) про фактичну суму заробітку за період з 2007-2008 роки, довідки № 14 від 13.11.2015 року, яка видана ООО «ТО-6 Метростроя» (мовою оригіналу) про фактичну суму заробітку за період з 2009-2010 роки, довідки № 15 від 13.11.2015 року, яка видана ООО «ТО-6 Метростроя» (мовою оригіналу) про фактичну суму заробітку за період з 2011-2012 роки, довідки №16 від 13.11.2015 року, яка видана ООО «ТО-6 Метростроя» (мовою оригіналу) про фактичну суму заробітку за період з 2013-2014 роки, довідки № 17 від 13.11.2015 року, яка видана ООО «ТО-6 Метростроя» (мовою оригіналу) про фактичну суму заробітку за 2015 рік.

В обґрунтування позовних вимог зазначив про протиправність відмови ГУ ПФУ в Харківській області у врахуванні при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах виданих ООО «ТО-6 Метростроя» довідок: № 16 від 13.11.2015 про фактичну суму заробітку за період з 2000-2003 роки, № 11 від 13.11.2015 про фактичну суму заробітку за період з 2003-2004 роки, № 12 від 13.11.2015 про фактичну суму заробітку за період з 2005-2006 роки, № 13 від 13.11.2015 про фактичну суму заробітку за період з 2007-2008 роки, № 14 від 13.11.2015 про фактичну суму заробітку за період з 2009-2010 роки, № 15 від 13.11.2015 про фактичну суму заробітку за період з 2011-2012 роки, № 16 від 13.11.2015 про фактичну суму заробітку за період з 2013-2014 роки, № 17 від 13.11.2015 про фактичну суму заробітку за 2015 рік, оскільки у всіх вказаних документах зазначено про сплату страхових внесків в пенсійний орган рф, а тому відмова через неможливість перевірки сплати роботодавцем страхових внесків є неприйнятною.

Крім того, невиконання страхувальником обов`язку зі сплати страхових внесків не може позбавляти особу соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на підприємстві, адже суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту населення.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2025 у справі № 520/31096/23 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, 61022, Харківська обл., місто Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх) щодо неврахування при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 (інд. номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), довідки № 16 від 13.11.2015 року, яка видана ООО «ТО-6 Метростроя» (мовою оригіналу) про фактичну суму заробітку за період з 2000-2003 роки, довідки № 11 від 13.11.2015 року, яка видана ООО «ТО-6 Метростроя» (мовою оригіналу) про фактичну суму заробітку за період з 2003-2004 роки, довідки № 12 від 13.11.2015 року, яка видана ООО «ТО-6 Метростроя» (мовою оригіналу) про фактичну суму заробітку за період з 2005-2006 роки, довідки № 13 від 13.11.2015 року, яка видана ООО «ТО-6 Метростроя» (мовою оригіналу) про фактичну суму заробітку за період з 2007-2008 роки, довідки № 14 від 13.11.2015 року, яка видана ООО «ТО-6 Метростроя» (мовою оригіналу) про фактичну суму заробітку за період з 2009-2010 роки, довідки № 15 від 13.11.2015 року, яка видана ООО «ТО-6 Метростроя» (мовою оригіналу) про фактичну суму заробітку за період з 2011-2012 роки, довідки № 16 від 13.11.2015 року, яка видана ООО «ТО-6 Метростроя» (мовою оригіналу) про фактичну суму заробітку за період з 2013-2014 роки, довідки № 17 від 13.11.2015 року, яка видана ООО «ТО-6 Метростроя» (мовою оригіналу) про фактичну суму заробітку за 2015 рік.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, 61022, Харківська обл., місто Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх) здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 (інд. номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з моменту призначення пенсії, з урахуванням довідки № 16 від 13.11.2015 року, яка видана ООО «ТО-6 Метростроя» (мовою оригіналу) про фактичну суму заробітку за період з 2000-2003 роки, довідки № 11 від 13.11.2015 року, яка видана ООО «ТО-6 Метростроя» (мовою оригіналу) про фактичну суму заробітку за період з 2003-2004 роки, довідки № 12 від 13.11.2015 року, яка видана ООО «ТО-6 Метростроя» (мовою оригіналу) про фактичну суму заробітку за період з 2005-2006 роки, довідки № 13 від 13.11.2015 року, яка видана ООО «ТО-6 Метростроя» (мовою оригіналу) про фактичну суму заробітку за період з 2007-2008 роки, довідки № 14 від 13.11.2015 року, яка видана ООО «ТО-6 Метростроя» (мовою оригіналу) про фактичну суму заробітку за період з 2009-2010 роки, довідки № 15 від 13.11.2015 року, яка видана ООО «ТО-6 Метростроя» (мовою оригіналу) про фактичну суму заробітку за період з 2011-2012 роки, довідки №16 від 13.11.2015 року, яка видана ООО «ТО-6 Метростроя» (мовою оригіналу) про фактичну суму заробітку за період з 2013-2014 роки, довідки № 17 від 13.11.2015 року, яка видана ООО «ТО-6 Метростроя» (мовою оригіналу) про фактичну суму заробітку за 2015 рік.

Відповідач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та процесуального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2025 по справі № 520/31096/23 в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про відсутність в діях пенсійного органу ознак протиправності, оскільки на виконання рішення суду у справі № 360/4007/21 позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, водночас, зобов`язань щодо врахування спірних довідок при призначенні пенсії, вказане судове рішення не містило.

Крім того, оскільки з 01.01.2023 російська федерація вийшла з участі в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі по тексту Угода), неможливим є витребування копій первинних документів, на підставі яких були видані спірні довідки, що унеможливлює здійснити перевірку достовірності їх видачі, та, як наслідок, врахування відомостей, зазначених у них.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є внутрішньо переміщеною особою та перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 22.10.2021 у справі №360/4007/21 позов ОСОБА_1 задоволено та, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву позивача від 31.03.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зарахувавши до загального страхового стажу та до пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи ОСОБА_1 з 15.09.1986 по 02.10.1994, з 08.12.1997 по 31.01.1998 в шахті № 21 (шахта «Північна»), з 15.12.2003 по 12.10.2008, з 13.10.2008 по 13.04.2014, з 22.05.2014 по 28.03.2015, з 29.04.2015 по 26.03.2016 в ТОВ «Тунельний загін № 6 Метробуду», та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

На виконання рішення суду позивачу призначено пенсію та зараховано до стажу відповідні періоди роботи.

Разом з тим, позивачу не були зараховані довідки про заробітну плату № 16 від 13.11.2015 року, яка видана ООО «ТО-6 Метростроя» (мовою оригіналу) про фактичну суму заробітку за період з 2000-2003 роки, довідки № 11 від 13.11.2015 року, яка видана ООО «ТО-6 Метростроя» (мовою оригіналу) про фактичну суму заробітку за період з 2003-2004 роки, довідки № 12 від 13.11.2015 року, яка видана ООО «ТО-6 Метростроя» (мовою оригіналу) про фактичну суму заробітку за період з 2005-2006 роки, довідки № 13 від 13.11.2015 року, яка видана ООО «ТО-6 Метростроя» (мовою оригіналу) про фактичну суму заробітку за період з 2007-2008 роки, довідки №14 від 13.11.2015 року, яка видана ООО «ТО-6 Метростроя» (мовою оригіналу) про фактичну суму заробітку за період з 2009-2010 роки, довідки № 15 від 13.11.2015 року, яка видана ООО «ТО-6 Метростроя» (мовою оригіналу) про фактичну суму заробітку за період з 2011-2012 роки, довідки № 16 від 13.11.2015 року, яка видана ООО «ТО-6 Метростроя» (мовою оригіналу) про фактичну суму заробітку за період з 2013-2014 роки, довідки № 17 від 13.11.2015 року, яка видана ООО «ТО-6 Метростроя» (мовою оригіналу) про фактичну суму заробітку за 2015 рік.

У відзиві ГУ ПФУ в Харківській області зазначено, що питання зарахування довідок щодо заробітної плати не було предметом розгляду в судовому рішенні, в відтак такі довідки не були враховані при призначенні пенсії позивачу.

Вважаючи, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області протиправно відмовлено у врахуванні спірних довідок, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відмова відповідача не ґрунтується на чинному законодавстві України, оскільки припинення участі російської федерації в Угоді, так само, як і прийняття постанови Кабінетом Міністрів України від 29.11.2022 № 1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", не є підставою для відмови в обчисленні стажу роботи позивача, оскільки такий стаж ним набутий до ухвалення відповідних рішень, а тому позивач не може нести тягар негативних наслідків у вигляді відмови у врахуванні довідок про розмір заробітної плати при призначенні (перерахунку) пенсії.

Окрім того, в силу пункту 2 статті 13 Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають. Денонсація Угоди від 13.03.1992 року російською федерацією означає, що вказана Угода припинила породження зобов`язань російської федерації у майбутньому, але не впливає на права, зобов`язання або юридичне становище учасників цієї Угоди, які виникли в результаті її виконання, - вони зберігаються і після припинення вказаної Угоди.

Наведені положення вказаних міжнародних договорів передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчислення. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно із законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться за законодавством держави, на території якого вони проживають.

При цьому, ненадання/ненадходження інформації щодо відрахованих сум єдиного соціального внеску до відповідного пенсійного фонду не може бути підставою для позбавлення особи права на пенсійне забезпечення та врахування стажу за вказаний час роботи.

Судом враховано, що спірні довідки відображають суми заробітної плати позивача, отриманої у відповідний період, інформацію про роботодавця (податкового агента), отримані доходи, сплачені податки, а будь-яких належних доказів невідповідності змісту довідки, доказів її недостовірності відповідач не надав. З посиланням на правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду від 21.11.2019 у справі №348/463/17 та від 13.02.2020 у справі №523/19088/16-а, суд зазначив, що відсутність або ненадання документів підприємства, на якому працював пенсіонер, не може бути підставою для настання для останнього несприятливих наслідків за відсутності його вини у неможливості їх одержання.

Відтак, у цьому випадку позивач не може бути позбавлений права на врахування сум отриманої ним заробітної плати при обчисленні пенсії лише через неможливість перевірки довідок відповідними пенсійними органами.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на належне отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом № 1058-ІV.

Згідно з положеннями статті 1 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно із частиною 2 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За приписами частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно із положеннями статті 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі по тексту - Закон № 1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

В силу частини 1 статті 114 Закону № 1058-VI право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-VI, працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 45 років - які народилися по 31 березня 1970 року включно, 45 років 6 місяців - з 1 квітня 1970 року по 30 вересня 1970 року, 46 років - з 1 жовтня 1970 року по 31 березня 1971 року, 46 років 6 місяців - з 1 квітня 1971 року по 30 вересня 1971 року, 47 років - з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року, 47 років 6 місяців - з 1 квітня 1972 року по 30 вересня 1972 року, 48 років - з 1 жовтня 1972 року по 31 березня 1973 року, 48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року, 49 років - з 1 жовтня 1973 року по 31 березня 1974 року, 49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року, 50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 20 років 6 місяців у чоловіків і не менше 15 років 6 місяців у жінок, з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 21 року у чоловіків і не менше 16 років у жінок, з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 21 року 6 місяців у чоловіків і не менше 16 років 6 місяців у жінок, з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 22 років у чоловіків і не менше 17 років у жінок, з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 22 років 6 місяців у чоловіків і не менше 17 років 6 місяців у жінок, з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 23 років у чоловіків і не менше 18 років у жінок, з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 23 років 6 місяців у чоловіків і не менше 18 років 6 місяців у жінок, з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 24 років у чоловіків і не менше 19 років у жінок, з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 24 років 6 місяців у чоловіків і не менше 19 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи, жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Отже, необхідними умовами для призначення чоловікам пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 є, зокрема: зайнятість повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, атестація робочих місць, досягнення 50 років, наявність страхового стажу не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Колегією суддів встановлено, що на виконання рішення суду у справі № 360/4007/21 позивачу, за його заявою, з 07.07.2022 призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1. При цьому, позивачем при первинному зверненні до пенсійного органу надавались разом із заявою про призначення пенсії спірні довідки.

Однак, вказані довідки не були враховані при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 з огляду на те, що з 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, що і зумовило звернення до суду із даним позовом.

Щодо правомірності таких дій пенсійного органу колегія суддів зазначає наступне.

13.03.1992 державами-учасницями СНД підписано Угоду про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення, в якій закріплено принцип територіальності, згідно з яким пенсійне забезпечення громадян держав-учасників здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають (ст. 1).

Угоду було підписано з метою взаємного визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань «відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди». Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.

Згідно із статтею 3 вказаної Угоди, усі витрати, пов`язані із здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.

Відповідно до статті 5 вказаної Угоди така розповсюджує свою дію на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держави-учасниць угод.

Згідно з частинами 2-3 статті 6 цієї Угоди для встановлення права на пенсію, у тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди.

Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

Колегія суддів зазначає, що вказаного Угодою визначено стаж, який підлягає безумовному врахуванню при призначенні пенсії, і відповідно, заробіток за такий період також підлягає включенню при обчисленні пенсії.

Згідно з положеннями статті 7 вказаної Угоди, розмір пенсії переглядається відповідно до законодавства держави - учасниці Угоди за новим місцем проживання пенсіонера з дотриманням умов, передбачених пунктом 3 статті 6 цієї Угоди.

Відповідно до статті 11 вказаної Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

Згідно із частиною 2 статті 13 вказаної Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

З огляду на наведені вище положення, колегія суддів зазначає, що вихід РФ, та в подальшому, України, з вказаної угоди жодним чином не повинен тягнути за собою негативних наслідків для громадян України, у тому числі і для позивача, оскільки пенсійні права останніх виникли ще задовго до виходу держави-учасниці із Угоди, а відтак, заробітна плата, отримана позивачем на території РФ, не може бути неврахованою під час визначення пільгового стажу при призначенні пенсії саме з таких підстав.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"(далі по тексту - Порядок № 22-1).

Згідно з підпунктом 2 пункту 2.1 Порядку № 22-1 особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, передбачені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, а за періоди роботи після 01 січня 2004 року додатково надається інформація, отримана органами, що призначають пенсію, від відповідних фондів держав - учасниць міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення (в довільній формі) про сплату страхових внесків.

Відповідно до підпункту 3 пункту 2.1 Порядку № 22-1 для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення).

За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Особи, яким пенсія відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення призначається з урахуванням заробітної плати, отриманої за періоди роботи на територіях держав-учасниць міжнародних договорів (угод), надають довідки про заробітну плату для призначення пенсії (з розбивкою по місяцях), видані підприємствами, установами чи організаціями (їх правонаступниками), де працювала особа, або архівними установами;

Відповідно до пункту 2.10 Порядку № 22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми. Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем разом із заявою про призначення пенсії надавались :

- довідка №16 від 13.11.2015 року, яка видана ООО «ТО-6 Метростроя» (мовою оригіналу) про фактичну суму заробітку за період з 2000-2003 роки;

- довідка №11 від 13.11.2015 року, яка видана ООО «ТО-6 Метростроя» (мовою оригіналу) про фактичну суму заробітку за період з 2003-2004 роки;

- довідка №12 від 13.11.2015 року, яка видана ООО «ТО-6 Метростроя» (мовою оригіналу) про фактичну суму заробітку за період з 2005-2006 роки;

- довідка №13 від 13.11.2015 року, яка видана ООО «ТО-6 Метростроя» (мовою оригіналу) про фактичну суму заробітку за період з 2007-2008 роки;

- довідка №14 від 13.11.2015 року, яка видана ООО «ТО-6 Метростроя» (мовою оригіналу) про фактичну суму заробітку за період з 2009-2010 роки;

- довідка №15 від 13.11.2015 року, яка видана ООО «ТО-6 Метростроя» (мовою оригіналу) про фактичну суму заробітку за період з 2011-2012 роки;

- довідка №16 від 13.11.2015 року, яка видана ООО «ТО-6 Метростроя» (мовою оригіналу) про фактичну суму заробітку за період з 2013-2014 роки;

- довідка №17 від 13.11.2015 року, яка видана ООО «ТО-6 Метростроя» (мовою оригіналу) про фактичну суму заробітку за 2015 рік.

Дослідивши зміст вказаних документів, колегією суддів встановлено, що у всіх перелічених довідках містяться відомості про сплату страхових внесків на пенсійне забезпечення в пенсійний фонд російської федерації за вказаний у них період, а також інформація про те, що довідки видані на підставі особових рахунків.

Таким чином, долученими ОСОБА_1 документами у повному обсязі підтверджується сплата страхових внесків роботодавцем.

При цьому, колегія суддів зауважує, що Порядком № 22-1 не встановлено обов`язку особи, яка звертається за призначенням пенсії, подавати разом із відповідною заявою первинні документи, на підставі яких були видані довідки про заробітну плату. Крім того, зі змісту спірних довідок вбачається, що видані вони саме на підставі особових рахунків.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 4.2 розділу 4 Порядку 22-1, при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, зокрема:

реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;

уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;

повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;

надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку.

Тобто, перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при перерахунку позивачу пенсії.

Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 21.02.2020 у справі № 291/99/17, від 12.04.2021 у справі № 219/4550/17, від 03 червня 2021 року у справі № 127/8001/17.

Колегія суддів наголошує, що заробіток позивача, отриманий на території рф, який він просить врахувати при обчисленні розміру пенсії був отриманий ним до введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

В свою чергу, жодних сумнівів щодо достовірності відомостей, зазначених у спірних довідках пенсійним органом не наведено, а сам по собі вихід рф з участі в Угоді від 13.03.1992 не може слугувати підставою для відмови у зарахуванні отриманого на території рф заробітку при визначенні розміру пенсії.

Таким чином, оскільки надані позивачем спірні довідки, були отримані ним до введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, містять посилання на особові рахунки, як на первинні документи, на підставі яких вони видані, а позивач набув достатній для призначення пенсії за Списком № 1 трудовий стаж, неврахування даних таких довідок протиправно зменшить розмір пенсії з урахуванням набутого ОСОБА_1 заробітку на території рф.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що відповідно до вимог частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу частини 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом норм частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що під час розгляду справи відповідачем жодним чином не доведено факту сумнівності відомостей, зазначених у спірних довідках. Видача останніх органом РФ беззаперечно не підтверджує недостовірність відомостей вказаних в них, а відтак, жодним чином не впливає та не повинно обмежувати право позивача на пенсійне забезпечення. Крім того, жодних доказів на підтвердження вказаних обставин матеріали справи не містять.

Згідно з частиною третьою статті 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду України мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також у необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інші відомості, передбачені законодавством для визначення права на пенсію.

Отже, правом вимагати додаткові документи від підприємств, організацій і окремих осіб наділені лише органи, що призначають пенсії, а не особи, яким призначається пенсія. А відтак, у разі сумніву в розмірі заробітної плати, яка враховується при обчисленні пенсії, відповідач мав право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

У зв`язку з тим, що будь-яких посилань на невідповідність довідки діючому законодавству відповідачем не наведено, а відсутність документів підприємства, на якому працював пенсіонер, не може бути підставою для настання для нього несприятливих наслідків, з урахуванням того, що сам пенсіонер вчинив усі необхідні дії для призначення пенсії з урахуванням заробітної плати за відповідний період, відмова у врахуванні заробітної плати за вказані у довідці періоди роботи позивача є неправомірною.

Вищевказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.11.2019 у справі № 348/463/17.

За встановлених у справі обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність у пенсійного органу підстав для відмови у врахуванні заробітку, визначеного в наданих ОСОБА_1 довідках, що правомірно слугувало підставою для задоволення позову в частині визнання такої відмови протиправною.

Колегія суддів зауважує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Згідно з положеннями Рекомендації Комітету ОСОБА_4 Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_4 11 березня 1980 року під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06 листопада 2019 року у справі № 509/1350/17 зазначила, що суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

При цьому, застосування такого способу захисту у цій справі вимагає з`ясування судом, чи виконано позивачем усі визначені законом умови, необхідні для прийняття рішення про поновлення виплати пенсії.

Відповідно до пунктів 2, 4 та 10 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт чи окремі його положення; визнати бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії; визначити інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У справі, що переглядається, позивачем, при первинному зверненні до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії з урахуванням спірних довідок, було дотримано всіх визначених законодавством умов, а відтак, у відповідача відсутній вибір між декількома можливими правомірними рішеннями, а тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Отже, з огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 з моменту призначення пенсії, з урахуванням довідки № 16 від 13.11.2015 року, яка видана ООО «ТО-6 Метростроя» (мовою оригіналу) про фактичну суму заробітку за період з 2000-2003 рік, довідки №11 від 13.11.2015 року, яка видана ООО «ТО-6 Метростроя» (мовою оригіналу) про фактичну суму заробітку за період з 2003-2004 роки, довідки №12 від 13.11.2015 року, яка видана ООО «ТО-6 Метростроя» (мовою оригіналу) про фактичну суму заробітку за період з 2005-2006 роки, довідки №13 від 13.11.2015 року, яка видана ООО «ТО-6 Метростроя» (мовою оригіналу) про фактичну суму заробітку за період з 2007-2008 роки, довідки №14 від 13.11.2015 року, яка видана ООО «ТО-6 Метростроя» (мовою оригіналу) про фактичну суму заробітку за період з 2009-2010 роки, довідки №15 від 13.11.2015 року, яка видана ООО «ТО-6 Метростроя» (мовою оригіналу) про фактичну суму заробітку за період з 2011-2012 роки, довідки № 16 від 13.11.2015 року, яка видана ООО «ТО-6 Метростроя» (мовою оригіналу) про фактичну суму заробітку за період з 2013-2014 роки, довідки №17 від 13.11.2015 року, яка видана ООО «ТО-6 Метростроя» (мовою оригіналу) про фактичну суму заробітку за 2015 рік.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч.4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2025 по справі № 520/31096/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій Я.М. Макаренко