Справа № 260/2210/25
Суддя: Фазикош О. В.
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.05.2025 місто Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В. розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 (88005, Закарпатська область, м. Ужгород) до інспектора відділення поліції №1 (м. Кролевець) Конотопського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області старшого лейтенанта поліції Бойко Євгенія Анатолійовича (41300, Сумська область, м. Кролевець, вул. Грушевського, 21) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

28 березня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із скаргою до інспектора відділення поліції №1 (м. Кролевець) Конотопського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області старшого лейтенанта поліції Бойко Євгенія Анатолійовича, якою просить скасувати «постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕНА №4290093, складеною інспектором відділення поліції №1 (м. Кролевець) Конотопського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області старшим лейтенантом поліції Бойко Євгенієм Анатолійовичем 17.03.2025 року, згідно якої на мене ОСОБА_1 , було накладено стягнення у вигляді штрафу, в розмірі 425 грн».

Ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду Скраль Т.В., адміністративну справу №260/2210/25 передано на розгляд Ужгородському міськрайонному суду Закарпатської області за підсудністю.

Відповідно до ст. 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення такої без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 18.04.2025 року вказану позовну заяву залишено без руху у зв`язку з тим, що вона подана без додержання вимог, установлених статтями 160, 161, ч.1 ст. 123 КАС України, та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Зокрема у позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Згідно ч.ч.1-4 ст. 161 КАС України:

До позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

У разі подання позовної заяви та доданих до неї документів в електронній формі через електронний кабінет до позовної заяви додаються докази надсилання її копії та копій доданих документів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 44 цього Кодексу.

Суб`єкт владних повноважень при поданні адміністративного позову в паперовій формі зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надіслання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій позовної заяви та доданих до неї документів. Таке надсилання може здійснюватися в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 44 цього Кодексу.

У разі подання до суду суб`єктом владних повноважень позову про заборону політичної партії направлення копії позовної заяви та копій доданих до неї документів здійснюється відповідно до абзацу другого частини третьої статті 289-3 цього Кодексу.

До позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Подана ОСОБА_1 скарга не відповідає формі адміністративного позову (позовної заяви). Скарга не містить адреси проживання (зареєстрованого місця проживання) позивача, а вказано лише на те, що адресою є «88005, Закарпатська область, м. Ужгород, на вимогу».

Зі змісту скарги вбачається, що відповідачем по справі зазначено інспектора відділення поліції №1 (м. Кролевець) Конотопського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області старшого лейтенанта поліції Бойко Євгенія Анатолійовича (41300, Сумська область, м. Кролевець, вул. Грушевського, 21).

Згідно ст. 25 КАС України, адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Якщо така особа не має місця проживання (перебування) в Україні, тоді справу вирішує адміністративний суд за місцезнаходженням відповідача.

У разі невизначеності цим Кодексом територіальної підсудності адміністративної справи така справа розглядається адміністративним судом за вибором позивача.

Згідно ч.2 ст. 26 КАС України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

У даному випадку позивач звернувся до суду зі скаргою на дії інспектора відділення поліції №1 (м. Кролевець) Конотопського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області старшого лейтенанта поліції Бойко Євгенія Анатолійовича, адреса знаходження відповідача, 41300, Сумська область, м. Кролевець, вул. Грушевського, 21. Адресу свого місця проживання (зареєстроване місце проживання ) позивачем не вказано.

За наслідком чого, суд позбавлений можливості встановити належне зареєстроване місцезнаходження учасників провадження у справі, що впливає на визначення територіальної юрисдикції справи.

Згідно з положеннями ст.46 КАС України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ст.213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень (частини 1 та 2ст.222 КУпАП).

При цьому, приписами ч.1ст.13 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліцією; 2) територіальні органи поліції.

Відповідно до ч.1 ст.15 «Про Національну поліцію» територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання.

Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені органів Національної поліції» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, є саме орган Національної поліції - суб`єкт владних повноважень, а не підрозділ Національної поліції або ж особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Правову позицію з даного питання було висловлено Верховним Судом у постанові від 26 грудня 2019 року по справі №724/716/16-а (провадження № К/9901/12750/18).

З огляду на викладене, оскільки відповідач інспектор патрульної поліції є посадовою особою відповідного органу, який діє не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органу Національної поліції, при цьому відділення поліції №1 (м. Кролевець) Конотопського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області є структурним підрозділом ГУНП в Сумській області, який не є юридичною особою, не може виступати відповідачем у справі за адміністративним позовом, суд зазначає, що належним відповідачем може бути лише орган Національної поліції, від імені якого діяв співробітник поліції, і який є юридичною особою.

Приймаючи вищевказані положення законодавства, суд зазначає, що у разі визначення вірних даних про відповідача по справі, позивач має право у відповідності до ч.1 ст. 25 КАС України обрати альтернативну підсудність справи за своїм зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування,знаходження) або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 161 КАС України, до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

У разі подання позовної заяви та доданих до неї документів в електронній формі через електронний кабінет до позовної заяви додаються докази надсилання її копії та копій доданих документів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 44 цього Кодексу…

Разом із тим, із матеріалів справи не надається за можливе встановити, що дана справа подана в електронній формі через електронний кабінет. Окрім того, до матеріалів справи не додано ані докази надсилання її копії та копій доданих документів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 44 цього Кодексу, ані копію скарги з додатками для відповідача.

Окрім того, в порушення вимог ч.3 ст. 161 КАС України, заявником не додано документ про сплату судового збору або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач при цьому покликається на положення п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір», згідно якого учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Сплата судового збору також відповідає пункту 1 частини другої статті 129 Основного Закону України, згідно з яким до основних засад (принципів) судочинства віднесено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно частин першої, другої статті 132 КАС України судовий збір входить до складу судових витрат, а його розмір та порядок сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI).

Відповідно до статті 1 Закону № 3674-VI судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Таким чином, судовий збір (Court fees) - це обов`язковий грошовий платіж на користь суду за розгляд справи в суді або за окремі процесуальні дії, вчинені судом. Метою запровадження судового збору є, зокрема, встановлення законодавчого обмежувального заходу для регулювання доступу до суду, а також захист суду від перенавантаження у зв`язку із поданням необґрунтованих або безпідставних позовів та апеляційних і касаційних скарг.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 028 грн. (стаття 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік").

Згідно з пунктом п`ятим частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - тобто 605,6 грн.

Позивачу було вказано на необхідність позивачу сплатити судовий збір у сумі 605,60 грн та надати відповідний підтверджуючий документ про його сплату.

Також в ухвалі від 18.04.2025, було вказано на те, що в додатку до матеріалів позовної заяви не додано постанови, що є предметом оскарження, чи її належним чином завіреної копії. Так, слід констатувати, що натомість до позовної заяви додано лише документи на підтвердження повноважень адвоката діяти від імені позивача, а саме: копію ордеру на надання правничої допомоги та свідоцтва.

Окрім того, позивачем в передбаченому ч.5 ст. 161 КАС України порядку не заявлено клопотання про витребування доказів, обставин за яких ним не може бути подано разом із позовною заявою постанови (її копії) що є предметом оскарження, ним також не зазначено.

Для усунення недоліків позовної заяви було надано час, а саме: протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Згідно довідки про доставку електронного документу, документ в електронному вигляді " Ухвала 2017" від 18.04.25 по справі № 260/2210/25 було надіслано одержувачу ОСОБА_1 в його електронний кабінет та доставлено до електронного кабінету: 18.04.2025 17:49:35.

Суд констатує, що станом на 20.05.2025 року, недоліки на які вказано в ухвалі від 18.04.2025 не усунуто.

Відповідно до ч.3 ст. 169 КАС України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

Разом із тим відповідно до ч4 вказаної норми, позовна заява повертається позивачеві, якщо: 1) позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк;

Згідно рішень Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особі (справа «Скопелліті проти Італії» від 23 листопада 1993 року), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа «Папахелас проти Греції» від 25 березня 1999 року).

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторони мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

В силу вимог ч.1ст. Конвенції прозахист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного терміну. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Така позиція викладена в рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України».

Рішення Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13.12.2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

При вирішенні питання про повернення позивачеві його заяви, судом враховується, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Зважаючи на вище викладене, суд вважає за необхідне повернути адміністративний позов позивачеві.

Згідно ч.ч.6,8 ст. 169 КАСУ, про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху або про повернення позовної заяви надсилається особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення. Копія позовної заяви залишається в суді.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 169, 248, 256, 294, пп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 (88005, Закарпатська область, м. Ужгород) до інспектора відділення поліції №1 (м. Кролевець) Конотопського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області старшого лейтенанта поліції Бойко Євгенія Анатолійовича (41300, Сумська область, м. Кролевець, вул. Грушевського, 21) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, і додані до неї документи повернути, без розгляду позивачу.

Роз`яснити позивачеві, що відповідно до ч. 8 ст. 169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош