Справа № 380/5633/25
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2025-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№ 380/5633/25
У Х В А Л А

підготовчого засідання з питань

залишення позовної заяви без розгляду

13 травня 2025 року

Львівський окружний адміністративний суд:

в складі головуючої судді Потабенко В.А.,

за участі секретаря судового засідання Согор А.Н.,

за участі:

представника позивача Стецик О.П., згідно договору,

представника відповідача Кісіля Р.Л., згідно наказу,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву Головного управління Національної поліції у Львівській області про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі ГУ НП у Львівській області, відповідач), у якій просить:

- визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області №740 від 14 лютого 2025 року, в частині застосування дисциплінарного стягнення щодо помічника чергового чергової частини батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно - раптової дії (стрілецький)» ГУ НП у Львівській області майора поліції ОСОБА_1 у виді звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області № 102 о/с від 18 лютого 2025 року, в частині звільнення помічника чергового чергової частини батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно - раптової дії (стрілецький)» ГУ НП у Львівській області майора поліції ОСОБА_1 ;

- поновити майора поліції ОСОБА_1 на посаді помічника чергового чергової частини батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно - раптової дії (стрілецький)» ГУ НП у Львівській області з 19 лютого 2025 року;

- стягнути з ГУ НП у Львівській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Ухвалою судді від 24.03.2025 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

08.04.2025 за вх. № 29516 від відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду в зв`язку з пропуском строків звернення до суду.

Так, відповідач зазначає, що позивачем пропущено строк звернення на до суду, який під час дії воєнного стану становить не один місяць, а 15 днів.

В підготовчому засіданні представник відповідача клопотання про залишення позовної заяви без розгляду в зв`язку з пропуском строків звернення до суду підтримав, просив його задовольнити.

Представник позивача проти заяви про залишення позовної заяви без розгляду в зв`язку з пропуском строків звернення до суду заперечила з підстав, наведених у додаткових поясненнях від 24.04.2025 вх. № 34016. Зазначила, що відповідач вважає, що позивачем пропущено строк для подання позову , так як такий поданий в місячний строк, а не 15-денний строк. Така позиція відповідача є порушенням права позивача на доступ до суду, коли норми не переслідують цілі юридичної визначеності та належного здійснення правосуддя та утворюють свого роду перепону, яка перешкоджає вирішенню справи учасників судового процесу по суті компетентним судом. Для захисту прав, свобод та інтересів особи КАС України та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Так, відповідно до ч. 5 ст.122 КАС України встановлено місячний строк для оскарження, який позивачем не пропущений ( з моменту ознайомлення). При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Конституційний Суд України у рішенні від 14.12.2011 №19-рп/2011 підкреслив значущість положень ст. 55 Конституції України щодо захисту кожним у судовому порядку своїх прав і свобод від будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб, а також стосовно неможливості відмови у правосудді. У КАС України конституційне право на звернення до суду конкретизоване в ч. 1 ст. 5, згідно з якою кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті. Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість, закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення причин їх недотримання - вони повинні бути поважними, реальними або, непереборними і об`єктивно нездоланними на час перебігу строків звернення до суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.12.2020 у справі №9901/32/20 дійшла висновку, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо. Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. З матеріалів справи убачається, що спір у цій справі виник з питань проходження та звільнення з публічної служби. Статтею 122 КАС України встановлено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Відповідно до ч. 5 ст.122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк. Згідно із ст. 59 Закону України «Про Національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Відповідач зазначає, що переміщення поліцейських відноситься до питання проходження служби в поліції та ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію» міститься у Розділі VII «Загальні засади проходження служби в поліції». Відтак, для оскарження наказів ГУ НП у Львівській області встановлюється місячний строк відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України. Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України та ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки, викладені в постановах Верховного Суду. 18.03.2025 Восьмим апеляційним адміністративним судом у справі № 380/18971/24 прийнята постанова, якою обґрунтовується місячний строк для оскарження аналогічних наказів, дій відповідача. Так як ОСОБА_1 перебував в м. Краматорськ, то його було ознайомлено з обома оскаржуваними наказам відповідача 19.02.2025. Також позивачу станом на 23.04.2025 не видали з відділу кадрів та не повідомили, щоб він з`явився для отримання трудової книжки, особової справи та довідку на військовозобов`язаного, звільненого зі служби в органах Національної поліції. Також вважає, що слід взяти до уваги те, що позивача було ознайомлено з наказами в зоні бойових дій, що унеможливлює(ускладнює) здійснення ним звернення до суду з метою оскарження в короткі терміни. Після повернення з м. Краматорськ до м. Львів позивач захворів і вже після одужання звернувся за правовою допомогою. Крім того, в Україні діє військовий стан та у громадян є утруднений доступ до захисту своїх прав.

Розглянувши заяву представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

З позовної заяви вбачається, що позивач оскаржує наказ ГУ НП у Львівській області №740 від 14.02.2025 в частині застосування дисциплінарного стягнення щодо помічника чергового чергової частини батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно - раптової дії (стрілецький)» ГУ НП у Львівській області майора поліції ОСОБА_1 у виді звільнення зі служби в поліції, та наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області № 102 о/с від 18.02.2025 в частині звільнення помічника чергового чергової частини батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно - раптової дії (стрілецький)» ГУ НП у Львівській області майора поліції, просить поновити майора поліції ОСОБА_1 на посаді помічника чергового чергової частини батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно - раптової дії (стрілецький)» ГУ НП у Львівській області з 19.02.2025.

Вперше до суду з позовом звернувся 20.03.2025 через систему «Електронний суд», позов зареєстрований Львівським окружним адміністративним судом 21.03.2025 за вх. № 24301.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

При цьому відповідно д ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580- VIІI служба в поліції є державною службою особливого характеру.

Так, позивач оскаржує наказ про застосування до нього дисциплінарного стягнення, який виданий у відповідності до Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут» від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі Дисциплінарний статут).

Законом України «Про внесення змін до законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану» від 15.03.2022 № 2123-IX Дисциплінарний статут доповнено розділом V.

Відповідно до ч. 4 ст. 31 розділу V Дисциплінарного статуту поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

У разі застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції поліцейський має право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.

Як видно з наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області № 102 о/с від 18.02.2025, ОСОБА_1 знайомлений з таким та отримав копію 18.02.2025 в м. Краматорськ Донецької області.

Натомість, до суду звернувся 20.03.2025 через систему «Електронний суд», після повернення з відрядження (м. Краматорськ Донецької області), в якому перебував з 26.12.2024.

Конституцією України (ст. ст. 8, 129 та 147) гарантовано визнання та застосування в Україні принципу верховенства права. При цьому, загальновизнано, що його базовим елементом є принцип правової визначеності, який, крім іншого, означає стабільність та єдність судової практики, а також можливість відступу судом від своєї попередньої правової позиції лише за наявності вагомих підстав. Слід зазначити, що єдність судової практики відіграє надважливу роль у забезпеченні однакового правозастосування в адміністративному судочинстві, що сприяє правовій визначеності та передбачуваності стосовно вирішення спірних ситуацій для учасників судового процесу.

Також суд відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992).

Суд також враховує позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні по справі «Іліан проти Туреччини». Згідно вказаного рішення, правило встановлення обмежень до суду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Тобто, правило про пропуск строку звернення до суду не має абсолютного характеру і не повинно застосовуватися автоматично, навіть у разі пропуску строку звернення до суду без відповідних додаткових обґрунтувань.

Суд також враховує, що позивач тривалий час в складі батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно - раптової дії (стрілецький)» здійснював захист суверенітету та територіальної цілісності України від збройної агресії рф в м Краматорськ Донецької області.

Отже, з огляду на наведене вище, з метою уникнення правового пуризму та недопущення обмеження права позивача на доступ до суду, суд констатує відсутність правових підстав для залишення позову у цій справі без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду.

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги надані докази, а також з метою забезпечення права позивача на доступ до правосуддя та гарантування права на судовий захист, суд дійшов висновку про відмову відповідачу у клопотання про залишення позову без розгляду.

Керуючись ст. ст. 121, 122, 123, 240, 243, 248, 256, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в :

у задоволенні клопотання Головного управління Національної поліції у Львівській області про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу відмовити.

Ухвала окремо не оскаржується.

Заперечення проти такої ухвали може бути включено до апеляційної чи касаційної скарги, поданій на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи по суті.

Повний текст ухвали складено та підписано 19.05.2025.

Суддя Потабенко В.А.