Справа № 420/36045/24
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/36045/24

Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О. М.

Місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А. І.

Ступакової І. Г.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 березня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправними дії щодо не проведення повного розрахунку при звільненні та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якій позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 18.07.2022 р. по 24.10.2023р. включно відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003р.;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію різницю грошового забезпечення 4463,15 грн. в місяць з 19.07.2022 р. по 24.10.2023р. включно, відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003р., із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 44 від 15.01.2004р.;

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо неврахування індексації грошового забезпечення відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003р., при обрахунку ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2022, 2023 роки та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022, 2023 роки;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2022, 2023 роки, та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2022, 2023 роки з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати, індексації грошового забезпечення та з утриманням раніше виплачених сум;

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо неврахування індексації грошового забезпечення при обрахунку грошової компенсації за невикористані дні основної щорічної відпустки за 2022 та 2023 роки за 26 днів сумарно та грошової компенсації за невикористані дні як військовослужбовцю жінці, яка має двох і більше дітей віком до 15 років за 20 діб сумарно;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні основної щорічної відпустки за 2022 та 2023 роки за 26 днів сумарно та грошової компенсації за невикористані дні як військовослужбовцю жінці, яка має двох і більше дітей віком до 15 років за 20 діб сумарно з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати, індексації грошового забезпечення та з урахуванням раніше виплачених сум;

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо неврахування індексації грошового забезпечення відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003р., при обрахунку ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі звільнення, за 18 повних календарних місяців служби у розмірі 25 % місячного грошового забезпечення;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України провести перерахунок та провести виплату на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у разі звільнення за 18 повних календарних місяців служби у розмірі 25 % місячного грошового забезпечення, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати, індексації грошового забезпечення.

В обґрунтування позовних вимог зазначається, що позивач проходила військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України у період з 29.03.2022 р. по 24.10.2023р. Позивачку 24.10.2023 р. виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. Позивачка, дізнавшись, що у період проходження військової служби нарахування та виплата їй індексації грошового забезпечення здійснювалась не повному обсязі у період з 29.03.2022р. по 24.10.2023р., звернулась до відповідача з відповідним рапортом. За результатами розгляду рапорту позивачки отримано відповідь відповідача від 24.10.2024р. (вих. №3/14/13/1-1773), в якій вказано, що виплата індексації проводилась з дотриманням норм законодавства. Проте з наданих розрахунків та довідки встановлено порушення прав позивачки.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 березня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії щодо не проведення повного розрахунку при звільненні та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 18.07.2022 р. по 24.10.2023р. включно відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003р.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію різницю грошового забезпечення 4463,15 грн. в місяць з 18.07.2022 р. по 24.10.2023р. включно, відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003р.

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, а тому, просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що відповідачем було помилково розраховано суму грошової допомоги для оздоровлення за 2022-2023 рік, та визначено без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного року. Оскільки судом підтримано позицію позивача, щодо неправильного розрахунку грошового забезпечення за ці періоди, то відповідно і виплата грошової допомоги для оздоровлення, повинна бути перерахована. Також вказує, що позивачу виходячи з його карток особового рахунку, було виплачено матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2022- 2023 рік. Виходячи з помилкового розрахунку посадового окладу та окладу за військовим званням при виплаті грошового забезпечення відповідачем помилково розраховано й вищевказану виплату, а тому вказує про право на її перерахунок. Також зазначає, що разом із виплатою індексації-різниці позивачеві підлягає виплата компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходила військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України у період з 29.03.2022 року по 24.10.2023 рік

22.10.2024 р. позивачем було подано рапорт до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України з проханням надати документи та відомості щодо підстав невиплати індексації грошового забезпечення у повному обсязі.

За результатами розгляду вказаного рапорту позивач отримала відповідь від військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України №3/14/13/1- 1773 від 24.10.2024 р., у якій зазначено, що нарахування та виплата грошового забезпечення у зазначений період здійснювалась відповідно до вимог чинного законодавства.

Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції, виходив з того, що з 29.01.2020 збільшився прожитковий мінімум та відповідно, підвищилося грошове забезпечення, тому суд не вбачає підстав для застосування при обрахунку індексації позивача за період з 18.07.2022 р. по 24.10.2023р. показника можливого розміру індексації - 4 463,15 грн., водночас визнав протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 18.07.2022 р. по 24.10.2023р. включно відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003р.; зобов`язання нарахувати та виплатити таку індексацію різницю в розмірі 4463,15 грн. в місяць з 18.07.2022 р. по 24.10.2023р. включно.

При цьому зазначив, що вимоги про компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб є передчасними і задоволенню не підлягають.

Також вказав про передчасність позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо неврахування індексації грошового забезпечення відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003р., при обрахунку їй грошової допомоги на оздоровлення за 2022, 2023 роки та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022, 2023 роки; грошової компенсації за невикористані дні основної щорічної відпустки за 2022 та 2023 роки за 26 днів сумарно та грошової компенсації за невикористані дні як військовослужбовцю жінці, яка має двох і більше дітей віком до 15 років за 20 діб сумарно; одноразової грошової допомоги у разі звільнення, за 18 повних календарних місяців служби у розмірі 25 % місячного грошового забезпечення, а також похідні від них вимоги.

Колегія суддів надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції з урахуванням доводів апеляційної скарги приходить до наступного.

Межі перегляду судом апеляційної інстанції визначені статтею 308 КАС України.

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, визначені КАС України межі перегляду справи апеляційним судом передбачають перевірку рішення суду першої інстанції лише в тій частині, в котрій воно було оскаржене, і лише з урахуванням наведених у апеляційний скарзі доводів. При цьому вихід за межі апеляційної скарги можливий лише у разі порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Так, надаючи оцінку рішенню суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено у позивачки право на виплату фіксованої індексації та в цій частині рішення суду першої інстанції не оскаржено.

Натомість суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо неврахування індексації грошового забезпечення відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003р., при обрахунку їй грошової допомоги на оздоровлення за 2022, 2023 роки та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022, 2023 роки; грошової компенсації за невикористані дні основної щорічної відпустки за 2022 та 2023 роки за 26 днів сумарно та грошової компенсації за невикористані дні як військовослужбовцю жінці, яка має двох і більше дітей віком до 15 років за 20 діб сумарно; одноразової грошової допомоги у разі звільнення, за 18 повних календарних місяців служби у розмірі 25 % місячного грошового забезпечення, а також похідні від них вимоги суд зазначає, що такі вимоги задоволенню не підлягають, оскільки розцінюються судом як передчасні та щодо компенсацію суми ПДФО.

Так, судом апеляційної інстанції досліджено матеріали справи та встановлено, що судом першої інстанції при відкритті провадження у справі, позов в частині позовних вимог про визнання протиправними дії щодо не проведення повного розрахунку при звільненні та зобов`язання вчинити певні дії, в частині оскаржуваних періодів після 19.07.2022 року повернуто позивачу.

Водночас відкрито провадження в частині позовних вимог за 2022 рік, а отже з урахування ухвали суду першої інстанції, яка не оскаржена та підлягає врахуванню судом апеляційної інстанції, рішення суду першої інстанції надається оцінка з урахуванням ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 02.12.2024 року.

Щодо виплати одноразових видів грошового забезпечення, а саме: грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації за відпустку та одноразової допомоги при звільненні за 2022 рік, без урахування при їх обчисленні індексації грошового забезпечення колегія суддів зазначає наступне.

За приписами пунктів 1, 14 статті 10-1 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту (14) військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

В абзаці 2 п. 2 ст. 15 Закону №2011-XII вказано, що військовослужбовцям при звільненні з військової служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до ч. 3 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", військовослужбовцям виплачуються грошова допомога на оздоровлення та державна допомога сім`ям з дітьми в порядку і розмірах, що визначаються законодавством України.

Відповідно до п. 1 ст. 101 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Згідно з п. 8 ст. 101 вказаного Закону військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України «Про відпустки». Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

Статтею 4 Закону України «Про відпустки» передбачені такі види щорічних відпусток, як: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством (п. 1 ст. 4 Закону).

Абзацом 3 п. 14 ст. 101 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Конституційний Суд України у Рішенні від 15.10.2013 № 9-pп/2013 наголосив, що винагорода за виконану працівником роботу є джерелом його існування та має забезпечувати для нього достатній, гідний життєвий рівень. Це визначає обов`язок держави створювати належні умови для реалізації громадянами права на працю, оптимізації балансу інтересів сторін трудових відносин, зокрема, шляхом державного регулювання оплати праці. Держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу еквівалента вартості соживчих товарів і послуг. Згідно з положеннями частини шостої статті 95 К3пП України, статей 33, 34 Закону України «Про оплату праці» такими заходами індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати. На підставі аналізу наведених положень законодавства Конституційний Суд України дійшов висновку, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260.

Відповідно до п. 1, 6 розділу XXIII Порядку № 260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення. Розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Відповідно до п.п.2,6 розділу VI Порядку №260, поліцейським, які звільняються із служби за власним бажанням та мають календарну вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

При цьому, нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні із служби здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, процентну надбавку за стаж служби в поліції, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, установлених наказами на день звільнення.

Згідно п. 3 розділу XXXI Порядку № 260 у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки. Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Відповідно до п. 1, 5, 8 розділу XXXII Порядку № 260 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби обчислюється з розміру місячного грошового забезпечення, до якого включаються: звільненим із займаних посад - щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за останньою займаною посадою. Для визначення розміру одноразової грошової допомоги в разі звільнення з військової служби строк календарної служби осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, обчислюється згідно з пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" (зі змінами).

За приписами Закону № 2011-XII та Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" грошове забезпечення військовослужбовців підлягає індексації.

Індексація має спеціальний статус виплати у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема, пенсії, стипендії; оплати праці (грошового забезпечення), які мають систематичний характер, а тому, індексація є невід`ємною складовою частиною грошового забезпечення.

При вирішенні питання щодо індексації слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема Закону №2017-ІІІ, Закону №1282-ХІІ та Порядку №1078.

Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців, з якого здійснюється, зокрема, обрахунок грошової допомоги на оздоровлення, одноразової грошової допомоги при звільненні та компенсації за невикористані дні додаткової відпустки.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 3.04.2019р. у справі №638/9697/17, від 11.12.2019р. у справі №638/5794/17, від 19.03.2020р. у справі №820/5286/17, від 29.04.2020р. у справі №240/10130/19, від 21.12.2021р. у справі №820/3423/18.

Верховний Суд неодноразово висловлював позицію щодо необхідності врахування індексації, як складової грошового забезпечення військовослужбовців, при обрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні, які мають однакову правову природу з поліцейськими, зокрема у постановах від 03.04.2019р. по справі №638/9697/17, від 19.03.2020р. по справі №820/5286/17, від 29.04.2020р. по справі №240/10130/19.

Колегія суддів звертає увагу, що розглядаючи дану справи, судом першої інстанції встановлено факт протиправної невиплати позивачу фіксованої індексації грошового забезпечення, та відповідно, така індексація не була та не могла бути врахована до складу грошового забезпечення, з якого обраховується матеріальна допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань та компенсації за невикористані дні відпустки за період, який оскаржує позивач.

Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку, що індексація входить до складу грошового забезпечення, з якого має бути обрахована грошова допомога для оздоровлення за 2022 рік, матеріальна допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік, грошова компенсація за невикористані календарні дні додаткової відпустки за 2022 роки та одноразова грошова допомога при звільненні, що помилково не встановлено судом першої інстанції та вказано про передчасність таких вимог.

Судом першої інстанції взагалі не досліджувалося питання щодо наявності чи відсутності підстав для врахування індексації грошового забезпечення до складу грошового забезпечення, з якого здійснювалося обчислення «грошової допомоги на оздоровлення», «матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань», «грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки».

В той же час, у період з 01.03.2018 року позивачу повинна була нараховуватись та виплачуватись як «поточна індексація» (внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації 103 %), так і «індексація-різниця».

Як встановлено колегією суддів та підтверджено матеріалами справи, у спірній період Відповідачем нараховуватись та виплачуватись Позивачу «поточна індексація», а спірним питанням в межах цієї справи є наявність чи відсутність підстав для виплати Позивачу «індексації-різниці» відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078.

В свою чергу, позивач, заявляючи позовні вимоги з приводу перерахунку «грошової допомоги на оздоровлення», «матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань», «грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки» та одноразової грошової допомоги у разі звільнення із врахуванням у складі індексації грошового забезпечення, стосувались всієї індексації грошового забезпечення як «поточної індексації», так і «індексації-різниці».

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідач у своїх відзивах на позов та на апеляційну скаргу заперечує таке право позивача на врахування індексації при обрахунку допомог та компенсацій.

Отже, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про передчасність вищезазначених позовних вимог та зазначає, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб`єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, порушеного права без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту.

Враховуючи вищевикладене, оскільки у спірному випадку виплата позивачу індексації грошового забезпечення має щомісячний характер, та враховуючи її особливу правову природу, у відповідача були відсутні правові підстави для її не включення до обрахунку грошової допомоги для оздоровлення за 2022 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки за 2022 рік та одноразової грошової допомоги при звільненні, які обраховувались виходячи з щомісячного грошового забезпечення без врахування його індексації, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Отже, висновок суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині є передчасними, та такими, що зроблені без повного з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, а оцінка наявних у матеріалах справи доказів здійснена без дотримання положень статті 90 КАС України та з неправильним застосуванням норм матеріального права, а відтак оскаржуване судове рішення в цій частині не є таким, що відповідає вимогам законності та обґрунтованості, встановленим статтею 242 КАС України, тому підлягає скасуванню в цій частині з прийняттям нового.

Щодо вимоги здійснити нарахування та виплату належних позивачу сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, то колегія суддів зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44 затверджено Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу.

Відповідно до п.2 - 6 Порядку грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Територіальні органи Державного казначейства та установи банків провадять за платіжними документами видачу податковим агентам готівки для здійснення одночасно виплати грошового забезпечення та грошової компенсації із сплатою (перерахуванням) в установленому порядку податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Таким чином, після набрання рішенням у цій справі законної сили, або у порядку добровільного виконання на відповідача покладається безумовний обов`язок виконати рішення суду.

Поряд із цим на відповідача, як податкового агента, Законом покладено кореспондуючий обов`язок утримати відповідні суми податків та зборів із одночасною компенсацією відповідної суми позивачу.

У цьому контексті, право на захист є самостійним суб`єктивним правом, яке з`являється у власника прав лише в момент їх порушення або оспорювання.

Відтак, захист порушених прав, свобод та інтересів особи є похідним, тобто передбачає наявність встановленого факту їх порушень, при цьому суд не здійснює превентивного захисту.

Тобто, колегія суддів вважає, що у суду наразі відсутні підстави зобов`язувати відповідача здійснити на користь позивача бажану ним компенсацію, оскільки відповідний обов`язок у відповідача виникає одночасно з виплатою спірної суми як складової грошового забезпечення, тобто у майбутньому.

З огляду на наведене відповідні вимоги є передчасними, а тому колегія суддів не вбачає підстав для їх задоволення, що вірно зазначено судом першої інстанції.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження, а тому рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про їх часткове задоволення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п.4 ч.1, ч.2 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Переглянувши рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення через неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 308, 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 березня 2025 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

В цій частині ухвалити нове рішення, яким:

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо неврахування індексації грошового забезпечення відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003р., при обрахунку ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2022 рік, та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати, індексації грошового забезпечення та з утриманням раніше виплачених сум.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо неврахування індексації грошового забезпечення при обрахунку грошової компенсації за невикористані дні основної щорічної відпустки за 2022 рік та грошової компенсації за невикористані дні як військовослужбовцю жінці, яка має двох і більше дітей віком до 15 років.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні основної щорічної відпустки за 2022 рік та грошової компенсації за невикористані дні як військовослужбовцю жінці, яка має двох і більше дітей віком до 15 років з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати, індексації грошового забезпечення та з урахуванням раніше виплачених сум.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо неврахування індексації грошового забезпечення відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003р., при обрахунку ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі звільнення, за 18 повних календарних місяців служби у розмірі 25 % місячного грошового забезпечення.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України провести перерахунок та провести виплату на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у разі звільнення за 18 повних календарних місяців служби у розмірі 25 % місячного грошового забезпечення, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати, індексації грошового забезпечення.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено та підписано 20 травня 2025 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова