Справа № 520/29732/24
Суддя: Садова М.І.
Дата ухвалення: 2025-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 травня 2025 року Справа № 520/29732/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Садової М.І.,

за участю секретаря судових засідань Акулової А. М.,

представника позивача Шевченко Д. С.,

представника відповідача Коваленка С. С. (в режимі відеоконференції),

розглянувши за правилами загального позовного провадження в місті Харкові в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету пору Національна поліція України про визнання протиправними та скасування пункту наказу та наказу, поновлення на посаді, стягнення середньомісячного грошового забезпечення за період вимушеного прогулу,-

у с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати пункт 5 наказу Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 01.10.2024 №252 «Про застосування дисциплінарних стягнень» до ОСОБА_1 у виді звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 15.10.2024 №1433 о/с «По особовому складу» про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції;

- поновити ОСОБА_2 на посаді командира взводу №2 роти №3 штурмового батальйону №1 (« ІНФОРМАЦІЯ_2 ») полку управління поліції особливого призначення №3 Департаменту поліції особливого призначення « ІНФОРМАЦІЯ_1 », або рівнозначній посаді;

- стягнути з відповідача на користь позивача середньомісячне грошове забезпечення за період вимушеного прогулу, починаючи з дати звільнення по дату прийняття рішення судом про поновлення на роботі;

- вирішити питання розподілу судових витрат.

В обґрунтування позову покликається на те, що позивач проходив службу в поліції на посаді командира взводу штурмового батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Наказом відповідача від 01.10.2024 №252 його звільнено зі служби у зв`язку із вчинення дисциплінарного проступку за невиконання наказів керівництва. Надалі, наказом відповідача від 15.10.2024 №1433 звільнення затверджено відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Позивач наводить аргументи про те, що службове розслідування проведено з порушенням, накладене дисциплінарне стягнення необґрунтованим, обрання виду стягнення звільнення не відповідає пропорційності тяжкості правопорушення, а відтак звільнення є протиправним. Просить позов задовольнити. У відповідності до ст. 139 КАС України здійснити розподіл судових витрат.

Відповідач подав до суду відзив, який містить заперечення на позов. Наводить аргументи про те, що Закон України «Про Національну поліцію» поліцейські зобов`язані діяти в межах Конституції та законів України, дотримуватись службової дисципліни та етичних норм. Присяга поліцейського передбачає моральну відповідальність за виконання обов`язків. Дисциплінарні покарання включають догану, пониження у званні та звільнення. Полк особливого призначення « ІНФОРМАЦІЯ_1 » бере участь у бойових діях в умовах воєнного стану. У серпні 2024 року ОСОБА_1 та його підрозділ порушили службову дисципліну, що призвело до його звільнення. Накази є правомірними. Звільнення позивача відбулось через невиконання останнім наказів, що є грубим порушенням дисципліни. Просить у позові відмовити.

Позивачем подав до суду відповідь на відзив. Наводить аргументи про те, що накази про його звільнення є протиправними через порушення процедури службового розслідування, відсутність доказів дисциплінарного проступку та необґрунтованість накладеного стягнення. Просить позов задовольнити.

Відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив. Наводить доводи про те, що позивач не надав доказів, які спростовують висновки службового розслідування, який містить об`єктивне дослідження обставин порушення та підтверджує наявність вини позивача. Просить у позові відмовити.

Третьою особою не подано до суду ані заперечень на позов, ані на відзив.

04.11.2024 ухвалою судді адміністративний позов залишено без руху для усунення недоліків викладених у мотивувальній частині цієї ухвали.

Ухвалою суду від 11.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 06.03.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження.

У судовому засіданні представники позивача позов підтримав повністю. Просить такий задовольнити. Додатково пояснив, що службове розслідування проведено з порушенням прав позивача. Позивач притягнути до дисциплінарно відповідальності за те, що відмовився від письмового ознайомлення із наказом, а не від його виконання. Письмового ознайомлення із наказом не було, а акт про відмову складено через сім днів після його проголошення. Відсутня суб`єктивна сторона у вчиненні дисциплінарного порушення відкритої відмови у виконанні наказу із сторони позивача не було. Натомість дисциплінарне стягнення застосовано до позивача через відкриту відмову від виконання наказу. Щодо наказу про відрядження від 02.09.2024, то такий не є бойовим наказом. Від його виконання позивач не відмовлявся. За цим наказом (від 02.09.2024) службове розслідування не проводилось, ці обставини досліджувались у межах службового розслідування наказу від 23.08.2024. Застосовуваний вид дисциплінарного стягнення не відповідає пропорційності тяжкості вчиненого правопорушення.

У судовому засіданні представник відповідача заперечив проти позову з підстав, які викладені у заяві по суті. Додатково пояснив, що до працівників поліції покладено високі вимоги, про що позивачу було відомо, адже останній склав присягу поліцейського. Позивачу доведено до відомо наказ від 21.08.2024, адже такий доводився публічно та позивач був присутній під час цієї події. Відповідно до матеріалів службового розслідування позивач відмовився від письмового ознайомлення із наказом. Дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення накладено правомірно за невиконання позивачем наказів, що є грубим порушенням службової дисципліни, особливо в умовах воєнного стану. Службове розслідування проведено відповідно до законодавства, а позивач не надав доказів на спростування його висновків. Позивач як командир взводу мав сприяти дотриманню службової дисципліни іншими поліцейськими взводу. Обрання такого виду стягнення є дискреційними повноваження керівництва сторони відповідача. Відбувся саботаж виконання наказу, з яких причин невідомо. Відмова від ознайомлення із наказом та відмова від виконання наказу свідчить, що бойовий наказ не виконано. Щодо наявності кошторису на відрядження, то такі дані у матеріалах службового розслідування відсутні та чи ознайомлений позивач із цим також не відомо. Співмірність щодо застосування саме такого виду стягнення дотримано з урахуванням обставини службового розслідування. Процедурні порушення під час службового розслідування були присутні, однак щодо цього нічого не відомо, адже таке віднесено до компетенції іншого повноваження головної інспекції створеної при відповідачі.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов наступного з огляду на таке.

Суд установив, ОСОБА_1 проходив службу в поліції на посаді командира взводу № 2 роти № 3 штурмового батальйону №1 (« ІНФОРМАЦІЯ_2 ») полку УПОП №3 ДПОП «ОШБ «Лють».

Наказом ДПОП «ОШБ «Лють» від 05.04.2023 № 265 о/с (по особовому складу) ОСОБА_1 (спеціальний жетон 0003658), призначено на посаду інспектора взводу № 2 роти № 3 штурмового батальйону № 1 (« ІНФОРМАЦІЯ_2 ») полку управління поліції особливого призначення № 3 Департаменту поліції особливого призначення « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Наказом ДПОП «ОШБ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 29.03.2024 № 542 о/с (по особовому складу) ОСОБА_1 (спеціальний жетон 0003658) призначено на посаду командира взводу № 2 роти № 3 штурмового батальйону № 1 (« ІНФОРМАЦІЯ_2 ») полку управління поліції особливого призначення № 3 Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

23.08.2024 приблизно о 20:00 на визначеній місцевості в м. Краматорськ Донецької області заступником командира штурмового батальйону № 1 (« ІНФОРМАЦІЯ_2 ») полку УПОП № 3 ДПОП ОШБ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » майора поліції ОСОБА_3 до поліцейських роти №3 штурмового батальйону №1 (« ІНФОРМАЦІЯ_2 »), а саме: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 було здійснено доведення наказу №302ДСК/ВС «Про виконання бойових (спеціальних завдань)» у присутності начальника відділу моніторингу УПОП № 3 ДПОП «ОШБ «Лють» майора поліції ОСОБА_23 , т.в.о. старшого інспектора з особливих доручень відділу моніторингу УПОП № 3 ДПОП «ОШБ «Лють» капітана поліції Бойка Максима Валерійовича, головного інспектора відділу підтримки та контролю управління моніторингу ДПОП «ОШБ «Лють» капітана поліції Бринюка Івана Олексійовича, начальника відділу психологічного забезпечення управління кадрового забезпечення ДПОП «ОШБ «Лють» підполковника поліції Ковальової Олени Олександрівни та керівника госпітальної групи зведеного медичного загону НГУ капітана медичної служби ОСОБА_24 .

05.09.2024 до відділу моніторингу УПОП № 3 ДПОП «ОШБ «Лють» надійшов рапорт заступника начальника управління начальника відділу тактико-спеціальної підготовки УПОП № 3 ДПОП «ОШБ «Лють» підполковника поліції Володимира Сотнікова про те, що 02.09.2024 приблизно о 14:00, знаходячись за місцем постійної дислокації полку УПОП № 3 ДПОП «ОШБ «Лють» в м. Дніпро ним доведені вимоги наказу ДПОП «ОШБ «Лють» від 02.09.2024 № 284 ДСК «Про службове відрядження» (далі - наказ № 284 ДСК/ВС) до поліцейських полку УПОП № 3 ДПОП «ОШБ «Лють», а саме: командира взводу № 2 роти № 3 штурмового батальйону № 1 (« ІНФОРМАЦІЯ_2 ») полку управління поліції особливого призначення № 3 Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ОСОБА_1 ,

Під час доведення наказу частина поліцейських повідомили, що згодні виконувати наказ за умови повернення до виконання своїх службових обов`язків командира роти № 3 штурмового батальйону № 1 (« ІНФОРМАЦІЯ_2 ») полку УПОП № 3 ДПОП «ОШБ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » майора поліції ОСОБА_25 та зміни керівництва штурмового батальйону №1 (« ІНФОРМАЦІЯ_2 ») полку УПОП № 3 ДПОП «ОШБ «Лють».

Наказом Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 01.10.2024 № 252 за вчинення дисциплінарного проступку, порушення вимог пунктів 1 та 2 частини першої статті 18, частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1-4 частини третьої статті 1, частини першої статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, що виразилось у невиконанні наказу командира зведеного підрозділу УПОП № 3 ДПОП «ОШБ «Лють» від 23.08.2024 № 302ДСК/ВС «Про виконання бойових (спеціальних) завдань» та наказу ДПОП «ОШБ «Лють» від 02.09.2024 № 284 ДСК «Про службове відрядження» застосовано до командира взводу № 2 роти № 3 штурмового батальйону № 1 (« ІНФОРМАЦІЯ_2 ») полку управління поліції особливого призначення № 3 Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » капітана поліції ОСОБА_1 , дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Наказом Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 01.10.2024 № 252 «Про застосування дисциплінарних стягнень» (далі Наказ № 252) за вчинення дисциплінарного проступку, порушення вимог пунктів 1 та 2 частини 1 статті 18, частини 1 статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1-4 частини 3 статті 1, частини 1 статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, що виразилося у невиконанні наказу командира зведеного підрозділу управління поліції особливого призначення № 3 Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 23.08.2024 №302 ДСК/ВС «Про виконання бойових (спеціальних) завдань» та наказу Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 02.09.2024 №284 ДСК «Про службове відрядження», застосовано до позивача дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Наказом Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 15.10.2024 №1433 о/с «По особовому складу» (далі Наказ №1433) позивача звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію України». Із наказом Позивача ознайомлено 15.10.2024.

Позивач наводить аргументи про те, що службове розслідування проведено з порушенням його прав, подія дисциплінарного проступку є вигаданою та надуманою, накладене дисциплінарне стягнення необґрунтованим, а наказ про звільнення зі служби в поліції протиправним, у зв`язку із чим звернувся до суду за захистом свого порушеного права права на працю.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейським є громадянин України, який склав присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Обов`язки поліцейського передбачені ч.1 ст.18 цього ж Закону, зокрема: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Частиною першою статті 64 Закону №580 визначено, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає присягу на вірність Українському народові та усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягає вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

З тексту присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено Законом, вбачається, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Порушення присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків. Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно. Тобто, порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 27.04.2021 у справі №160/6819/19.

Між тим інститут присяги поліцейського вже сам по собі призначений імперативно забезпечити зразкове та бездоганне дотримання публічним службовцем - поліцейським Закону як у повсякденній службовій, так і позаслужбовій (приватній) діяльності. При цьому, у кореспонденції з частиною 2 статті 18 Закону № 580 інститут присяги поліцейського забезпечує необхідність виконання завдань поліції безперервно та незалежно від дії будь-яких факторів, адже жодних виключень із загального правила законом не передбачено.

Відповідно до п. 1 розділу І Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, під час виконання службових обов`язків поліцейський, серед іншого, повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, межах повноважень та спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію»; «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді

Згідно з п.24 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" органи Національної поліції України беруть участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.

Згідно з ч.2 ст.24 Закону України "Про Національну поліцію" у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь в обороні України, у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

Військовому командуванню разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування доручено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Згідно з наказом Національної поліції України від 23.02.2022 № 171, який видано на підставі Указу Президента України "Про введення надзвичайного стану в Україні", особовий склад органів, підрозділів та установ поліції на час дії правового режиму надзвичайного стану переведено на посилений варіант службової діяльності.

Після введення правового режиму воєнного стану поліцейські фактично усіх територіальних (у тому числі міжрегіональних) органів Національної поліції, усвідомлюючи свою високу відповідальність за виконання покладених на поліцію завдань із забезпечення публічної безпеки і порядку, охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, які присягнули вірно служити Українському народові, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки, стали на захист Вітчизни та життя, здоров`я і благополуччя співвітчизників.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 13.01.2023 №30 "Про утворення територіального органу Національної поліції", яку зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 02.02.2023, утворено як юридичну особу публічного права міжрегіональний територіальний орган Національної поліції - Департамент поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 ".

Відповідно до наказів Національної поліції України від 27.01.2023 № 54 "Про затвердження Змін до Структури територіальних органів поліції" та № 55 "Про організаційно-штатні зміни в Національній поліції" затверджено зміни до Структури територіальних органів поліції та затверджено штат ДПОП "ОШБ "Лють" як міжрегіонального територіального органу Національної поліції України, в структуру якого увійшов, зокрема, батальйон патрульної служби поліції особливого призначення " ІНФОРМАЦІЯ_2 " ГУНП в Луганській області, який створено, як управління поліції особливого призначення № 3 Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 ".

Також, наказом Національної поліції України від 16.04.2024 № 403 "Про деякі питання організації діяльності Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", передбачено участь поліцейських в обороні України відповідно до Закону України "Про оборону України" шляхом безпосереднього ведення бойових дій за рішенням військового командування, погодженим з керівником поліції або уповноваженою ним особою, під час дії правового режиму воєнного стану в ході відсічі збройної агресії проти України.

Частина 1 та 2 статті 19 Закону України "Про Національну поліцію" визначає, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджений Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, визначаються підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень.

Нормами частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Аналізуючи пункти 1, 3, 4, 6, 7, 8 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, установлено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: бути вірним присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їх повноважень та відповідно до закону; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватись правил внутрішнього розпорядку.

Пунктом 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Разом із тим, стаття 12 Дисциплінарного статуту дає визначення дисциплінарного проступку- протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Отже, до кола формальних ознак дисциплінарного проступку поліцейського належать: 1) недотримання вимог чинних нормативно-правових актів; 2) недотримання присяги поліцейського; 3) невиконання наказів керівників; 4) неналежний рівень знань положень нормативно-правових актів та змісту власних функціональних обов`язків за посадою; 5) не виявлення поваги до прав, честі і гідності людини, не утримання від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 6) ненадання допомоги та не запобігання вчиненню правопорушень; 7) не вжиття заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського із одночасним інформуванням про це безпосереднього керівника; 8) не утримання від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки; 9) не утримання від дій, що підривають авторитет Національної поліції України; 10) недотримання правил внутрішнього розпорядку; 11) невиконання заходів безпеки у службовій діяльності; 12) незабезпечення належного рівня власної професійної підготовки (кваліфікації); 13) неналежне ставлення до збереження службового майна, незабезпечення належного стану зброї та спеціальних засобів; 14) не виявлення поваги до честі і гідності інших поліцейських і працівників поліції, не надання допомоги іншим поліцейським, не стримування інших поліцейських від вчинення правопорушень; 15) не дотримання правил носіння однострою та знаків розрізнення; 15) не сприяння керівникові в організації дотримання службової дисципліни, не інформування керівника про будь-які порушення службової дисципліни; 16) перебування на службі у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

З метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків частиною 2 статті 14 Закону №2337-VIII передбачено проведення службового розслідування, під яким, відповідно до частини 1 статті 14 цього ж закону, розуміється діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського, як визначено у статті 14 Дисциплінарного статуту.

Відповідне службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Процедури та механізми функціонування дисциплінарних комісій в органах та підрозділах Національної поліції України визначені приписами Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України (затверджене наказом МВС України від 07.11.2018 №893, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за №1356/32808; далі за текстом - Положення №893).

Відповідно до п.1 ч.2 ст.18 Дисциплінарного статуту поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються. Аналогічне правило містить у п.2 розділу IV Положення №893.

У частині 7 ст. 19 Дисциплінарного статуту зазначено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Частиною 8 статті 19 Дисциплінарного статуту передбачено, що під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень визначених ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Суд повторно зазначає, що підставою для застосування до поліцейського дисциплінарних стягнень, перелік яких визначено у статті 13 Дисциплінарного статуту, є вчинення дисциплінарного проступку, тобто протиправних, винних дій чи бездіяльність, що полягає в порушенні поліцейським службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Види дисциплінарних стягнень, перелічені у статті 13 Дисциплінарного статуту, застосовуються виходячи із обставин і характеру проступку, особи поліцейського, обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередньої поведінки поліцейського, його ставлення до служби, ступеня його вини.

Найсуворішим видом дисциплінарного стягнення за порушення службової дисципліни є звільнення зі служби в поліції, як крайній захід дисциплінарного впливу.

Відповідне службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Як зазначено вище, підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Таким чином, у разі вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, перед накладенням дисциплінарного стягнення, з метою з`ясування всіх обставин вчинення такого проступку, наявності вини, керівник призначає службове розслідування, про що видає наказ.

Результатами службового розслідування має бути встановлено: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій.

Щодо порушення позивачем вимог дисциплінарних норм при оголошенні та виконанні наказу від 23.08.2024 №302ДСК/ВС, судом встановлено наступне.

Наказом УПОП № 3 Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 26.08.2024 № 452, призначено службове розслідування та утворено дисциплінарну комісію, за фактом можливого порушення службової дисципліни за участі командира взводу № 2 роти № 3 штурмового батальйону № 1 (« ІНФОРМАЦІЯ_2 ») полку управління поліції особливого призначення № 3 Департаменту поліції особливого призначення « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ОСОБА_1 .

Відтак звільнення позивача зі служби в поліції відбулось саме у зв`язку з порушенням позивачем службової дисципліни, що підтверджено результатами службового розслідування.

Згідно з наданим у межах проведення службового розслідування наказом командира зведеного підрозділу УПОП № З ДПОП «ОШБ «Лють» від 23.08.2024 № 302 ДСК/ВС особовий склад роти № 3 штурмового батальйону № 1 (« ІНФОРМАЦІЯ_2 ») прибув у визначене місце о 20:00. В цей час т. в. о. командира штурмового батальйону № 1 (« ІНФОРМАЦІЯ_2 ») ОСОБА_3 довів до присутніх вимоги наказу командира зведеного підрозділу УПОП № 3 ДПОП «ОШБ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 23.08.2024 № 305 ДСК/ВС «Про виконання бойових (спеціальних завдань).

Як вбачається з наявних в матеріалах службового розслідування пояснень заступника командира штурмового батальйону №1 (« ІНФОРМАЦІЯ_2 ») полку УПОП №3 ДПОП ОШБ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » майора поліції ОСОБА_3 , під час доведення вимог наказу командира зведеного підрозділу УПОП №3 ДПОП «ОШБ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 23.08.2024 № 302 ДСК/ВС «Про виконання бойових (спеціальних) завдань», поліцейські поводили себе нестримано та недоброзичливо, не контролювали свою поведінку, почуття та емоції, що полягало у гучних та хаотичних висловлюваннях, що в свою чергу заважало процедурі доведення наказу. Серед зазначених поліцейських був позивач.

Відповідно до рапорту від 24.08.2024 заступника командира штурмового батальйону майора поліції ОСОБА_26 , під час доведення вимог наказу особовий склад роти поводив себе нестримано та недоброзичливо, поліцейські не контролювали свою поведінку, почуття та емоції, що полягало у гучних та хаотичних висловлюваннях. Жоден поліцейський не виконував накази майора ОСОБА_27 та капітана ОСОБА_28 щодо дотримання дисципліни, окремі поліцейські вчиняли навмисні та свідомі дії направлені на порушення дисципліни, а саме викрикували голосно різні фрази, намагаючись при цьому перебити майора, навмисно заважали вказаній процедурі.

Відповідно до акту від 30.08.2024 № 1793/59/14/-2024 «Про відмову від письмового підтвердження ознайомлення з наказом командира зведеного підрозділу УПОП № 3 ДПОП «ОШБ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 23.08.2024 № 302ДСК/ВС» зафіксовано, що, ОСОБА_1 , відмовилися від письмового ознайомлення із зазначеним наказом.

Відтак особовий склад станом на 12:00 24.08.2024 до виконання наказу не приступив.

Рапортом від 31.08.2024 начальник відділу моніторінгу УПОП №3ДПОП «ОШБ «Лють» майор поліції ОСОБА_29 повністю підтвердив слова вказані в рапорті майора ОСОБА_3 .

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 , які містяться у матеріалах службового розслідування, установлено наступне.

« 23.08.2024 я перебував у складі свого підрозділу, а саме 3 роти штурмового батальйону № 1 (« ІНФОРМАЦІЯ_2 ) полку УГІОП № З ДГІОІІ « 0111Б «Лють» у Донецькій області на підставі наказу про відрядження, з метою виконання бойових (спеціальних) завдань. Так близько 15:00 т.в.о командира роти ОСОБА_30 дав команду особовому складу прибути до громадського місця, парку Ювілейний, розташованого у

м. Краматорськ. Прибувши близько 16:00 до вказаного місця я побачив там поліцейських з 2 та 5 роти штурмового батальйону № НОМЕР_1 полку. Ми за командою командира провели шикування та очікували на подальші вказівки. В цей час до нас підійшли поліцейські, які представились працівниками моніторингу УПОП №3, психолог управління кадрового забезпечення ДПОП «ОШЬ «Лють». Прибувши поліцейські провели бесіди з особовим складом, особисто я розмовляв з представником моніторингу про проблемні питання проходження служби. Після проведених бесід з особовим складом ми, за командою ОСОБА_31 залишились на місці, а він разом з прибувшими працівниками поїхав до штабу зведеного підрозділу. Близько 20:00 ОСОБА_32 повернувся та поліцейський на позивний « ОСОБА_33 », який по слухам став т.в.о. командира батальйону, почав щось читати з аркушів паперу. Що саме він читав було незрозуміло, оскільки робив він це не голосно. Також в процесі його читання, різні поліцейські задавали йому питання, втім жодної відповіді на питання не надходило. Після того, як вказаний поліцейський закінчив зачитувати текст, до нього знову почали поступати питання щодо тексту, який він зачитував. Однак останній ігноруючи отримані питання, розвернувся та пішов у бік транспорту. Також хочу зазначити, що місце, де нас збирали, є громадським і там постійно проходили цивільні особи, один з яких кілька хвилин стояв біля «Шахматиста» та задавав йому якісь питання. Таким чином, зрозуміти, що саме за документ читав той працівник поліцейським нашого підрозділу зрозуміти не вдалось. Того ж дня, ОСОБА_32 покликав мене та старших інших груп для планування проведення подальших бойових (спеціальних) завдань, які в подальшому потрібно буде виконувати підрозділу. Приблизно о 21:30 нам дали команду на виїзд до м. Дніпро наступного дня до 13 години. Додатково зазначаю, що особисто до мене вимоги будь-якого наказу не доводились, ніхто не питав у мене чи можу я виконувати будь-які завдання за станом здоров`я чи будь-яких інших причин та від виконання будь-яких наказів я не відмовлявся. Також зазначає, що виконувати бойові (спеціальні) завдання 23.08.2024 був готовий, як і зараз. Вже у навчальному таборі, 26.08.2024 я дізнався, що нам доводився наказ на виконання бойових (спеціальних) завдань та те, що особовий склад вивели до м. Дніпро як відмовників. Додатково зазначаю, що я не знав про можливість того, що можна особисто ознайомлюватись із наказом. Ніхто не пропонував ознайомитися особисто із наказом.

Ніхто з присутніх не порушував службову дисципліну. Під час доведення інформації були присутні цивільні особи які відпочивали у парку та інколи викрикували різні гасла, коли проходили повз нас». (том 1 матеріалів службового розслідування а.с. 98-99, 100-101/.

Суд звертає увагу, що вказана подія була зафіксована на портативний відеореєстратор, про що також було зазначено у висновку службового розслідування.

З наданого до суду разом з матеріалами службового розслідування з грифом «Для службового користування» відеозапису 0000000__0027, який досліджено у судовому засіданні, суд установив наступне.

З відеозапису судом встановлено, що встановлено присутність осіб у кількісній величині. Жодних зачитувань прізвищ та імен присутніх осіб не відбулось. Т. в. о. командира штурмового батальйону № 1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ») ОСОБА_3 , який представляється та зачитує наказ від 23.08.2024 № 302 ДСК/ВС «Про виконання бойових (спеціальних) завдань». Після того як ОСОБА_3 розпочинає доведення вимог вказаного наказу на відео чути сторонні розмови, сміх, гучні викрики, гучні гасла, та інші звуки, які перешкоджають доведенню вимог наказу, однак у зв`язку із недостатнім освітленням неможливо ідентифікувати, хто саме розмовляє та перешкоджає доведенню вимог наказу.

Суд установив, наказ дійсно зачитувався чітко, зрозуміло, інколи з пришвидшеним темпом. Щодо гучності озвучення наказу, то оголошувався таким чином, що ососбовий склад просив читати голосніше, оскільки не було достатньо чути та його озвучення відбулось не гучніше звичайного голосу.

Разом із тим, у висновку службового розслідування також надано оцінку відеозапису даної події. Зокрема зазначено, що ОСОБА_3 доводить перелік осіб, які залучаються до виконання вимог вказаного наказу (зображення № 3). Попри те, досліджений той же електронний доказ у судовому засіданні не містить такої інформації щодо поіменного зазначення прізвищ та імен працівників. Однак відео містить інформацію про те, що особа на ім`я ОСОБА_34 зазначає, що перевірив явку осіб та повідомляє, що є 20 осіб разом із ним.

Суд установив, як матеріалами службового розслідування (МСР, том 1 а.с. 16) так і електронним доказом підтверджено обставини про те, що факту відмови від виконання наказу ( від 23.08.2024) поліцейськими, яким доводився наказ на відеозаписі відсутній.

Суд окремо наголошує, що службовим розслідуванням також не було встановлено яким чином відмова позивача від письмового підтвердження ознайомлення з наказом командира зведеного підрозділу УПОП № 3 ДПОП «ОШБ НПУ «Лють» від 23.08.2024 № 302ДСК/ВС «Про виконання бойових (спеціальних) завдань», про що наголошено у Висновку службового розслідування від 09.09.2024 призвело до невиконання безпосередньо наказу від 23.08.2024 № 302ДСК/ВС «Про виконання бойових (спеціальних) завдань».

Зі змісту наданих пояснень позивачем наданих під час службового розслідування, підтверджено присутність позивача при оголошенні змісту наказу командира зведеного підрозділу УПОП № 3 ДПОП "ОШБ "Лють" від 23.08.2024 № 302 ДСК/ВС. Вказана обставина сторонами у справі не заперечується.

Згідно з акту від 30.08.2024 № 1793/59/14/-2024 «Про відмову від письмового підтвердження ознайомлення з наказом ЗП УПОП № 3 ДПОП «ОШБ «Лють» від 23.08.2024 № 302ДСК/ВС зазначалося про відмову позивача від письмового ознайомлення із зазначеним наказом (матеріали службового розслідування том 2, а.с. 268-269).

В свою чергу, копії матеріалів службового розслідування, подані суду відповідачем, доказів вчинення активних дій із сторони відповідача щодо вручення наказу позивачу під власноручний підпис не містять. Досліджений відеозапис події доведення до відома наказу (23.08.2024) не містить жодних даних про те, що після оголошення, усного доведення до відомо наказу буде вчинено дії щодо отримання письмового підтвердження про ознайомлення із таким наказом.

Представником відповідача у судовому засіданні не наведено жодних чітких критерії за якими сторона позивача розмежовує «відмову від письмового підтвердження ознайомлення із наказом» та від факту «відмови від виконання такого наказу».

Разом з тим, у висновку службового розслідування вказано, що факт відмови від виконання наказу поліцейськими, яким доводився наказ на відеозаписі відсутній. Зазначене цілком відповідає змісту доказу, наданого до суду відповідачем, а саме відеозапису 0000000__0027, яким не зафіксовано відмову позивача від виконання наказу.

Разом із тим суд відмічає, наказом командира зведеного підрозділу УПОП № 3 ДПОП «ОШБ НПУ «Лють» від 23.08.2024 № 302 ДСК/ВС «Про виконання бойових (спеціальних) завдань», зокрема, було віддано наказ т.в.о. командиру роти № 3 штурмового батальйону № 1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ») зведеного підрозділу УПОП № 3 ДПОП «ОШБ «Лють» капітану поліції ОСОБА_35 . Згідно з зазначеного наказу ОСОБА_35 було наказано створити своїм рішенням розподіл груп контролю та закріплення відповідно до виконання поставленого завдання та оперативної обстановки, включити до складу груп наступних поліцейських: абз. 1 капітан поліції ОСОБА_1 (0003658), командира взводу № 2 роти № 3 штурмового батальйону № 1 (« ІНФОРМАЦІЯ_2 ») полку УПОП № 3 ДПОП «ОННБ «Лють».

При цьому, оспорюваним наказом від 01.10.2024 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення із служби в поліції за «невиконання наказу командира» від 23.08.2024 № 302ДСК/ВС.

Будь-яких доказів, що ОСОБА_1 відмовився від виконання наказу у складі групи контролю та закріплення, ані відзив на позовну заяву, ані надані стороною відповідача пояснення у судових засіданнях не установлено.

Таким чином, в чому саме виразилося порушення позивачем приписів наказу командира зведеного підрозділу УПОП № 3 ДПОП «ОШБ НПУ «Лють» від 23.08.2024 № 302ДСК/ВС «Про виконання бойових (спеціальних) завдань» ані службовим розслідуванням, ані особою, яка вирішувала питання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності встановлено не було.

Відтак враховуючи те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ст.61 Конституції України), суд не установив доведення відповідачем належними, допустимий доказами, скоєння позивачем правопорушення, з урахуванням необхідності наявності усіх складових такого правопорушення, за подією від 23.08.2024.

Разом із тим, зміст наказу від 23.08.2024 № 302ДСК/ВС викладено таким чином, що хоча він не був відданий напряму позивачу, проте позивач мав бути включений до складу групи контролю та закріплення за наказом (рішенням) свого безпосереднього командира, що передбачає необхідність обізнаності ОСОБА_1 із наказом від 23.08.2024 № 302ДСК/ВС. Саме таке включення було реалізовано у наказі від 02.09.2024 № 284 ДСК «Про відрядження поліцейських та припинення їх відрядження».

Щодо порушення позивачем вимог дисциплінарних норм при оголошенні та виконанні наказу від 02.09.2024 №284СК «Про службове відрядження», судом встановлено наступне.

Пунктом 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Крім того, стаття 12 Дисциплінарного статуту дає визначення дисциплінарного проступку, з якого вбачається, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

З метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків частиною 2 статті 14 Закону №2337-VIII передбачено проведення службового розслідування, під яким, відповідно до частини 1 статті 14 цього ж закону, розуміється діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Відповідно до ч.7 ст. 14 Дисциплінарного статуту у разі вчинення поліцейським більше двох дисциплінарних порушень проводиться одне службове розслідування. Якщо протягом проведення службового розслідування поліцейським вчинено інший дисциплінарний проступок, розпочинається нове службове розслідування.

З матеріалів справи встановлено, що позивач вибув з іншими поліцейськими до пункту постійної дислокації в АДРЕСА_1 . В одному із приміщень пункту постійної дислокації в м. Дніпро 02.09.2024 було проведено збір особового складу, де озвучено наказ Департаменту поліції особливого призначення «Окрема штурмова бригада Національної поліції « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 02.09.2024 №284ДСК, яким визначено було відрядити до оперативної зони ведення бойових дій Донецької області для виконання бойових (спеціальних) завдань посадових осіб полку №3 ДПОП «ОШБ Лють», в тому числі і позивача.

Вказане підтверджується дослідженням змісту відеофайлу 000000__0049, розташованому на диску, наданому відповідачем до суду, який містить відеозапис, з якого вбачається оголошення інформації про відрядження до зони бойових дій для виконання бойових (спеціальних) завдань окремих посадових осіб полку №3 ДПОП «ОШБ Лють», в тому числі і позивача.

Після озвучування посади та ПІБ позивача, посадова особа запитала ОСОБА_1 про готовність до виконання цього наказу, на що останній відповів, що готовий виконати наказ за умови повернення на посаду командира роти його побратима - ОСОБА_25 , а також усунення з займаних посадах керівництва батальйону №1 («Луганськ-1 імені Героя України Сергія Губанова») полку УПОП №3 ДПОП «ОШБ «Лють».

З матеріалів службового розслідування та відеофайлу 000000__0049 встановлено, що позивач, як і інші поліцейські, при оголошенні наказу не відмовлявся від його виконання, проте за умови повернення командира майора Товстолуга, що було сприйнято командуванням, як відмова від виконання наказу.

Суд, оглянувши наявні в матеріалах службового розслідування пояснення особового складу, наявний відеофайл 000000__0049, установлено: кілька поліцейських «відмовились виконувати наказ», більшість поліцейських, в тому числі і ОСОБА_1 , були «згодні виконати наказ, проте з умовою»; декілька поліцейський були «згодні виконувати наказ».

Наказом Управління поліції особливого призначення № 3 Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 26.08.2024 № 452, призначено службове розслідування та утворено дисциплінарну комісію, за фактом можливого порушення службової дисципліни за участі ОСОБА_1 - командир взводу № 2 роти № 3 штурмового батальйону № 1 (« ІНФОРМАЦІЯ_2 ») полку управління поліції особливого призначення № 3 Департаменту поліції особливого призначення « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

При цьому підставою проведення службового розслідування було визначено саме факт можливого порушення службової дисципліни стосовно відмови виконувати накази командира зведеного підрозділу полку УПОП № 3 ДПОП "ОШБ " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", що відображено у рапорті т. в. о. командира штурмового батальйону № 1 (« ІНФОРМАЦІЯ_2 ») ОСОБА_3 , який датовано 24.08.2024.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч.7 ст. 14 Дисциплінарного статуту у разі вчинення поліцейським більше двох дисциплінарних порушень проводиться одне службове розслідування. Якщо протягом проведення службового розслідування поліцейським вчинено інший дисциплінарний проступок, розпочинається нове службове розслідування.

Відтак відповідно до ч.7 ст. 14 Дисциплінарного статуту за фактом невиконання вимог наказу від 02.09.2024 № 284 ДСК про відрядження потрібно було розпочати нове службове розслідування, оскільки така підстава не існувала на час видання наказу від 26.08.2024 № 452 про проведення службового розслідування. Отже в ході службового розслідування, проведеного за фактом можливого порушення службової дисципліни, окремими поліцейськими полку УПОП №3 ДПОП «ОШБ «Лють», що виразилось у невиконанні вимог наказу командира зведеного підрозділу УПОП №3 ДПОП «ОШБ «Лють» від 23.08.2024 №302ДСК/ВС «Про виконання бойових (спеціальних) завдань» невиконання вимог наказу від 02.09.2024 № 284 ДСК фактично не повинні були досліджуватися, оскільки не були охоплені метою проведення службового розслідування.

Щодо процедури службового розслідування відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України (стаття 14), поліцейський має право брати участь у службовому розслідуванні, надавати пояснення та представляти докази.

Відповідно до пункту 7 розділу V Порядку розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження.

Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи; отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.

У разі розгляду справи у формі письмового провадження рішення дисциплінарною комісією приймається без повідомлення та (або) виклику інших учасників службового розслідування на підставі наявних у справі матеріалів.

Згідно з пунктом 8 розділу V Порядку за рішенням уповноваженого керівника розгляд справи може здійснюватися дисциплінарною комісією на відкритому засіданні, яке полягає в гласному та відкритому дослідженні обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування, за участю поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інших заінтересованих осіб.

У формі відкритого засідання розгляд справи може проводитися за відомостями про порушення поліцейським конституційних прав і свобод людини та громадянина.

Отже, з вищенаведених вимог законодавства висновується, що поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, є активним його учасником, наділений правом подавати письмові пояснення, скарги, документи, що стосуються службового розслідування, а також брати участь у засіданнях дисциплінарної комісії, якщо таке є відкритим.

Разом з тим, реалізації цих прав передує належне повідомлення такого поліцейського про призначення службового розслідування стосовно нього.

Позивач стверджує, що не був поінформований про розслідування та не мав можливості реалізувати свої права. Зокрема, він подав рапорт від 23.09.2024 № 595 з проханням надати інформацію про розслідування, але відповіді не отримав. Відповідач зазначає, що позивач був опитаний та надавав пояснення, однак позивач заперечує, що йому повідомили про зв`язок опитування зі службовим розслідуванням.

Разом з тим, яким чином відповідачем доведено до відома позивача про факт призначення стосовно нього службового розслідування за фактом невиконання наказу від 02.09.2024, відповідачем суду не повідомлено та таких обставин не міститься у матеріалах службового розслідування.

З огляду на викладене суд прийшов переконання про те, що відсутність відповіді на рапорт та непрозорість процесу свідчать про порушення права позивача. Суд вважає, що ці обставини вказують на суттєві процедурні порушення під час проведення службового розслідування, які могли вплинути на об`єктивність висновків дисциплінарної комісії.

Щодо доводів сторони позивача про відсутність кошторису на відрядження, згідно з наказу від 02.09.2024, суд прийшов наступного.

У судовому засіданні представник відповідача наводив аргументи про те, що наявність кошторису до наказу про відрядження на виконання бойового завдання є суто бухгалтерським питанням, а відтак доводи сторони позивача не заслуговують на увагу.

Відповідно Інструкції про службові відрядження поліцейських у межах України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02 серпня 2017 року № 672, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 22 серпня 2017 року за № 1042/30910 (із наступними змінами та доповненнями) (далі Інструкція).

Згідно з пункту 1 розділу ІІ Інструкції при направленні поліцейського у службове відрядження видається наказ, підписаний керівником органу поліції або особою, яка виконує його обов`язки, його першим заступником або заступниками відповідно до розподілу функціональних обов`язків (посадових інструкцій).

У наказі зазначаються пункт призначення, найменування органу поліції, у тому числі його територіального (відокремленого) підрозділу (управління, відділу, відділення), куди відряджено працівника, строк та мета відрядження.

Відповідно до п. 1 розділу ІІІ Інструкції орган (підрозділ) поліції, що відряджає поліцейського, зобов`язаний ознайомити його з кошторисом витрат на відрядження, форма якого наведена в додатку до цієї Інструкції, а також забезпечити його коштами для здійснення витрат на відрядження за умови наявності кошторисних призначень на відповідні цілі, оригіналів документів, які є підставою для відрядження, та відсутності заборгованості за раніше виданими авансами. Аванс відрядженому поліцейському може видаватися готівкою або перераховуватися в безготівковій формі на поточний рахунок працівника, операції за яким можуть здійснюватися з використанням платіжних карток.

При цьому суд звертає увагу, що вищенаведена Інструкція містить таку норму: Строк службового відрядження поліцейського, який направляється в межах України для участі в антитерористичних операціях і здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки й оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів, а також здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні (далі - операція Об`єднаних сил), не повинен перевищувати періоду проведення таких операцій (пункт 4 розділу ІІ).

Відтак направлення поліцейських для здійснення заходів, пов`язаних з наданням відсічі та стримування збройної агресії РФ також належить до відряджень.

Згідно пункту 9 розділу ІІІ Інструкції про службові відрядження поліцейських витрати на службове відрядження відшкодовуються відповідно до постанови КМУ № 98 та Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 13 березня 1998 року № 59.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що не оформлення у визначеному законодавством порядку відрядження позивача, зокрема не оформлення інших документів, не повинно мати наслідком порушення права позивача на відповідне грошове відшкодування.

Враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання про те, що позивачем під час оголошення наказу від 02.09.2024 жодних чином не порушувалось питання щодо не ознайомлення його з кошторисом витрат на відрядження; будь-яких доказів, які б підтверджували відсутність такого кошторису на відповідне службове відрядження стороною позивача у відповідності до ст. 77 КАС України не подано до суду. Про такі доводи не вказано у адміністративному позові, а лише зазначено у додаткових пояснення на позов. Разом із тим, таке службове відрядження не відбулось, а відтак у позивача не виникало права на грошове відшкодування внаслідок такого відрядження, а тому суд прийшов висновку, що такі доводи сторони позивача не бере до уваги, адже вони не підтверджені належними та допустимими доказами.

Щодо наявності дисциплінарного проступку позивач стверджує, що 23.08.2024 під час шикування в м. Краматорську наказ не був чітко доведений через тихий голос командира та присутність цивільних осіб, що створювало шум. Він та інші поліцейські просили командира говорити гучніше, але їхні прохання проігноровано. Відповідач вважає це відкритою відмовою від виконання наказу. Суд зазначає, що докази не підтверджують відмови від письмового підтвердження ознайомлення із наказом. Натомість є свідчення про комунікаційні труднощі, які не були враховані командиром. Щодо подій 02.09.2024, позивач не висловлював прямої відмови, а лише порушив питання щодо компетентності командирів, що не може бути кваліфіковано як дисциплінарний проступок у розумінні статті 12 ДС НПУ.

Щодо доводів позивача про пропорційність застосування дисциплінарного стягнення до позивача, враховуючи його особу та тяжкість проступку, суд прийшов наступного.

Позивач просить застосувати до спірних правовідносини висновки Верховного Суду, які викладені у постанові від 20.07.2023 у справі № 620/4675/22, що пропорційності застосування такого крайнього дисциплінарного заходу до позивача як звільнення із служби.

«Суди попередніх інстанцій не досліджували, яким чином відповідач розмежував застосування різних видів дисциплінарного стягнення за один і той самий проступок та з огляду на які обставини застосував до позивача найбільш суворий з них. З огляду на викладене Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду наголошує, що суди попередніх інстанцій не звернули увагу на встановлення усіх обставин, за яких позивачем вчинявся дисциплінарний проступок, та не дослідили співмірність обраного виду стягнення складу, характеру та наслідками вчиненого дисциплінарного проступку, що є ключовим моментом у ході судового розгляду цієї справи».

Відповідно до службової характеристики ОСОБА_1 , останній за період служби в Національній поліції України зарекомендував себе дисциплінованим, сумлінним, вимогливим, комунікабельним співробітником. До виконання своїх службових обов`язків ставиться сумлінно, з почуттям відповідальності за доручену справу. Завдяки своїм знанням та навичкам, ОСОБА_36 неодноразово сприяв успішному виконанню бойових завдань підрозділом, що позитивно вплинуло на загальний результат операцій. Відзначається високою моральною стійкістю, фізичною витривалістю та вмінням працювати в команді. Вміє розробляти та реалізовувати ефективні тактичні плани, враховуючи всі можливі ризики та варіанти розвитку подій. Володіє відмінними навичками стрільби з різних видів зброї, що підтверджується високими результатами на стрільбищах. Має навички надання першої медичної допомоги в бойових умовах, що неодноразово рятувало життя товаришів по службі. Вміє ефективно працювати в команді, підтримуючи високий рівень взаємодії та координації з іншими колегами. Відзначається хорошим рівнем фізичної підготовки, що дозволяє виконувати завдання в складних умовах. Володіє навичками збору та аналізу розвідувальної інформації, що сприяє успішному виконанню бойових завдань. Відзначається високою стресостійкістю, здатний зберігати спокій та холоднокровність у найскладніших ситуаціях. В умовах стресу здатний швидко аналізувати ситуацію та приймати обґрунтовані рішення, що сприяє успішному виконанню завдань. Зберігає емоційну стабільність, що дозволяє ефективно керувати підрозділом та підтримувати моральний дух команди. Вміє надавати психологічну підтримку товаришам по службі, допомагаючи їм справлятися зі стресовими ситуаціями. Виконує обов`язки командира взводу, відповідальний за планування та координацію дій підрозділу під час бойових операцій. За час служби не мав дисциплінарних стягнень, користується заслуженим авторитетом серед колег та командування.

Із висновку службового розслідування установлено. Дисциплінарна комісія надаючи оцінку наявним у матеріалах службового розслідування відомостям та доказам, дисциплінарною комісією встановлено, що у діях ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_37 , ОСОБА_20 ОСОБА_21 та ОСОБА_22 наявні ознаки дисциплінарного проступку, що виразилось у відмові від письмового підтвердження ознайомлення з наказом командира зведеного підрозділу УПОГІ № З ДПОП «ОШБ «Лють» від 23.08.2024 № 302ДСК/ВС», що призвело до невиконання вказаного наказу, відповідно до якого, поліцейські мали проводити оборонні заходи поблизу населеного пункту Торецьк Донецької області, а також ігноруванні вимог відповідного наказу. Під час дії воєнного стану грубо порушена службова дисципліна. Такі дії, на переконання дисциплінарної комісії підривають довіру до поліцейських, як до носіїв влади, адже зухвале ставлення до вказівок керівництва принижує високе звання поліцейського, та викликає сумнів у високих моральних якостях і самосвідомості їх як поліцейських. Також, дисциплінарною комісією встановлено, що в діях ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 ОСОБА_20 , ОСОБА_13 , ОСОБА_21 , ОСОБА_38 ()., ОСОБА_18 наявні ознаки дисциплінарного проступку, що виразилося у невиконанні та обговоренні вимог наказу ДПОП «ОШБ «Лють» від 02.09.2024 № 284ДСК.

Разом із тим, відповідно до наказу від 01.10.2024 дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції застосовано не до всіх вищевказаних поліцейських, хоч стосувалась тієї ж події, в межах одного і того ж службового розслідування та при його аналізі судом не установлено жодних обтяжуючих обставин, чи за інших обставини вчинення дисциплінарного поступку інкримінованого дисциплінарного правопорушення.

При прийнятті наказу від 01.10.2024 судом не установлено, чи відповідачем узято до уваги при обранні виду дисциплінарного стягнення обставини попередньої поведінки позивача, про що вказано у позитивній службовій характеристиці, його ставлення до виконання службових обов`язків та до скоєного, відсутність обтяжуючих обставин. Крім того, вибіркове застосування дисциплінарних заходів до одних поліцейських, а не до всіх присутніх та навіть до тих, щодо яких проведено службове розслідування та застосовано різні заходи дисциплінарного стягнення, викликає сумніви щодо об`єктивності рішення.

У судовому засідання щодо пропорційності застосування саме такого виду дисциплінарного стягнення до позивача, порівняно із іншими поліцейськими, сторона відповідача надала пояснення про те, що позивач був командиром взводу тобто обіймав посаду, а відтак мав підтримувати авторитет Національної поліції серед поліцейських, зокрема у період воєнного стану в Україні. Разом із тим, застосування дисциплінарного стягнення є дискреційним повноваженням керівника суб`єкта владних повноважень.

Так дійсно, застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції є крайнім заходом дисциплінарного впливу. Застосування дисциплінарного стягнення здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням відповідних обставин і не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 07 березня 2019 року в справі N 819/736/18, від 19 травня 2022 року в справі N 480/4079/18 та інших.

Враховуючи правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 28.10.2021 у справі № 520/1578/2020, від 09.02.2022 у справі № 160/12290/20, згідно якої обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення, який, приймаючи рішення про обрання конкретного виду дисциплінарного стягнення, повинен урахувати, зокрема, тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, попередню поведінку особи, її ставлення до виконання посадових обов`язків тощо. Застосування дисциплінарного стягнення здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень. Висновок про те, що визначення виду дисциплінарного стягнення, яке необхідно накласти на поліцейського, є переважним (дискреційним) правом безпосередньо керівника органу поліції, підтримано також Верховним Судом у постанові від 25.02.2021 р по справі №160/9275/18.

В зв`язку із викладеним слід зауважити, що порушення процедури при прийнятті рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultraviresaction - invalidact). Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Тобто, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків і, на противагу йому, принцип формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення.

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020р. у справі №813/1790/18.

Відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В даній справі, з урахуванням викладеного, суд прийшов переконання про те, що при проведенні службового розслідування значні процедурні порушення, які вплинули на правильність встановлення як факту та обставин скоєння ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, його кваліфікації, так і визначення міри покарання.

Відтак, висновки наказу про застосування дисциплінарного стягнення про те, що за своєю тяжкістю дисциплінарний проступок, який мав місце на думку відповідача, є таким, що не сумісний з подальшим проходженням служби, не є обґрунтованими.

Суд зазначає, що межі судового контролю при розгляді справ стосовно незаконності рішень суб`єктів владних повноважень визначено ст. 2 КАС України.

Так, відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, перевіривши згідно наведеної норми оскаржувані накази про застосування до позивача дисциплінарних стягнень, суд дійшов висновку, що спірні накази прийнято необґрунтовано, без урахуванням усіх обставин.

Таким чином, з урахуванням викладеного вище, суд доходить висновку про протиправність та як наслідок скасування пункту 8 наказу Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 01.10.2024 №252 «Про застосування дисциплінарних стягнень» та наказу Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 15.10.2024 №1433 о/с «По особовому складу» про звільнення ОСОБА_1 зі служби з 15.10.2024.

Щодо позовної вимоги про поновлення ОСОБА_1 на посаді командира взводу №2 роти №3 штурмового батальйону №1 (« ІНФОРМАЦІЯ_2 ») полку управління поліції особливого призначення №3 Департаменту поліції особливого призначення « ІНФОРМАЦІЯ_1 », або рівнозначній посаді, суд прийшов наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, що розглядає спір.

Верховний Суд у постанові від 25.08.2020 у справі №826/19766/16 зауважував, що звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку, свідчить про незаконність такого звільнення і тягне за собою поновлення порушених прав працівника.

У постановах Верховного Суду від 27 квітня 2021 року в справі № 826/8332/17, від 31 травня 2021 року справа № 0840/3202/18 та від 27 квітня 2021 року у справі №826/8332/17 суд зазначив, що ураховуючи приписи частини 1 статті 235 КЗпП України, на орган, що розглядає трудовий спір, у разі з`ясування того, що звільнення працівника відбулося незаконно, покладається обов`язок поновлення такого працівника на попередній роботі. Відтак, звільненого без законної підстави працівника має бути поновлено на попередній роботі, а не на іншій рівнозначній посаді як того бажає позивач.

Закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в частині першій статті 235, статті 2401 КЗпП України, а відтак встановивши, що звільнення відбулось із порушенням установленого законом порядку, суд зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 819/691/17, від 20 січня 2021 року справа №640/18679/18.

У постанові від 11 лютого 2021 року справа №640/21065/18 Верховний Суд також не погодився із застосованим судами попередніх інстанцій способом захисту порушених прав позивача шляхом покладення на відповідача поновити позивача на посаді, що є рівнозначною. Суд зазначив, що зробивши правильний висновок про незаконність звільнення позивача, суди попередніх інстанцій не поновили його на роботі (конкретній посаді).

Аналогічні правові висновки також підтримано у постанові Верховного Суду складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 540/3994/20 від 13.04.2023.

Підсумовуючи викладене, суд зауважує, що в даній справі сторонами не наведено доводів щодо ліквідації або реорганізації підприємства відповідача та ліквідації раніше займаної позивачем посади.

Верховний Суд у своїй практиці неодноразово покликався на те, що "ефективний засіб правового захисту" у розумінні ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації - не відповідає зазначеній нормі Конвенції. Вказані висновки відповідають висновкам Великої палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 705/552/15-а, постанови Верховного Суду від 18.04.2018 у справі №826/14016/16 СМ, від 11.02.2019 у справі № 2а-204/12 ).

Згідно зі ст. 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, ЄСПЛ у рішенні від 29.06.2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Також, як наголошується ЄСПЛ у рішенні по справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

При цьому суд ураховує, що питання ефективності правового захисту аналізувалося у рішеннях національних судів. Зокрема, у рішенні від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України дійшов висновку, що рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Суд повторно зазначає, що позивача звільнено з посади 15.10.2024.

День звільнення є останнім робочим днем, який відповідним чином обліковується та оплачується на рівні звичайного робочого дня (вказана правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 24.10.2019 по справі №821/1226/16).

Таким чином, позивач підлягає поновленню на посаді з 16.10.2024.

З огляду на викладене вище суд прийшов висновку, що з метою ефективного способу захисту порушеного права позивача у зв`язку із визнання протиправним та скасування наказу про 15.10.2024 № 1433 о/с про звільнення зі служби в органах поліції, необхідно поновити позивача з 16.10.2024 на посаді командира взводу №2 роти №3 штурмового батальйону №1 (« ІНФОРМАЦІЯ_2 ») полку управління поліції особливого призначення №3 Департаменту поліції особливого призначення « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а в іншій частині позовної вимоги «на рівнозначній посаді» відмовити з урахуванням висновків суду.

Згідно з ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Виплата грошового забезпечення поліцейських регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" (далі - Постанова №988).

Пунктом 2 Постанови №988 визначено, що виплата грошового забезпечення поліцейським Національної поліції здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ.

Наказом МВС України від 06.04.2016 №260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (надалі за текстом - Порядок №260).

Пунктом 6 розділу ІІІ Порядку №260 передбачено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Пунктом 9 розділу І цього ж Порядку встановлено, що при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Зі змісту Порядку №260, який є спеціальним для вирішення даних спірних правовідносин та діяв на час звільнення позивача, вбачається, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.

У свою чергу п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (надалі за текстом - Порядок №100), визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Таким чином, при визначенні розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який підлягає присудженню на користь позивача з відповідача, правильним є обчислення календарних днів для обрахунку грошового забезпечення.

Аналогічний висновок сформовано та викладено в постанові Верховного Суду від 19.07.2018, справа №805/1110/17-а, де чітко врегульовано питання про те, як здійснюється виплата грошового забезпечення поліцейському за час вимушеного прогулу, а саме - в календарних, а не робочих днях.

Враховуючи дату звільнення позивача зі служби та перехід суду 09.05.2025 до стадії ухвалення судового рішення у відповідності до ч. 1 ст. 227 КАС України без застосування положень ст. 243 КАС України, адже ухвалення та проголошення такого відкладено на строк не більше десяти днів, а відтак кількість днів вимушеного прогулу з 16.10.2024 (наступний день після звільнення) до 19.05.2025 (останній день вимушеного прогулу) складає 216 днів.

До суду відповідачем надано довідку від 23.04.2025 №354, відповідно до якої заробітна плата ОСОБА_1 за два останні місяці перед звільненням (серпень, вересень 2024 року) складала 31796,18 грн та 32476,76 грн відповідно, а загалом - 64245,94 грн. Кількість відпрацьованих календарних днів за останні два місяці склала - 61 день. Середньоденне грошове забезпечення становить 1053,21 грн (64245,94 грн : 61 день).

Суд відмічає, що при обчисленні середньоденного грошового забезпечення позивача суд не враховує грошову винагороду ветеранам, яка виплачена позивачу у серпні 2024 року у сумі 1000,00 грн, адже така містить ознаки разової виплати, а тому у відповідності до п. 4 Порядку № 100 не враховується.

Також, при обрахунку середньоденного грошового забезпечення позивача суд не враховує розмір додаткової винагороди, яка виплачена позивачу у відповідності до постанови КМУ від 24.02.2022 № 168, з урахуванням висновків Верховного Суду, які викладені у постанові від 31.01.2025 у справі № 460/2645/24.

Розрахунок наданий стороною позивача суд бере до уваги, адже такий проведено вірно, оскільки перевірено судом на підставі належним доказів наданих відповідачем щодо розміру грошового забезпечення позивача за вказані два повні місяці перед звільненням.

Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 227493,36 грн (216 день х 1053,21 грн).

У відповідності до ст. 139 КАС України стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Щодо відшкодування сплати судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, суд зазначає, що представник позивача до закінчення судових дебатів зроблено заяву у відповідності до ч. 7 ст. 139 КАС України

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць, середня заробітна плата складає 32136,47 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Враховуючи норми законодавства, наведені вище, рішення суду в частині поновлення на посаді підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст. ст. 19, 139, 227, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297, 371 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", третя особа: Національна поліція України про визнання протиправними та скасування пункту наказу, наказу, поновлення на посаді, стягнення середньомісячного грошового забезпечення за період вимушеного прогулу - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати пункт 5 наказу Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 01.10.2024 №252 «Про застосування дисциплінарних стягнень» про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 15.10.2024 №1433 о/с «По особовому складу» про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції.

Поновити ОСОБА_1 з 16 жовтня 2024 року на посаді командира взводу №2 роти №3 штурмового батальйону №1 (« ІНФОРМАЦІЯ_2 ») полку управління поліції особливого призначення №3 Департаменту поліції особливого призначення « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Стягнути з Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на користь ОСОБА_1 середньомісячне грошове забезпечення за період вимушеного прогулу з 16.10.2024 до 19.05.2025, що складає 216 днів, та становить у розмірі 227493 (двісті двадцять сім тисяч чотириста дев`яносто три) гривні 36 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 з 16.10.2024 на посаді командира взводу № 2 роти № 3 штурмового батальйону № 1 (« ІНФОРМАЦІЯ_2 ») полку управління поліції особливого призначення № 3 Департаменту поліції особливого призначення « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць у розмірі 32136,47 (тридцять дві тисячі сто тридцять шість) гривень 47 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач Департамент поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", місцезнаходження АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Національна поліція України, місцезнаходження місто Київ, вулиця Богомольця Академіка, будинок № 10, .

Повне судове рішення складено та підписано суддею 19.05.2025.

Суддя М. І. Садова