Справа № 520/10653/25
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про повернення позовної заяви

20 травня 2025 року Справа № 520/10653/25

Cуддя Харківського окружного адміністративного суду Олексій Котеньов, розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ,код НОМЕР_1 ) до Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Пашков Юрій Дмитрович (вул. Богдана Хмельницького, буд. 25, оф. 1,м. Харків,Харківська обл., Харківський р-н,61001, код ЄДРПОУ) про визнання дій протиправними та скасування постанов, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Пашкова Юрія Дмитровича, в якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати наступні постанови у ВП № 66629955: постанову про відкриття виконавчого провадження № 66629955 від 27.08.2021 Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Попляка Володимира Володимировича; постанову приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Попляка Володимира Володимировича про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 27.08.2021; постанову приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Попляка Володимира Володимировича про стягнення з боржника основної винагороди від 27.08.2021; постанову приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Попляка Володимира Володимировича про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 28.09.2021; постанову приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Пашкова Юрія Дмитровича про арешт коштів боржника від 26.07.2024;

- визнати протиправними дії приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області Пашкова Юрія Дмитровича з виконання відсутнього в матеріалах виконавчого провадження № 66629955 виконавчого документа - оригіналу виконавчого напису, вчиненого 22.06.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" () заборгованості в розмірі 23 563,33 гривень, реєстровий номер 13689, який відсутній і в сканованій формі в Автоматизованій системі виконавчих проваджень, та стягнути з приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області ОСОБА_2 на мою користь суму завданих мені збитків у розмірі 22 815,29 грн (двадцять дві тисячі вісімсот п`ятнадцять грн 29 коп) та у відшкодування завданої моральної шкоди суму 108 000 грн. (сто вісім тисяч грн).

- зобов`язати приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області Пашкова Юрія Дмитровича вжити заходів до усунення порушення закону та моїх прав шляхом скасування (вилучення) відповідних записів в Єдиному реєстрі боржників та направлення всім банківським установам, ПФУ та іншим особам, яким в межах ВП № 66629955 було надіслано постанови приватних виконавців про арешт коштів боржника, про звернення стягнення на кошти боржника та такі інші, відомості про скасування таких постанов.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02.05.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду заяву про поновлення строку звернення до суду та доказами поважності причин його пропуску.

Позивачем подано до суду 05.05.2025 заяву про усунення недоліків, в якій позивач вказав, що строк позовної заяви повинен обраховуватися з моменту отримання листа від Мінюста від 25.04.2025, оскільки саме з цього моменту позивач дізнався про відсутність оригіналу виконавчого документу у ВП №66629955. Позивач вважає, що саме з 25.04.2025 повинен рахуватись десятиденний строк звернення до суду зданим позовом.

Розглянувши вказану заяву, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Положеннями ч.2 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено загальне правило, відповідно до якого для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст. 122 КАС України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з положеннями ч.1 ст.287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до положень п.1 ч.2 ст.287 КАС України, позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що постанова про відкриття виконавчого провадження винесена 27.08.2021 при цьому з матеріалів позовної заяви вбачається, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Пашкова Юрія Дмитровича накладено арешт на кошти боржника від 26.07.2024. Відповідно до виписки по картці із "ОщадБанк" позивачу заблоковано кошти з 29.07.2024 для забезпечення виконання документу про арешт, проте позивач звернувся до суду 29.04.2025 тобто, поза межами встановленого законом строку звернення до суду.

Позивач подав 05.05.2025 заяву про усунення недоліків, у якій вказав, що строк звернення до суду слід обчислювати з 25.04.2025 дати отримання листа Міністерства юстиції України, з якого, за твердженням позивача, йому стало відомо про відсутність у виконавця оригіналу виконавчого документа.

Разом із тим, суд зазначає, що фактичні дії щодо арешту коштів позивача мали місце з 29.07.2024. Відповідно, саме з цього моменту особа могла дізнатися або повинна була дізнатися про порушення її прав, що і є підставою для початку обчислення строку звернення до суду.

Суд зазначає, що Верховний Суд в постановах від 12.02.2019 по справі №807/12/18, від 13.05.2019 по справі № 120/4414/18-а визначив, що "повинна" була дізнатись слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатись, а не обов`язок особи дізнатись про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав якщо: знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатись про те, яке рішення прийнято або вчинені дії. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатись не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про можливе порушення своїх прав є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатись про порушення своїх прав.

Суд враховує, що законодавче обмеження строку протягом якого особа може звернутися до суду, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі Перетяка та Шереметьєв проти України від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі Мельник проти України від 28.03.2006, заява №23436/03).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання позову, апеляційної, касаційної скарги.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації права щодо оскарження дій, рішень, бездіяльності суб`єкта владних повноважень в порядку та у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку звернення з поважних причин.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у своїй постанові від 13.11.2018 року по справі № 804/958/17.

Утім, позивачем у заяві про поновлення строків звернення до суду не вказано, які саме непереборні та об`єктивні перешкоді або труднощі, які не залежать від волі суб`єкта, унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, подання позову.

Частиною 6 ст.161 КАС України регламентовано, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

До суду не надано жодних доказів того, що позивач намагався вчинити усі залежні від нього процесуальні дії у розумний строк для реалізації свого права на звернення до суду , відтак, причини, вказані ним у заяві, не можуть бути визнані судом поважними.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.122 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно з приписами частини 5 статті 169 КАС України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 169, 248, 259, 294 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов - повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Олексій КОТЕНЬОВ