Справа № 280/2664/23
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 травня 2025 року м. Дніпросправа № 280/2664/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Кругового О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 липня 2024 року (суддя Калашник Ю.В.)

у справі №280/2664/23

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не виплаті за період з 01.04.2022 по 14.09.2022 щомісячного грошового забезпечення, включаючи додаткову грошову винагороду, визначену Постановою КМУ №168 від 24.02.2022, померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку, визначеному Постановою КМУ від 30 листопада 2016 року №884;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити щомісячне грошове забезпечення за період з 01.04.2022 по 12.05.2022, включаючи додаткову грошову винагороду визначену Постановою КМУ №168 від 24.02.2022, померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його матері - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в порядку, визначеному Постановою КМУ від 30 листопада 2016 року № 884;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити щомісячне грошове забезпечення за період з 12.05.2022 по 14.09.2022, включаючи додаткову грошову винагороду визначену Постановою КМУ №168 від 24.02.2022, померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його матері - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в порядку, визначеному Постановою КМУ від 30 листопада 2016 року №884.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка є матір`ю солдата ОСОБА_2 , який за повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_3 зник безвісти 14.03.2022 під час виконання бойового завдання з відсічі збройної агресії російської федерації поблизу населеного пункту Благодатне Донецької області під час зіткнення з противником та не повернувся до розташування військової частини, а у травні 2022 року стало відомо, що він загинув. Службовим розслідуванням, призначеним наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 12.05.2022 №1021 по факту загибелі ОСОБА_2 , встановлено дату загибелі останнього 14.03.2022, про що складений акт про настання смерті від 12.05.2022 № 16. Свідоцтво серії № НОМЕР_3 про смерть ОСОБА_2 позивачка отримала 25.07.2022. Відповідно до витягу з протоколу №2745 засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювання, поранень, травм, контузій, каліцтв від 23.11.2022 травма та поранення, які призвели до смерті ОСОБА_2 , ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини. Зазначає, що одночасно з повідомленням про зникнення сина роз`яснили право звернутися до відповідача із заявою про отримання грошового забезпечення зниклого безвісти солдата ОСОБА_2 , яким позивачка і скористалася. У квітні та травні 2022 року вона написала кілька заяв та направила їх на адресу відповідача, але грошового забезпечення замість ОСОБА_2 не отримувала. Разом з тим 29.09.2022 на її рахунок в АТ «Райффайзен Банк» від відповідача надійшла допомога на поховання у розмірі 11 965 грн та 125 488,39 грн грошового забезпечення ОСОБА_2 за березень 2022 року. З відповіді в/ч НОМЕР_1 від 05.04.2023 № с/1638 на адвокатський запит представника позивачки останній стало відомо, що зі списків особового складу ЗСУ ОСОБА_2 виключений у зв`язку з його смертю (з загибеллю) лише 06.09.2022 на підставі наказу командира ІНФОРМАЦІЯ_4 від 06.09.2022 №159-РС, а зі списків особового складу в/ч НОМЕР_1 з 14.03.2022 на підставі наказу командира цієї в/ч від 14.09.2022 №258, довідка про розмір грошового забезпечення та грошовий атестат ОСОБА_2 видали 26.09.2022. Позивачка вважає, що ОСОБА_2 у період з 14.03.2022 по 12.05.2022 перебував у статусі особи, яка зникла безвісти, а в період з 12.05.2022 по 14.09.2022 продовжував перебувати у списках особового складу в/ч НОМЕР_1 , а тому вона на підставі приписів Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку № 884 має право отримати грошове забезпечення ОСОБА_2 , включаючи додаткову винагороду, передбачену Постановою №168, за вказані періоди до дня його виключення зі списків особового складу військової частини.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 03.07.2023 у справі №280/2664/23 у задоволенні позову вимог відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 03.10.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03 липня 2023 року - залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 02.05.2024 у справі №280/2664/23 касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Дічко Віталій Сергійович, задоволено частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03 липня 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 03 жовтня 2023 року у справі №280/2664/23 скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд до Запорізького окружного адміністративного суду.

Верховний Суд у наведеній постанові зазначив, що відмовляючи у задоволенні позову суди попередніх інстанцій виходили виключно з того, що відповідач, встановивши факт загибелі внаслідок вибухової травми 14.03.2022 солдата ОСОБА_2 , наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.09.2022 №258, виключив останнього з 14.03.2022 зі списків особового складу частини, як наслідок у відповідача після виключення ОСОБА_2 зі списків особового складу відпав обов`язок з виплати йому грошового утримання, та в свою чергу, підстав для такої виплати не має і по відношенню до позивачки. Водночас суди попередніх інстанцій не надали жодної оцінки доводам сторони позивачки, що факт смерті ОСОБА_2 був підтверджений лише 12.05.2022 проведеним службовим розслідуванням. Суди не встановлювали обставин, як обліковувався у списках особового складу Військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_2 , про зникнення безвісти якого офіційно було повідомлено його матір, у період до 12.05.2022, а також як продовжував обліковуватися цей солдат після встановлення факту його загибелі до моменту його виключення із списків особового складу наказом від 14.09.2022. Необхідних доказів суди не витребували та не досліджували.

Верховний Суд також зауважив, що суди попередніх інстанцій не надали жодної оцінки доводам позивачки, покладеним нею у підстави позову, про порушення відповідачем положень Порядку № 884. Суди не встановлювали обставин чи направлялися позивачкою відповідачу заяви про виплату грошового забезпечення зниклого безвісти військовослужбовця із наданням необхідного пакету документів, чи отримував такі заяви відповідач, чи були вони розглянуті протягом 15 днів з прийняттям відповідного рішення, як того вимагає пункт 5 цього Положення. Натомість, обмежившись виключно наявністю наказу від 14.09.2022, яким ОСОБА_2 виключено зі списків особового складу 14.03.2022, суди попередніх інстанцій не з`ясували суті спірних правовідносин, ураховуючи хронологію подій, які передували прийняттю цього наказу, не з`ясували всіх обставин на які посилалася позивачка у позовній заяві та з якими пов`язувала протиправну бездіяльність відповідача щодо невиплати їй грошового забезпечення ОСОБА_2 .

Крім того, Верховним Судом встановлено, що при вирішенні спірних правовідносин суди попередніх інстанцій застосували нормативно-правовий акт, який на момент виникнення спірних правовідносин втратив чинність та не застосували приписи Порядку № 884.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26 липня 2024 року за результатами нового розгляду цієї справи позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не виплаті за період з 01.04.2022 по 11.08.2022 щомісячного грошового забезпечення, включаючи додаткову грошову винагороду, визначену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 24.02.2022, померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його матері - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 виплатити щомісячне грошове забезпечення за період з 01.04.2022 по 11.08.2022, включаючи додаткову грошову винагороду визначену Постановою КМУ №168 від 24.02.2022, померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його матері - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в порядку, визначеному Постановою КМУ від 30 листопада 2016 року № 884.

В іншій частині позовних вимог, відмовлено.

Суд першої інстанції, враховуючи висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 02.05.2024 у цій справі, положення чинних нормативно-правових актів та фактичні обставини справи, зазначив, що виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється, зокрема, до визнання особи померлою, в установленому законом порядку. При цьому, виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини. Суд з`ясував, що рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 11.07.2022 у справі № 335/3144/22 задоволено заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення. Встановлено факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження Запорізька область, місто Запоріжжя, місце смерті: населений пункт Благодатне Донецької області, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_5 . Вказане рішення суду набрало законної сили 11.08.2022. Отже, суд першої інстанції зробив висновок, що ОСОБА_2 визнаний померлим, в установленому законом порядку, 11.08.2022. Отже, у цьому випадку позивачка має право на отримання грошового забезпечення ОСОБА_2 до 11.08.2022, тобто, до моменту визнання військовослужбовця померлим, в установленому законом порядку.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Скаржник зазначає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи не дослідив та не врахував належним чином фактичних обставин. Відповідач вказує, що на підставі Указу №2 від 22.02.2022 «Про призов резервістів на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період», ОСОБА_2 призвано на військову службу. Відповідно до витягу з Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.02.2022 №57, солдата ОСОБА_2 , який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_3 , зараховано на посаду старшого стрільця 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 3 механізованої роти НОМЕР_4 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 . ІНФОРМАЦІЯ_6 солдат ОСОБА_2 загинув під час виконання бойового завдання, що підтверджується Актом №16 від 12.05.2022 про настання смерті; матеріалами службового розслідування, проведеного за фактом загибелі військовослужбовця, Витягом з Наказу №89 від 12.05.2022 «Про підсумки по факту загибелі солдата ОСОБА_3 », Свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_3 від 25.06.2022. Відповідно до матеріалів службового розслідування, зокрема з журналу ведення бойових дій НОМЕР_4 механізованого батальйону, про факт загибелі солдата ОСОБА_2 стало відомо ще 14.03.2022. Відповідно до витягу з Наказу командира ІНФОРМАЦІЯ_4 (по особовому складу) від 06 вересня 2022 року №159-РС, солдата ОСОБА_2 виключено зі списків особового складу Збройних Сил України у зв`язку зі смертю (з загибеллю). Згідно з Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.09.2022 №258, солдата ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_6 внаслідок вибухової травми, з 14.03.2022 виключено зі списків особового складу частини і направлено документи для виключення з військового обліку до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідно до п. 1 Розділу ХХХ Інструкції №260 належне солдату ОСОБА_2 , але не отримане ним до дня смерті грошове забезпечення, виплачено позивачці (матері солдата ОСОБА_2 ).

Позивачка, через свого представника, подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обґрунтоване.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивачка ОСОБА_1 є матір`ю військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не одружений і не має дітей.

Згідно з витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.02.2022 №57 солдата ОСОБА_2 зарахували на посаду стрільця 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 3 механізованої роти НОМЕР_4 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_6 під час виконання бойового завдання солдат ОСОБА_2 загинув, що підтверджує акт про настання смерті від 12.05.2022 №16; матеріали службового розслідування за фактом загибелі військовослужбовця, зокрема, відомості з журналу ведення бойових дій НОМЕР_4 механізованого батальйону, а також витяг з наказу від 12.05.2022 №89 «Про підсумки службового розслідування по факту загибелі солдата ОСОБА_2 », свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 від 25.06.2022.

Службовим розслідуванням встановлено, зокрема, з журналу ведення бойових дій НОМЕР_4 механізованого батальйону, що про факт загибелі солдата ОСОБА_2 стало відомо 14.03.2022.

Згідно з витягом з наказу командира НОМЕР_1 (по особовому складу) від 06.09.2022 №159-РС солдата ОСОБА_2 виключено зі списків особового складу Збройних Сил України через смерть (загибель). Загинув ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Згідно з витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.09.2022 №258 солдата ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_6 внаслідок вибухової травми, з 14.03.2022 виключено зі списків особового складу частини і направлено документи для виключення з військового обліку до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивачка зазначає, що ОСОБА_2 у період з 14.03.2022 по 12.05.2022 перебував у статусі особи, яка зникла безвісти, у період з 12.05.2022 по 14.09.2022 ОСОБА_2 перебував у списках військової частини НОМЕР_1 . Разом із тим, позивачка, не отримала від військової частини грошове забезпечення ОСОБА_2 за період з 01.04.2022 по 12.05.2022, а також за період з 12.05.2022 по 14.09.2022, що зумовило звернення до суду із позовом у цій справі.

Виходячи з фактичних обставин справи, норм законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII визначено основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлено єдину систему їх соціального захисту, гарантовано військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та врегульовано відносини у цій галузі.

Відповідно до частини 1 статті 1-2 Закону №2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

Згідно із частиною першою статті 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

За приписами частини шостої статті 9 Закону №2011-XII за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

Згідно з частиною 6-1 статті 18 Закону №2011-XII, членам сімей військовослужбовців, які проходять військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», гарантується виплата грошового забезпечення цих військовослужбовців у разі неможливості ними його отримання під час участі у бойових діях та операціях. У такому разі виплата грошового забезпечення здійснюється членам сімей військовослужбовців, зазначеним у пункті 6 статті 9 цього Закону.

Відповідно абзацу першого частини четвертої статті 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Абзацом другим частини четвертої статті 9 Закону №2011-XII передбачено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затверджено наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за №745/32197 (далі - Порядок №260).

Виплата грошового забезпечення в разі захоплення в полон чи заручниками, смерті (загибелі) військовослужбовців або якщо вони визнані безвісно відсутніми чи оголошені померлими врегульована розділом ХХХ Порядку №260.

Пунктом 1 розділу ХХХ Порядку №260 визначено, що у разі смерті (загибелі) військовослужбовця належне, але не отримане ним до дня смерті (загибелі) грошове забезпечення (у тому числі за весь місяць, у якому військовослужбовець помер (загинув)) виплачується військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військово-службовець, батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі та не мають дітей.

Грошове забезпечення, в тому числі одноразові додаткові види грошового забезпечення, право на які у військовослужбовця виникло включно до дня його загибелі (смерті) або до дня визнання його судом безвісно відсутнім, оголошення померлим, виплачується зазначеним в пункті 1 цього розділу членам його сім`ї за їх зверненням на підставі наказу командира військової частини про виплату (пункт 2 розділу ХХХ Порядку №260).

Грошове забезпечення зазначеним особам виплачується, якщо звернення за одержанням надійшло до закінчення трьох років із дня смерті (загибелі) військовослужбовця або з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовця безвісно відсутнім, оголошення померлим.

Пунктом 3 розділу ХХХ Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення військовослужбовцям, захопленим у полон або заручниками (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно), а також інтернованим в нейтральних державах або безвісно відсутнім, виплачується відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №884 (далі Порядок №884), військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець.

Порядок №884 визначає механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань , захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх.

Під терміном «безвісно відсутній військовослужбовець» слід розуміти зниклого безвісти під час захисту Вітчизни військовослужбовця, щодо якого понад 15 днів відсутні відомості про місце його перебування, крім відомостей про самовільне залишення військової частини або місця служби (пункт 2 Порядку №884).

Відповідно до пункту 4 Порядку №884, виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).

Пунктом 5 Порядку №884 передбачено, що командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі. У рішенні про відмову у виплаті грошового забезпечення обов`язково зазначаються підстави для такої відмови.

Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) приймає рішення про відмову у виплаті у разі: (І) подання заяви особами, що не зазначені в пункті 7 цього Порядку; (ІІ) подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку; (ІІІ) подання заяви з порушенням строків, визначених абзацами шостим і сьомим пункту 6 цього Порядку; (IV) з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, самовільного залишення військової частини (установи, організації), місця служби або дезертирування.

Прийняття рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення у зв`язку з поданням не в повному обсязі документів не позбавляє заявників права звернутися до командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації) повторно після усунення причин, що стали підставою для відмови у виплаті.

Рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення може бути оскаржено у судовому порядку.

Судом першої інстанції встановлено, що в спірному випадку позивачка зверталась до командира Військової частини НОМЕР_1 із заявами про виплату грошового забезпечення ОСОБА_2 на її картковий рахунок (а.с. 47, 48, 49).

Доказів прийняття відповідачем рішення про відмову у виплаті позивачці грошового забезпечення ОСОБА_2 матеріали даної справи не містять.

Пунктом 6 Порядку №884 встановлено, що виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (установи, організації).

Відтак, з аналізу наведених норм слідує, що виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється, зокрема, до визнання особи померлою, в установленому законом порядку. При цьому, виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 46 Цивільного кодексу України, фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 11.07.2022 у справі №335/3144/22, яке набрало законної сили 11.08.2022, задоволено заяву ОСОБА_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення; встановлено факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження Запорізька область, місто Запоріжжя, місце смерті: населений пункт Благодатне Донецької області, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Таким чином, ОСОБА_2 визнаний померлим, в установленому законом порядку, 11.08.2022.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що у цьому випадку позивачка має право на отримання грошового забезпечення ОСОБА_2 до 11.08.2022, тобто, до моменту визнання військовослужбовця померлим, в установленому законом порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Наведені відповідачем в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Передбачені ст. 317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 липня 2024 року у справі №280/2664/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя О.О. Круговий