Справа № 545/835/25
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2025-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 р.Справа № 545/835/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 28.03.2025, головуючий суддя І інстанції: Цибізова С.А., м. Полтава, повний текст складено 28.03.25 у справі № 545/835/25

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України

про визнання неправомірними та незаконними дій інспектора та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі також відповідач, Департаменту патрульної поліції), в якому просив:

- дії інспектора 2 взводу 4 роти Управління патрульної поліції батальйону патрульної поліції в м. Кременчуці Кузьменко Віталія Васильовича щодо складання постанови ЕНА № 4058790 від 12.02.2025 визнати неправомірними та незаконними;

- постанову ЕНА № 4058790 від 12.02.2025, винесену відносно ОСОБА_1 скасувати;

- повернути кошти за сплату судового збору за рахунок відповідача.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 28.03.2025 позовну заяву задоволено частково.

Скасовано постанову ЕНА від 12.02.2025 за №4058790 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 122 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.4 ст. 122 КУпАП направлено на новий розгляд до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції України.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605 гривень 60 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповно з`ясовані обставини справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що позивач під час розгляду справи про адміністративне правопорушення був обмежений у праві скористатись допомогою адвоката, що попередньо було роз`яснено працівником поліції. Просить урахувати, що письмових пояснень та жодних доказів в порядку ст. 268 КУпАП, на підтвердження дотримання Правил дорожнього руху, позивач на місці розгляду справи не надав. Звертає увагу, що приймаючи оскаржувану постанову, інспектор в повній мірі оцінив наявні докази про порушення позивачем Правил дорожнього руху та дотримався процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не порушив. Уважає, що розмір судового збору, що підлягав стягненню з Департаменту патрульної поліції на користь позивача, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, мав складати 302,80 грн.

Позивач правом на висловлення свого ставлення до апеляційної скарги не скористався.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні відповідно до приписів статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України).

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 12.02.2025 інспектором 2 взводу 4 роти УПП батальйону патрульної поліції в м. Кременчуці ДПП України Кузьменком В. В. стосовно ОСОБА_1 винесено постанову серії ЕНА №4058790 від 12.02.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 122 КУпАП. Відповідно до вказаної постанови, 12.02.2025 о 11:56 год на дорозі А31 Решетилівка - Дніпро 118 км, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою, рухався зі швидкістю 165 км/год, чим перевищував встановлене обмеження швидкості більше ніж на 50 км/год. Швидкість руху вимірювалася приладом Trucam. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 12.9б ПДР України - водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 3.29 "Обмеження максимальної швидкості", 3.31 3.31 "Зона обмеження максимальної швидкості" або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «й» пункту 30.3 цих Правил.

Відповідно до оскаржуваної постанови, позивач визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 гривень (а. с. 27).

На підтвердження вчинення позивачем порушення п.12.6 ПДР відповідачем надано до матеріалів справи фотографії та відеозапис, зроблені за допомогою приладу лазерного вимірювача швидкості TruCam ТС008455 (а. с. 54).

Не погодившись із постановою серії ЕНА №4058790 від 12.02.2025, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у цій справі.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджено, що інспектором не вжито належних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, у зв`язку з чим інспектор порушив порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови серії ЕНА №4058790 від 12.02.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 122 КУпАП.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи таке.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року, № 580-VIII "Про Національну поліцію" передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Статтею 6 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації (частина перша статті 7 Закону України «Про Національну поліцію»).

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Як установлено пунктом 12.4 ПДР України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

У житлових і пішохідних зонах швидкість руху не повинна перевищувати 20 км/год (п.12.5 ПДР України).

Відповідно до п. 12.6 ПДР України поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.51, дозволяється рух із швидкістю:

а) автобусам (мікроавтобусам), що здійснюють перевезення організованих груп дітей, легковим автомобілям з причепом і мотоциклам - не більше 80 км/год.;

б) транспортним засобам, якими керують водії із стажем до 2 років, - не більше 70 км/год;

в) вантажним автомобілям, що перевозять людей у кузові, та мопедам, - не більше 60 км/год;

г) автобусам (за винятком мікроавтобусів) - не більше 90 км/год;

ґ) іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год.

Частиною 4 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з частинами 2 та 3 статті 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно зі статтею 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, зокрема і передбачених частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 122.

Як убачається з матеріалів справи, позивач, подаючи позов, факт скоєння правопорушення не заперечував та не оспорював. Натомість, позивачем в обґрунтування позову вказувалося на недотримання інспектором процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема на порушення права, закріпленого у ст.268 КУпАП, а саме на ненадання можливості скористатися правовою допомогою.

Так, права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності визначені статтею 268 КУпАП, зокрема: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 271 КУпАП у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України.

З аналізу вказаних приписів слідує про наявність у суб`єкта владних повноважень - посадової особи органів Національної поліції, уповноваженої розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, законодавчо встановленого обов`язку із забезпечення осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності, можливість користування правами, наведеними у статті 268 КУпАП.

Порушення таких прав, зокрема, права на участь захисника або інших прав, передбачених статтею 268 КУпАП, може відбутись у разі подання особою, яка притягається до відповідальності певних клопотань та необґрунтованої відмови у їх задоволенні з боку уповноваженої посадової особи.

Гарантування кожному права на правову допомогу в контексті статті 59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки зумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги.

Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підтвердження законності постанови про адміністративне правопорушення відповідачем до відзиву надано відеозапис з нагрудної бодікамери, яка розміщена на одязі поліцейського.

Зі змісту відеозапису встановлено, що працівник поліції розпочав розгляд справи про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 122 КУпАП та роз`яснив позивачу права, передбачені статтею 268 КУпАП, зокрема, право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги (12:11:20), при цьому позивач зазначив, що його права йому зрозумілі (12:11:48). Разом з тим, позивач заявив усне клопотання працівникові поліції щодо перенесення розгляду справи на іншу дату, так як хоче скористатися правом на адвоката на підставі ст. 59 Конституції України, який знаходиться зараз не в місті та не має можливості прибути на місце розгляду справи. (12:11:50).

Вказаним відеозаписом зафіксовано, що інспектор, відхилив клопотання щодо перенесення розгляду справи, яка згідно ст. 276 КУпАП розглядається за місцем вчинення правопорушення (12:12:10).

Наявним у матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери підтверджено, що позивачу обмежено право для реалізації права скористатись допомогою адвоката, яке попередньо було роз`яснено працівником поліції.

Згідно зі ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Водночас справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, третьою та сьомою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), розглядаються уповноваженою особою невідкладно після виявлення правопорушення та отримання відомостей про суб`єкта цього правопорушення.

Тобто адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 122 КУпАП, не є таким, що розглядається уповноваженою особою невідкладно після виявлення правопорушення.

В Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі в ч. 4, 8 ІІІ Розділу "Розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху" зазначено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справа розглядається лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (стаття 268 КУпАП).

Частиною другою статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У вказаному вище випадку, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (стаття 283 КУпАП) на місці вчинення правопорушення.

Отже, інспектор правомірно розпочав розгляд справи про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення, а тому його дії щодо складання оскаржуваної постанови не є незаконними.

Разом з тим частиною другою статті 276 КУпАП передбачено, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, статтею 122 КУпАП (коли правопорушення вчинено водієм), можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Отже, положення частини другої статті 276 КУпАП визначають можливість розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122 КУпАП, не лише на місці вчинення правопорушення, а й за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

З наведеного вбачається, що уповноваженою особою відповідача при винесенні оспорюваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності було безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи задля забезпечення участі захисника під час розгляду справи та не надано останньому можливість скористатися правовою допомогою.

Вказане свідчить, що інспектор фактично не надав позивачу можливості скористатися правами, передбаченими статтею 268 КУпАП, а саме - правом користуватися юридичною допомогою адвоката, якою він бажав скористатися під час розгляду справи, що прямо передбачено чинним законодавством.

Колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду в постанові від 18 лютого 2020 року у справі № 524/9827/16-а дійшла висновку, що у випадку невжиття інспектором жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, інспектор порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та порушує порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Суд зазначає, що недотримання особою, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення порядку її розгляду, є самостійною підставою для визнання протиправною відповідної постанови та скасування її у судовому порядку.

Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постановах від 26.05.2020 у справі №640/16220/16-а, та в силу вимог ч. 5 ст. 242 КАС України має бути врахована судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Отже, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що матеріалами справи підтверджено, що інспектором не вжито належних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, у зв`язку з чим інспектор порушив порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови серії ЕНА №4058790 від 12.02.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи, що підставою скасування оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення є порушення відповідачем процедури розгляду справи, тобто порушення особою права на отримання правової допомоги, наявність або відсутність вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, судом не встановлювались.

З огляду на зазначене, з урахуванням встановлених КАС України завдань адміністративного судочинства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про скасування оскаржуваної постанови та надіслання справи про адміністративне правопорушення щодо позивача на новий розгляд до компетентного органу, а саме - до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції України.

Щодо посилання відповідача на те, що розмір судового збору, який підлягав стягненню з Департаменту патрульної поліції на користь позивача, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, мав складати 302,80 грн, то колегія суддів зазначає, що задоволені вимоги охоплюють обсяг порушених прав та законних інтересів позивача, рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, а отже висновок суду першої інстанції про те, що на підставі ст. 139 КАС України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 605,60 грн, сплачених позивачем при поданні позову, є правильним.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

В аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні суд апеляційної інстанції також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 18390/91, пункт 29).

Враховуючи зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на всі аргументи позивача, оскільки судом досліджено всі основні питання, які є важливими для прийняття цього судового рішення.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Враховуючи приписи статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України залишити без задоволення.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 28.03.2025 у справі № 545/835/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді В.Б. Русанова О.В. Присяжнюк