Справа № 142/856/24
Суддя: Нестерук В. В.
Дата ухвалення: 2025-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 142/856/24
Номер провадження 2-а/142/2/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 травня 2025 року смт. Піщанка

Піщанський районний суд Вінницької області

В складі:

Головуючого судді Нестерука В.В.,

з участю секретаря судового засідання Яворської О.В.,

представника позивача адвоката Близнюка В.В.,

представника відповідача Мельничук І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів учасників справи за правилами, передбаченими статтями 268-271, статтею 286 КАС України

адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі,-

ВСТАНОВИВ:

08 жовтня 2024 року до Піщанського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, в якій позивач просить суд скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрації місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України АА № 00021713 від 21 серпня 2024 року, винесену головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Шмельовим Микитою В`ячеславовичем, як незаконну.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що постановою по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрації місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України АА № 00021713 від 21 серпня 2024 року, винесеною головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Шмельовим Микитою В`ячеславовичем, яку він отримав рекомендованим поштовим відправленням 1 жовтня 2024 року, його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн. за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, а саме, що відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України, перевищення загальної маси транспортного засобу на 6,65 % (2,26 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон. Позивач вказує, що йому на праві власності належить автомобіль спеціалізований вантажний сідловий тягач FREIGHTLINER FLD 120 реєстраційний номер НОМЕР_1 , з спеціалізованим напівпричепом-контейнеровозом TХ 34С реєстраційний номер НОМЕР_2 . 4 листопада 2022 року він рухався зазначеним автомобілем з напівпричепом автомобільною дорогою М-4 та на 186 км +337 м автоматичним пунктом фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті було зафіксовано перевищення нормативних параметрів щодо ваги транспортного засобу. Відповідно п. 22.5 Правил дорожнього руху, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує фактичну масу понад 40 т навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі 16 т. строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м. Тобто за Правилами дорожнього руху України дозволено рух транспортних засобів та їх составів, зокрема трьохвісного автомобіля (тягача) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра, якщо його фактична вага не перевищує 44 тони. Як зазначено в постанові, похибка пристрою регламентовано допустима похибка вимірювального пристрою параметрів габариту або ваги у відсотках відповідно до ДСТУ OIML R 134-1-2010, помножена на Х факт (при розрахунку використовується у натуральних одиницях (тонна або метр) та становить для параметру загальної маси ТЗ - 10 % від фактичної маси ТЗ, для параметру навантаження на одиночну вісь ТЗ - 16 % від фактичного навантаження на вісь, для параметру навантаження на здвоєні осі ТЗ - 16 % від фактичного навантаження на осі, для параметру навантаження на строєні осі ТЗ - 16 % від фактичного навантаження на осі. Відтак для притягнення його до відповідальності за ч.2 ст. 132-1 КУпАП фактична вага його автомобіля з напівпричепом та з вантажем мала б перевищувати 46,2 тони (44 т + 5%). Зафіксована в автоматичному режимі загальна маса транспортного засобу становить 42660, що виключає в його діях наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч 2 ст. 132-1 КУпАП.

Ухвалою суду від 08 жовтня 2024 року в даній адміністративній справі було відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами, передбаченими статтями 268-271, статтею 286 КАС України, призначено судове засідання, встановлено відповідачу строк для надання до суду відзиву на позовну заяву.

06 листопада 2024 року на адресу суду від представника відповідача Кошевського В.С. надійшов відзив на позовну заяву з додатками, в якому представник відповідача зазначає, що Постановою серії АА № 00021713 від 21.08.2024 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500,00 грн за вчинення адміністративного правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбаченого частиною 2 статті 132-1 КУпАП. Згідно оскаржуваної постанови, 09.08.2024 о 14 год 26 хв., за адресою М-30, км 949+608 (М-04, км 186+337), Дніпропетровська обл. позивач як відповідальна особа, допустив рух транспортного засобу FREIGHTLINER FLD 120, державний номерний знак НОМЕР_1 із перевищення нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі Правила дорожнього руху, ПДР): перевищення загальної маси транспортного засобу на 6.65% (2.66 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон. Правопорушення зафіксоване в автоматичному режимі за допомогою комплексного технічного засобу марки WIM 20, WAGA-WIM35, зав. № 7, який відповідає вимогам Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.01.2016 №94, на підтвердження чого до відзиву надано копії свідоцтв (№ 04/4445; 1627; 1626). Згідно пункту 22.5 Правил дорожнього руху, рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують, зокрема фактичної маси 44 тонни для трьохвісного автомобіля (тягача) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровозом), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра на автомобільних дорогах державного значення. Отже, для застосування вагового нормативу в розмірі 44 тонни, при оцінці правомірності руху транспортного засобу обов`язково мають бути дотримані такі вимоги: 1) автомобіль (тягач) має бути трьохвісним з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровозом) загальною максимальною довжиною 13,716 метра; 2) на зазначеному автомобілі (тягачі) із вказаним напівпричепом (контейнеровозом) мають бути розміщені один або більше контейнерів або змінних кузовів; 3) рух має здійснюватися на автомобільних дорогах загального значення. Відсутність, хоча б однієї із вказаних вимог унеможливлює застосування підвищеного показнику фактичної маси 44 тонни при оцінці правомірності руху транспортного засобу. Виключно в сукупності зазначені вимоги дозволяють досягнути належних безпекових показників при русі транспортних засобів (джерел підвищеної небезпеки). Саме собою зазначення у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу спеціалізований напівпричіп - спеціалізований н/пр контейнеровоз не є свідченням того, що перевезення вантажу здійснювалось у контейнері. Сам факт реєстрації за позивачем автомобільного транспорту - контейнеровоза не поширює вагові обмеження, передбачені п.22.5 Правил дорожнього руху, у 44 т для відповідного транспорту з урахуванням вантажу. Наказом Міністерства транспорту України від 14 січня 1997 року №363 "Про затвердження правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні" дано визначення терміну «вантажний контейнер» одиниця транспортного обладнання багаторазового використання, призначена для перевезення та короткочасного зберігання вантажів без проміжних перевантажень, зручна для механізованого навантаження та розвантаження, завантаження та вивантаження (внутрішній об`єм дорівнює 1 куб. м і більше). Згідно п.17.6. Правил № 363, для перевезення контейнерів перевізник повинен надавати автомобілі (автопоїзди) із бортовими платформами або спеціалізований рухомий склад (низькорамні напівпричепи - контейнеровози, автомобілі із вантажопіднімальними пристроями тощо). Відповідно до частин 1, 2 статті 2 Міжнародної конвенції про безпечні контейнери, "Контейнер" означає предмет транспортного обладнання: a) що має постійний характер і, відповідно, є досить міцним, щоб бути придатним для багаторазового використання; b) спеціально сконструйований для полегшення перевезення вантажів одним або кількома видами транспорту без проміжного перевантаження; c) сконструйований з урахуванням необхідності закріплення та (або) легкої обробки й для цього обладнаний кутовими фітингами; d) такого розміру, що площа, яка знаходиться між чотирма зовнішніми нижніми кутами, складає: i) не менше 14м2 (150 кв. футів) або ii) не менше 7 м2 (75 кв. футів), якщо його обладнано верхніми кутовими фітингами; термін "контейнер" не включає ні транспортних засобів, ні пакування; однак він поширюється на контейнери, коли вони перевозяться на шасі. "Кутові фітинги" означають сукупність отворів і граней у верхній та (або) нижній частинах контейнера, які використовуються для обробки, штабелювання та (або) закріплення. Отже, невідємною частиною безпечних контейнерів є кутові фітинги кутові кріплення для полегшення погрузки і складування, наявність спеціальної конструкції, що полегшує його перевантаження, зокрема з одного виду транспорту на інший (водний, залізничний, автомобільний тощо). Контейнер як предмет транспортного обладнання до колісного транспортного засобу підлягає сертифікації. Сертифікати відповідності на контейнер в матеріалах справи відсутні, позивачем з позовною заявою не надані. Відповідно до п.17.2-17.5 Правил № 363, універсальні автомобільні контейнери, що належать перевізникам, повинні мати єдину нумерацію, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, таке маркування: розпізнавальний знак; номер контейнера; найменування власника контейнера; вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб.м, місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера. Номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера. Універсальні автомобільні та спеціальні контейнери, які належать власникам вантажу, повинні мати маркування, яке запроваджене власником майна. При цьому обов`язково наноситься вантажність і маса тари контейнера, а також внутрішній об`єм контейнера (куб.м). Після завантаження вантажу вантажовідправник повинен зачинити контейнер, закріпити ручку замка контейнера дротом діаметром не менше 2 мм, опломбувати контейнер у порядку, передбаченому розділом 9 цих Правил, навісити бирку довжиною 120-150 мм і шириною 80-100 мм, на якій зазначаються пункти відправлення та призначення вантажу і найменування вантажоодержувача (п.17.5. Правил № 363). Разом із тим, відповідно до п.17.9 Правил № 363, приймання вантажів для перевезення в контейнерах здійснюється: при наявності Договору на підставі заявки, а при відсутності Договору разового договору. Саме договір про перевезення вантажів контейнером є належним доказом надання послуг з перевезення вантажу у контейнері. Зазначене, вказує на відсутність належних доказів перевезення вантажів за допомогою контейнерів. Зміст свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, доданих позивачем до позовної заяви, зміст фотофіксації та відеофіксації ( в момент вчинення правопорушення) транспортних засобів, якими здійснено перевезення вантажів у цій справі, свідчить про те, що транспортний засіб перевозив вантаж у напівпричепі - контейнеровозі, однак не у контейнерах або в змінних кузовах, а тому загальна маса транспортного засобу повинна складати 40 т. Доказів на підтвердження перевезення вантажу саме в контейнері позивач не надає. Напівпричіп-контейнеровоз не є тотожним контейнера, а є засобом перевезення контейнера, а також інших тар (кузовів), що можуть містити вантаж. Вагові норми у розмірі 44 т застосовуються виключно при здійсненні перевезення вантажів автомобільними дорогами державного значення із використанням трьохвісних автомобілів (тягачів) з двовісними або трьохвісними напівпричепами (контейнеровозами), що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра. Отже, позивач здійснював перевезення вантажу не в контейнерах (в розумінні норм чинного законодавства), а тому фактична маса для такого транспортного засобу має бути не більше 40 тонн, тому оскаржувана постанова містить правомірні відомості і є такою, що винесена у межах та у спосіб, що встановлені чинним законодавством. Відсутність контейнеру підтверджується фотознімками, зробленими під час фіксації факту порушення. Позивачем не надано доказів перевезення сертифікованого контейнеру із фітингами та відповідним маркуванням.

Ухвалою суду від 07 листопада 2024 року було задоволено клопотанняпредставника відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті Кошевського В.С. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 12 травня 2025 року було задоволено клопотанняпредставника відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті Мельничук І.В. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Судові засідання за клопотаннями представників сторін відкладались та оголошувались перерви.

Позивач Рудий Р.П. в жодне судове засідання у даній справі не з`явився.

В судових засіданнях 05 березня та 19 травня 2025 року представник позивача адвокат Близнюк В.В. позовні вимоги підтримав та вказував, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення посадовою особою Укртрансбезпеки не було ідентифіковано транспортний засіб як контейнеровоз, та не відображено це в тексті оскаржуваної постанови, хоча транспортувався належним позивачеві контейнеровозом саме контейнер, який позивачу не належить, та який відноситься по класифікації до контейнерів Open Top, оскільки є відкритим з брезентовим накриттям, має бокові фітинги квадратної форми, зображення назви компанії, на ньому нанесено відповідні номерні позначення, що відповідає ISO 1496/1, доказів переобладнання його в інший кузов відповідачем не надано, відтак допустима вага автопоїзду може бути до 44 т.

Представник відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті Мельничук І.В. в судовому засіданні 19 травня 2025 року в задоволені позову просила відмовити з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, основним завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що відповідно до копії постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання / перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АА № 00021713 від 21 серпня 2024 року, винесеної головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Шмельовим Микитою Вячеславовичем, позивач ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 8500 гривень за те, що 09 серпня 2024 року о 14 год 26 хв., за адресою М-30, км 949+608 (М-04, км 186+337), Дніпропетровська обл. відповідальна особа, допустила рух транспортного засобу FREIGHTLINER FLD 120, державний номерний знак НОМЕР_1 із перевищення нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України, а саме перевищення загальної маси транспортного засобу на 6.65% (2.66 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон.

Згідно відомостей зазначених у тексті цієї постанови правопорушення зафіксоване в автоматичному режимі за допомогоюкомплексного технічного засобу марки WIM 20, WAGA-WIM35, зав. № 7, результатами автоматичної фіксації є фактичні зафіксовані параметри ТЗ кількість осей 6, загальна маса 47400 кг, виміряні з урахуванням похибки вагові параметри загальна маса 42660 кг.(а.с. 6)

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, а притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Статтею 132-1 КУпАП визначено відповідальність за порушення правилдорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїздувеликогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільнимидорогами, вулицями та залізничними переїздами.

Відповідно частини 2 цієї статті встановлено відповідальність заперевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під часруху великогабаритними і великоваговими транспортними засобамиавтомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами а саме накладення штрафу в розмірі:п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищеннявстановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно;однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разіперевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%,але не більше 20%;двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разіперевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%,але не більше 30%;трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разіперевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 %.При цьому підставою длязвільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другоюцієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогамитранспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищуютьнормативні.

Згідно з ч. 1 ст. 14-3 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 22.5 ПДР допускається рух транспортних засобів та їхсоставів у разі, коли їх параметри не перевищують для доріг державного значення фактичну масу понад 40 т (для трьохвісного автомобіля (тягача) з двовісним або трьохвісним напівпричепом, 44 т (для трьохвісного автомобіля (тягача) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра.

В адміністративному позові позивач заперечує проти вчинення ним адміністративного правопорушення, свою вину у вчинені адміністративного правопорушення не визнає.

Позивач вказує, що під час руху на автомобілі FREIGHTLINER FLD 120 (згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу - трьохвісний спеціалізований вантажний сідловий тягач) до нього був причеплений належний йому на праві власності трьохвісний спеціалізований напівпричеп контейнеровоз марки FRUEHAUF модель ТХ 34С д.н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 . На напівпричепі він перевозив один контейнер, що підтверджується фотознімком з технічного засобу фіксації в автоматичному режимі. Позивач вказує, що п.п. б) п.22.5 ПДР України дозволено рух транспортних засобів та їх составів, зокрема трьохвісного автомобіля (тягача) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра, якщо його фактична вага не перевищує 44 тони.

Вирішуючи обґрунтованість таких доводів позивача, судом приймається до уваги те, що згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки наавтомобільному транспорті в автоматичному режимі визначено Порядкомфіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільномутранспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою КабінетуМіністрів України від 27 грудня 2019 року №1174.

Згідно пункту 2 Порядку № 1174 система фіксації адміністративнихправопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичномурежимі - взаємопов`язана сукупність автоматичних пунктів та інформаційноїтелекомунікаційної системи.

Відповідно до пункту 12 Порядку № 1174 автоматичний пункт може забезпечувати: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу; вимірювання габаритів транспортного засобу; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей).

Відповідно п. 14 Порядку інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційної телекомунікаційної системи у вигляді метаданих.

Згідно пункту 15 Порядку метадані повинні містити в тому числі і дані про дату і час фіксації здійснення вимірювання, смугу руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), категорію транспортного засобу, тип транспортного засобу згідно з пунктом Г.2 додатка Г ДСТУ 8824:2019 «Автомобільні дороги. Визначення інтенсивності руху та складу транспортного потоку», повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на вісі).

Уповноважена посадова особа здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення шляхом опрацювання інформаційного файлу системою фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, необхідного для об`єктивного розгляду справи та винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі.

В постанові про адміністративне правопорушення не вказано тип та марку реєстраційні дані причепа.

З копії інформаційної картки габаритно-вагового контролю та доданих відповідачем фотознімків вбачається, що зазначений в постанові транспортний засіб FREIGHTLINER FLD 120 д.н.з. НОМЕР_1 транспортував трьохвісний напівпричіп (а.с.73, 84, 85)

З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 наданого позивачем вбачається що транспортний засіб з державним номерним знаком НОМЕР_2 є напівпричепом спеціалізованим /semi-trailer-specialized н/пр. контейнеровоз Е категорії О4, марки FRUEHAUF, модель ТХ 34С, повною масою 34000 кг. (а.с.11)

З фотознімків чітко прослідковується, що і сідельний тягач і напівпричіп є трьохвісними, а з інформаційної картки габаритно-вагового контролю вбачається що вагові виміри здійснювались з шести осей.

У статті 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України 14.10.1997 № 363, визначено, що сідельний тягач - це автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для буксирування напівпричепа.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху причіп це транспортний засіб, призначений для руху тільки в з`єднанні з іншим транспортним засобом. До цього виду транспортного засобу належать напівпричепи і причепи-розпуски.

Автопоїзд (транспортний состав) - це механічний транспортний засіб, що з`єднаний з одним або кількома причепами за допомогою зчіпного пристрою, а експлуатацією транспортного состава є транспортування тягачем причепа згідно з інструкцією щодо його використання (відповідність причепа тягачу, наявність страхового з`єднання, єдиної системи сигналізації, освітлення тощо).

Згідно п. 2.13 ПДР транспортний засіб для перевезення вантажів складається з тягача відповідної категорії та причепу.

Разом з цим, посадовою особою державної служби України з безпеки на транспорті всупереч вимогам ст. 280 КУпАП не з`ясовано усі істотні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не ідентифіковано зображений на фото напівпричеп, хоча такий обов`язок встановлено Порядкомфіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільномутранспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою КабінетуМіністрів України від 27 грудня 2019 року №1174 і можливість для цього виходячи зі змісту інформаційної картки габаритно-вагового контролю та доданих відповідачем фотознімків була.

Суд відхиляє доводи представника відповідача надані у відзиві, що контейнеровоз не здійснював транспортування саме контейнера, оскільки універсальні автомобільні контейнери, що належать перевізникам, повинні мати єдину нумерацію, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, таке маркування: розпізнавальний знак; номер контейнера; найменування власника контейнера; вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб.м, місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера. Номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера. Універсальні автомобільні та спеціальні контейнери, які належать власникам вантажу, повинні мати маркування, яке запроваджене власником майна. При цьому обов`язково наноситься вантажність і маса тари контейнера, а також внутрішній об`єм контейнера (куб.м). Після завантаження вантажу вантажовідправник повинен зачинити контейнер, закріпити ручку замка контейнера дротом діаметром не менше 2 мм, опломбувати контейнер у порядку, передбаченому розділом 9 цих Правил, навісити бирку довжиною 120-150 мм і шириною 80-100 мм, на якій зазначаються пункти відправлення та призначення вантажу і найменування вантажоодержувача, має мати фітинги та контейнер має бути сертифікований, та таке перевезення підтверджено договорними відносинами між перевізником та замовником.

Жодна із вказаних обставин, виходячи зі змісту мета файлу, не може бути перевіреною, і не повинна перевірятись посадовою особою Укртрансбезпеки під час розгляду справи про адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 132-1 КУпАП зафіксоване в автоматичному режимі.

Крім того вимоги п.17.2 17.5 Наказу Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 року стосуються виключно універсальних контейнерів, проте не стосуються спеціальних контейнерів чи змінних кузовів.

Оцінюючи доводи представника відповідача, що контейнер видозмінений, і що позивачем не доведено жодними доказами, що на контейнеровозі встановлено саме контейнер, відсутність договорів/заявок, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі "Hasan and Chaush v. Bulgaria" № 30985/96).

У відповідності до ч.ч. 1, 4 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частиною третьою цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові ВС/КАС від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, де вказано, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Суд вважає безпідставними посилання представника відповідача у відзиві на позовну заяву на правову позицію Верховного Суду висловлену у Постанові від 29 січня 2020 року у справі № 814/1460/16, оскільки вона містить правові висновки в правових відносинах, які не є аналогічними відносинам, які предметом розгляду в даній справі.

Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що контейнер був видозмінений, переобладнаний чи модифікований, дана обставина є припущенням відповідача.

Таким чином, судом встановлено, що тривісний транспортний засіб FREIGHTLINER FLD 120 д.н.з. НОМЕР_1 транспортував трьохвісний напівпричіп спеціалізований /semi-trailer-specialized н/пр. контейнеровоз Е, категорії О4, марки FRUEHAUF, модель ТХ 34С з д.н.з. НОМЕР_2 , на якому знаходився один контейнер відкритого типу Open Top (відкритий контейнер з гнучким знімним дахом ISO 1496/1) і в силу п.22.5 ПДР дозволена фактична маса цього составу 44 тонни.

Згідно вимірів з урахуванням похибки загальна маса складала 42660 кг.

Отже, факт вчинення позивачем правопорушення, а саме: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно під часруху великогабаритними і великоваговими транспортними засобамиавтомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, належними та допустимими доказами відповідачем не підтверджено.

Відповідно до п. 3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Зважаючи, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б у встановленому законом порядку підтверджували вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 132-1 КУпАП та відповідно наявність складу вказаного адміністративного правопорушення, суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання / перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АА № 00021713 від 21 серпня 2024 року, винесена головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Шмельовим Микитою Вячеславовичем, якою позивач ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 8500 гривень винесена без додержання законності та підлягає скасуванню, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - слід закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями ч. 1 ст. 139 КАС України, яка передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що до позовної заяви позивачем додано квитанцію від 03 жовтня 2024 року, якою підтверджується сплата позивачем судового збору в розмірі 605,60 грн., відповідна сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 8, 9, 10, 71-79, 194, 229, 268, 241-246, 270-272, 286 КАС України, ст.ст. 7, 9, 122, 247, 251, 283,286 КУпАП, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимізадовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрації місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України АА № 00021713 від 21 серпня 2024 року, винесену головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Шмельовим Микитою В`ячеславовичем, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 8500 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 132-1 КУпАП, як незаконну.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП закрити.

Стягнути з відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок бюджетних асигнувань останнього на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , який зареєстрований в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач : Державна служба України з безпеки на транспорті, що знаходиться в м. Київ, вул. Перемоги, 14, код. ЄДРПОУ - 39816845.

Суддя: