Справа № 701/341/25
Суддя: Калієвський І. Д.
Дата ухвалення: 2025-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №701/838/22
Провадження №2-а/701/4/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2025 рокуМаньківський районний суд, Черкаської області
в складі: головуючого - судді -Калієвського І.Д.
за участю секретаря -Байдужої Г.І.

розглянувши в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора відділу поліції №1 (м. Жашкова) Уманського РУП ГУНП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції Шеремет Дмитра Ігоровича про поновлення строку оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В :

21.04.2025 року до Маньківського районного суду Черкаської області надійшла справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора відділу поліції №1 (м. Жашкова) Уманського РУП ГУНП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції Шеремет Дмитра Ігоровича про поновлення строку оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

На підставу своїх вимог позивач спирається на те, що 23 березня 2025 року інспектором відділу поліції №1 (м. Жашків)Уманського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області старшим лейтенантом поліції Шеремет Дмитром Ігоровичем відносно ОСОБА_1 винесена постанова серії ЕНА №433461 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Відповідно до винесеної постанови, 23.03.2025 року о 11:02 на автодорозі М-05 Київ - Одеса Северин М.Ф., керував автомобілем марки Тойота, номерний знак НОМЕР_1 , порушив вимоги дорожнього знаку 4.1 Рух прямо, здійснив поворот ліворуч, чим порушив п. 8.4.г. ПДР порушення вимог наказових знаків ч. 1 ст. 122 КУпАП. Вищевказаною постановою до нього застосованої адміністративне стягнення - штраф у розмірі 340 гривень.

Позивач вважає, що постанова є незаконною та підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

23 березня 2025 року біля 11 години ОСОБА_1 , керував автомобілем Toyota Land Cruiser 150 д.н. НОМЕР_1 , який належить ТОВ «Бест Лізині» ( стосовно якого між ТОВ «Бест Лізинг» та ПП «Северин» (), де директором, укладено договір фінансового лізину. Рухався ОСОБА_1 , по автодорозі «Київ - Одеса» в м. Жашків в сторону м. Київ. При виїзді з м. Жашків в місці, де знаходиться дорожній знак «Місце розвороту» ОСОБА_1 , здійснив розворот і поїхав в сторону м. Умань. Коли ОСОБА_1 , проїхав м. Жашків, його обігнав поліцейський автомобіль, поліцейські зупинили його і відповідач - Шеремета Дмитро Ігорович повідомив, що ОСОБА_1 , порушив Правила дорожнього руху при здійсненні розвороту. Він став пояснювати відповідачеві, що виконав розворот в місці дії дорожнього знаку 5.25 «Місце розвороту», однак відповідач заявив, що порушення зафіксоване на відеореєстратор і він буде виносити постанову про порушення ним Правил дорожнього руху. ОСОБА_1 , попросив показати йому запис на відеореєстраторі, при перегляді запису моменту порушення ним ПДР, не побачив. Він продовжував пояснювати, що Правил дорожнього руху, не порушував, і відповідач його не слухав, тоді він попросив його відтермінувати винесення постанови для того щоб він міг скористатися послугами адвоката, знайти свідків, щоб вони підтвердили його невинність, але це до уваги працівник поліції не взяв. Позивач попросив відповідача, щоб він надав йому докази вчинення ним правопорушення, однак ніяких доказів йому пред`явлено не було. Відповідач грубо порушив позивача право на захист та вимоги ст. 268 КУпАП, яка передбачає, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Відповідач у своїй діяльності повинен керуватися «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в не автоматичному режимі», яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року №1395, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за №1408/27853. Згідно п. 9 розділу III Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягується до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути допитано як свідка. Позивач вважає, що відповідачем при накладенні на нього стягнення грубо порушено вимоги ст. 280 КУпАП, а саме не з`ясовано чи винен він у вчиненні правопорушення, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також не з`ясовано інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Таким чином дії відповідача щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення без врахування позивача пояснень, за відсутністю доказів, без огляду місця події, без задоволення його клопотання про надання можливості скористатися послугами адвоката є протиправними, а відтак винесена постанова серії ЕНА №4334614 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконною і необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню. На місці складання постанови про накладення адміністративного стягнення постанова позивачу вручена не була, отримав він її 18 квітня 2025 року простим поштовим відправленням. Згідно ст. 289 КУпАП в разі пропуску строку оскарження постанови з поважних причин цей строк за заявою особи щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу, що і змусило позивача звернутись до суду з даним позовом.

Суд розглядає дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь - якої зі сторін про інше.

Відзив на позов надійшов до суду 15.05.2025 року.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

23 березня 2025 року інспектором відділу поліції №1 (м. Жашків)Уманського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області старшим лейтенантом поліції Шеремет Дмитром Ігоровичем відносно ОСОБА_1 винесена постанова серії ЕНА №433461 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (а.с.5).

Відповідно до винесеної постанови, 23.03.2025 року о 11:02 на автодорозі М-05 Київ - Одеса ОСОБА_1 , керував автомобілем марки Тойота, номерний знак НОМЕР_1 , порушив вимоги дорожнього знаку 4.1 Рух прямо, здійснив поворот ліворуч, чим порушив п. 8.4.г. ПДР порушення вимог наказових знаків ч. 1 ст. 122 КУпАП. Вищевказаною постановою до позивача застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 340 гривень (а.с.5).

Позивач обгрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що він рухався по автодорозі «Київ - Одеса» в м. Жашків в сторону м. Київ. При виїзді з м. Жашків в місці, де знаходиться дорожній знак «Місце розвороту» він здійснив розворот і поїхав в сторону м. Умань. Коли він проїхав м. Жашків, його обігнав поліцейський автомобіль, працівники поліції зупинили його і відповідач - Шеремета Дмитро Ігорович повідомив, що позивач, порушив Правила дорожнього руху при здійсненні розвороту. Він став пояснювати відповідачеві, що виконав розворот в місці дії дорожнього знаку 5.25 «Місце розвороту», однак відповідач заявив, що порушення зафіксоване на відеореєстратор і він буде виносити постанову про порушення ним Правил дорожнього руху. ОСОБА_1 , попросив поліцейське показати йому запис на відеореєстратора, при перегляді запису моменту порушення ним ПДР, не побачив. Позивач попросив відповідача, щоб він надав йому докази вчинення ним правопорушення, однак ніяких доказів йому пред`явлено не було. Відповідач грубо порушив позивача право на захист та вимоги ст. 268 КУпАП.

Із постанови вбачається, що позивачеві інкримінується порушення вимог дорожнього знаку 4.1 "Рух прямо".

Згідно п. 8.4 г) Правил дорожнього руху України даний дорожній знак відноситься до групи наказових знаків, які показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження.

Відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП настає у разі перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно додатку до письмового відзиву на позов, а саме DVD-диска із відеофайлів які знаходяться на даному диску вбачається, що має місце відеофіксація порушення ПДР позивачем в час та місці та за наявних обставин відображених у постанові про накладення адміністративного стягнення.

Частиною першою ст.5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Так, стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з пунктом 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до пункту 1.3. Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з пунктом 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» (наділі - Закон) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Стаття 35 Закону зазначає випадки у разі яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби. До них також відносяться, якщо водій порушив ПДР.

У ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» вказано, що водій зобов`язаний мати - посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка"), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством;

У відповідності п. 2.4 ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи зазначені в п. 2.1.

Ст. 7 КУпАП передбачено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (частина перша статті 9 КУпАП).

Ч.1 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення вимог дорожніх знаків.

Як наголошує ч.1-2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі наданих письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів; показань свідків.

За змістом ч.1-2 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами ч.1-2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

При цьому Кодекс адміністративного судочинства України передбачає не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2 ст. 77), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77).

Разом з тим, позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження обставин, які викладені ним у позовній заяві, а також доказів на спростування факту вчинення ним інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Як зазначено у ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як регламентує ч.1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Аналізуючи докази, надані сторонами по справі, суд вважає, що в судовому засіданні знайшло своє повне підтвердження порушення позивачем вимог п. 2.4 ПДР України, тому дії відповідача щодо складення оскаржуваної постанови були обґрунтованими і законними і підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 немає.

Положеннями ст.222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту та до їх компетенції відповідно до підвідомчості відноситься ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Окрім того, відповідно ч. III п. 2 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд вважає, що позивачем не надано доказів на спростування обставин викладених у оспорюваній постанові та твердження позивача про те, що його незаконно було притягнуто до адміністративної відповідальності не можуть братись судом до уваги, оскільки будь-які докази на підтвердження вказаних фактів в матеріалах справи відсутні.

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 3 ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 КУпАП.

Висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП повністю відповідає встановленим обставинам та матеріалам справи. Стягнення за адміністративне правопорушення накладено у межах, визначених санкцією ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що при прийнятті рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності інспектором не було порушено порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та прав позивача.

Згідно зі статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Також, частиною другою статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 3 ст. 286 КАС України передбачено вичерпний перелік рішень які має право прийняти місцевий загальний суд як адміністративний за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

В силу положень ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення в даному випадку винесена у межах повноважень відповідача в порядок та спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуванням усіх обставин у справі.

Щодо поновлення строку на оскарження постанови від 23.03.2025 р. серії ЕНА №433614 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, то враховуючи те, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивачу належно було вручено оскаржувану постанову і позивач пропустив строк на її оскарження без поважних причин, суд у відповідності до ч.1 ст.121 КАС України, вважає за можливе поновити строк на оскарження даної постанови, оскільки ст. 121 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати, у відповідності до статті 139 КАС України, не підлягають розподілу.

Керуючись ст.ст. 122, 222, 251, 252, 254, 256, 268, 283 КУпАП, статтями 2, 4-5, 7-10, 72-78, 121 139, 241-244, 286 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Поновити строк на оскарження постанови від 23.03.2025 р. серії ЕНА №433614 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеної інспектором відділу поліції №1 (м. Жашкова) Уманського РУП ГУНП в Черкаській області старшим лейтенантом поліції Шеремет Дмитром Ігоровичем.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Інспектора відділу поліції №1 (м. Жашкова) Уманського РУП ГУНП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції Шеремет Дмитра Ігоровича про поновлення строку оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - відмовити.

Рішення може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду через Маньківський районний суд Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. Д. Калієвський