Справа № 260/1589/25
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

20 травня 2025 року м. Ужгород№ 260/1589/25
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ващиліна Р.О., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства соціальної політики України про визнання протиправним та скасування листа, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства соціальної політики України, в якому просить визнати протиправним та скасувати лист Міністерства соціальної політики України №290/0/5-25/54 від 24.02.2025.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскарженим листом відповідач проінформував його про те, що в умовах воєнного стану його пенсія підпадає під обмеження прав і свобод, запроваджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1. Таке рішення відповідача вважає протиправним, оскільки його пенсія по інвалідності була перерахована на підставі судового рішення, а не Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а тому норми вказаної постанови не підлягають застосуванню. Окрім того, зауважує, що органи Пенсійного фонду України систематично не виконують судові рішення в його справах.

07 квітня 2025 року відповідач подав через особистий електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» відзив на позовну заяву, в якому заявлені позовні вимоги вважає безпідставними. Зазначає, що звернення позивача, які надходили до Мінсоцполітики, розглянуто в установленому законом порядку. Надано вичерпну відповідь та обґрунтовані роз`яснення в межах повноважень, які жодним чином не порушують права та законні інтереси позивача.

15 квітня 2025 року позивач надіслав до суду відповідь на відзив, в якій з доводами відповідача не погоджується. Вважає, що оскаржений лист є виключно формальною відпискою суб`єкта владних повноважень, що не забезпечує поновлення його порушених прав.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 10 січня 2025 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся до Міністерства соціальної політики України (далі Мінсоцполітики) із зверненням, в якому повідомив про невиконання, на його думку, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі ГУ ПФУ в Закарпатській області) рішення Закарпатського окружного адміністративного суду у справі №260/2532/24, обґрунтоване нормами постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2025. З огляду на що просив в залежності від наявних повноважень та особових переконань вжити реальних дієвих заходів по законному нарахуванню та виплаті військової інвалідної пенсії та повернення недоплачених коштів.

17 січня 2025 року ОСОБА_1 надіслав до ГУ ПФУ в Закарпатській області та Мінсоцполітики заяву, в якій просив виконати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 13.11.2024 №260/6837/24.

04 лютого 2025 року до Мінсоцполітики надійшла заява ОСОБА_1 , в якій останній просив вжити конкретних та неупереджених заходів вирішення питання щодо обмеження розміру його військової інвалідної пенсії на підставі постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2025.

За результатами розгляду таких звернень листом №290/0/5-25/54 від 24.02.2025 Мінсоцполітики повідомило ОСОБА_1 , що можливість зменшення розміру пенсій, призначених, в тому числі, на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на період дії воєнного стану передбачена ст. 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік». Окрім того повідомлено, що при проведенні перерахунку пенсії на виконання рішення суду від 15.05.2024 її розмір збільшився на суму, що перевищує 2000,00 грн, тому підстав для виплати щомісячної доплати, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №713 від 14 липня 2021 року немає. Оскільки при обчисленні пенсії враховано норми законодавства щодо обмеження пенсії 10 прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність, доплата пенсії за перерахунком на виконання рішень судів від 28.04.2022, від 14.09.2023 та від 15.05.2024 відсутня. На виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 28.05.2024 №260/2528/24 ГУ ПФУ в Закарпатській області проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2024 без обмеження максимальним розміром. На виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 24.09.2024 №260/4840/24 проведено перерахунок пенсії з 01.02.2022 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18.06.2024 №ПМ/2022 ХР9956, виданої станом на 01.01.2022. Доплата пенсії за перерахунком на виконання рішення суду від 24.09.2024 відсутня, оскільки при її обчисленні враховано норми законодавства щодо обмеження пенсії 10 розмірами прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. З огляду на що повідомлено про виконання ГУ ПФУ в Закарпатській області судових рішень у межах визначених повноважень. Водночас зазначено, що рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 13.11.2024 у справі №6837/24 наразі не набрало законної сили.

Вважаючи лист-відповідь Мінсоцполітики протиправним та таким, що порушує його право на належний соціальний захист, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Вказане кореспондується також з положеннями ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Пунктами 18 - 19 ч. 1 ст. 4 КАС України визначено, що нормативно-правовий акт - це акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Виходячи із наведеного правового регулювання, на відміну від нормативно-правового акта, індивідуально-правові акти як результати правозастосування адресовані конкретним особам, тобто є формально обов`язковими для персоніфікованих (чітко визначених) суб`єктів; містять індивідуальні приписи, в яких зафіксовані суб`єктивні права та/чи обов`язки адресатів цих актів; розраховані на врегулювання лише конкретної життєвої ситуації, а тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією.

Предметом оскарження в даній адміністративній справі є лист-відповідь Мінсоцполітики за результатами розгляду поданих ОСОБА_1 заяв щодо допущених, на його думку, ГУ ПФУ в Закарпатській області порушень його соціальних прав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 №393/96-ВР (далі Закон №393), громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Статтею 3 Закону №393 передбачено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Згідно ст. 4 Закону №393 до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Частиною 1 ст. 7 Закону №393 визначено, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань) (ч. 1 ст. 15 Закону №393).

Відповідно до пп. 110 п. 4 Положення про Міністерство соціальної політики України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року №423, Мінсоцполітики відповідно до покладених на нього завдань здійснює розгляд звернень громадян з питань, пов`язаних з діяльністю Мінсоцполітики, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління.

Судом встановлено, що надіслані ОСОБА_1 до Мінсоцполітики заяви стосувалися питання порядку виплати ГУ ПФУ в Закарпатській області перерахованої на виконання судових рішень пенсії та обмеження її розміру максимальною сумою, визначеною постановою Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2025.

Так, про результати їх розгляду відповідач повідомив заявника листом, що є предметом оскарження в даній адміністративній справі.

У наданій відповіді Мінсоцполітики проінформувало позивача про запровадження у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану законодавчого обмеження розміру пенсій, а також про порядок виконання ГУ ПФУ в Закарпатській області судових рішень.

Протиправність такого листа ОСОБА_1 аргументує не порушенням відповідачем встановленого Законом №393 порядку розгляду поданих заяв, а виключно порушенням його соціальних прав на належний рівень пенсійного забезпечення шляхом неналежного виконання судового рішення та застосуванням законодавчих норм, що не можуть поширюватися на його пенсію. При цьому позивач вважає, що оскарженим листом-відповіддю Мінсоцполітики порушує його конституційні права та законні інтереси.

Оцінюючи обґрунтованість заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Верховний Суд в постанові від 13.02.2020 у справі №520/3571/17 зазначив, що звернення вважається розглянутим, якщо розглянуто по суті всі порушені у ньому питання.

Так, оцінивши надану Мінсоцполітики відповідь суд вважає, що така в повній мірі відповідає нормам Закону №393. При цьому суд враховує, що жодних заперечень щодо недотримання відповідачем процедури розгляду заяв позивач не заявляє.

В свою чергу суд відхиляє посилання позивача в обґрунтування протиправності оскарженого листа-відповіді на неможливість застосування конкретних законодавчих норм при обрахунку розміру його пенсії, оскільки вважає, що такий лист не має ознак та властивостей рішення суб`єкта владних повноважень (нормативно-правового акту чи індивідуального акту) у значенні, вжитому в п.п. 18-19 ч. 1 ст. 4 КАС України, не породжує виникнення чи зміну прав позивача у сфері пенсійного забезпечення, оскільки вказані питання не відносяться до сфери повноважень Мінсоцполітики.

Так, відповідач не є органом, що призначає або перераховує пенсії, в тому числі на підставі норм Закону чи постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2025, а тому надані позивачу роз`яснення, в тому числі щодо діючих законодавчих норм, не несуть для останнього жодних правових наслідків.

Верховний Суд в постанові від 05.10.2020 у справі №755/12736/17 зазначив, що якщо рішення суб`єкта владних повноважень не приймалося з метою реалізації положень нормативного акту, не містить обов`язкових правил поведінки та безпосередньо не породжує правових наслідків для позивача, не є обов`язковим для виконання без прийняття відповідного рішення, воно не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні статті 4 КАС України.

При цьому в межах даної адміністративної справи суд позбавлений можливості вирішити питання правомірності застосування до пенсії ОСОБА_1 положень постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2025 чи припинення виплати окремих складових пенсії за наслідками проведеного перерахунку на підставі оновленої довідки уповноваженого органу, виданої станом на 01.01.2022 року, оскільки такі повинні вирішуватися в межах розгляду спору за участі органу Пенсійного фонду України з наданням оцінки відповідним доказам та аргументам сторін.

Суд також звертає увагу ОСОБА_1 на те, що у разі невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» та нормами КАС України, що виключає необхідність звернення до суду з новим адміністративним позовом.

Таким чином, провівши правовий аналіз законодавчих норм, що регулюють спірні правовідносини крізь призму заявлених позовних вимог та встановлених судом обставин справ, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову питання розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства соціальної політики України (місцезнаходження: вул. Еспланадна, буд. 8/10, м. Київ, 01601, ) про визнання протиправним та скасування листа, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяР.О. Ващилін