Справа № 320/62611/24
Суддя: Чекменьов Г.А.
Дата ухвалення: 2025-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2025 року Справа№320/62611/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Чекменьова Г.А., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Державної судової адміністрації України (вул. Липська, буд. 18/5, м. Київ, 01021, ) до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Городецького, 13, м. Київ, 01001, ) про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування постанови, в якому просить скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про накладання штрафу від 03.12.2024 ВП №76404605.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 29.10.2024 державним виконавцем на підставі виконавчого листа №200/743/24, виданого Донецьким окружним адміністративним судом 13.09.2024, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою ДСА України встановлено десятиденний строк для добровільного виконання рішення суду (ВП №76404605).

ДСА України листом від 26.11.2024 № 10-22835/24 повідомила відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про те, що виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05.04.2024 у справі №200/743/24 у спосіб визначений рішенням є об`єктивно неможливим (копія листа додається). Також у листі висловлено прохання утриматися від накладення штрафів на ДСА України. Окрім цього у даному листі ДСА України було зазначено, що рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05.04.2024 у справі №200/743/24 можливо виконати лише шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України визначеної (перерахованої) суми коштів з бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів».

ДСА України для винайдення фінансової можливості виконання судового рішення листами від 30.04.2024 № 11-10400/24, від 22.07.2024 №11-14862/24 та від 11.10.2024 № 11-19998/24 неодноразово зверталась до Комітету Верховної Ради України з питань бюджету із пропозицією щодо внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» у частині збільшення бюджетних призначень за бюджетною програмою 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя» на суми 1 318,0 млн гривень, 1 428,43 млн гривень та 1 502,98 млн гривень відповідно (копії додаються). Однак Міністерством фінансів України зазначені пропозиції не були підтримані, так як у період дії воєнного стану наявні фінансові ресурси держави насамперед спрямовуються на виконання завдань щодо відсічі збройної агресії, забезпечення недоторканості державного кордону та захисту держави, забезпечення життєво необхідних потреб жителів, реалізації заходів територіальної оборони та захисту безпеки населення.

Законом № 1404-VIII передбачено застосування штрафних санкцій до боржника виключно за умови невиконання без поважних причин вимог, викладених у постанові про відкриття виконавчого провадження. Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову від 03.12.2024 ВП №76404605 про накладення на ДСА України штрафу в розмірі 5100,00 гривень. Проте, як вбачається з листа ДСА України від 26.11.2024 № 10-22835/24, невиконання рішення суду було зумовлене наявністю поважних причин.

На думку позивача, зазначене свідчить про протиправність дій головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо накладення штрафу на ДСА України та про незаконність постанови вказаного державного виконавця від 03.12.2024 ВП №76404605 про накладення штрафу, через що позивач просив задовольнити заявлені вимоги.

_

Ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду від 21 січня 2025 року адміністративну справу № 320/62611/24 передано за підсудністю до Донецького окружного адміністративного суду.

Ухвалою судді Донецького окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі за позовом Державної судової адміністрації України до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови.

У зв`язку з бойовими діями на території Донецької області та з метою недопущення загрози життю, здоров`ю та безпеці учасників справи судовий розгляд здійснений за правилами статті 287 КАС України в письмовому провадженні без виклику учасників справи.

Згідно зі статтею 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. До основних засад судочинства відноситься, зокрема, розумний строк розгляду справи судом. Статтею 6 Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. За визначенням пункту 11 частини першої статті 4 КАС України розумний строк - найкоротший строк розгляду і вирішення адміністративної справи, достатній для надання своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту порушених прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах.

Відповідно до наведених норм, враховуючи здійснення судочинства в умовах збройної агресії проти України, справа розглянута впродовж розумного строку, необхідного для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення.

_

Відповідачем наданий відзив, в якому зазначено про правомірність дій державного виконавця щодо забезпечення примусового виконання рішення в адміністративній справі № 200/743/24, а саме винесення спірної постанови.

Відповідач вказав, що на виконанні у Відділі перебував виконавчий лист № 200/743/24, виданий 13.09.2024 Донецьким окружним адміністративним судом про зобов`язання Державної судової адміністрації України здійснити фінансування Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області з єдиного рахунку Державного бюджету України, передбаченого на виконання рішень судів на користь суддів, коштів для проведення ОСОБА_1 виплати недоплаченої суддівської винагороди за період з 01.11.2023 по 31.01.2024, розрахованих виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 01.01.2023 складає 2 684,00 грн., на 01.01.2024 3 028,00 грн., з урахуванням надбавки за вислугу років у розмірі 20% від посадового окладу, з урахуванням раніше виплачених сум

У зв`язку з тим, що станом на 20.11.2024 рішення суду не виконано, боржником не надано державному виконавцю жодної інформації щодо стану його виконання, 20.11.2024 державним виконавцем на офіційну електронну адресу боржника направлено вимогу, якою було зобов`язано Державну судову адміністрацію України невідкладно, але не пізніше 27.11.2024, надати державному виконавцю інформацію щодо виконання рішення суду. Враховуючи, що станом на 03.12.2024 рішення суду та вимога державного виконавця Державною судовою адміністрацією України не виконані, про поважні причини невиконання боржником державного виконавця не повідомлено, у зв`язку з цим, керуючись статтями 63, 75 Закону за невиконання без поважних причин рішення суду на боржника накладено штраф на користь держави у розмірі 5100 грн., постановою від 03.12.2024 ВП № 76404605.

Вказані обставини свідчать про те, що на момент винесення постанови про накладення штрафу, рішення суду та вимога державного виконавця не були виконані, підстави для зупинення проведення виконавчих дій або закінчення виконавчого провадження, відповідно до вимог Закону були відсутні, а відтак необхідно застосовувати до боржника заходи примусу вигляді штрафу.

З наведених підстав відповідач просив відмовити у задоволенні позову.

_

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 05.04.2024 у справі №200/743/24 задоволено позов ОСОБА_1 про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити певні дії;

зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01.11.2023 по 31.01.2024 (включно) на підставі ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 01.01.2023 складає 2 684,00 грн, на 01.01.2024 3 028,00 грн, з урахуванням надбавки за вислугу років у розмірі 20% від посадового окладу, з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів.

зобов`язано ДСА України Державну судову адміністрацію України здійснити фінансування Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області з єдиного рахунку Державного бюджету України, передбаченого на виконання рішень судів на користь суддів, коштів для проведення ОСОБА_1 виплати недоплаченої суддівської винагороди за період з 01.11.2023 по 31.01.2024, розрахованих виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 01.01.2023 складає 2 684,00 грн, на 01.01.2024 3 028,00 грн, з урахуванням надбавки за вислугу років у розмірі 20% від посадового окладу, з урахуванням раніше виплачених сум.

_

29.10.2024 державним виконавцем на підставі виконавчого листа №200/743/24, виданого Донецьким окружним адміністративним судом 13.09.2024, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою ДСА України встановлено десятиденний строк для добровільного виконання рішення суду (ВП №76404605).

ДСА України листом від 26.11.2024 № 10-22835/24 повідомила відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про те, що виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05.04.2024 у справі №200/743/24 у спосіб визначений рішенням є об`єктивно неможливим (копія листа додається). Також у листі висловлено прохання утриматися від накладення штрафів на ДСА України. Окрім цього у даному листі ДСА України було зазначено, що рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05.04.2024 у справі №200/743/24 можливо виконати лише шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України визначеної (перерахованої) суми коштів з бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів».

20.11.2024 державним виконавцем на електронну адресу боржника направлено вимогу, якою було зобов`язано Державну судову адміністрацію України невідкладно, але не пізніше 27.11.2024, надати державному виконавцю інформацію щодо виконання рішення суду.

Станом на 03.12.2024 рішення суду та вимога державного виконавця Державною судовою адміністрацією України не виконані, про поважні причини невиконання боржником державного виконавця не повідомлено, у зв`язку з чим за невиконання без поважних причин рішення суду на боржника постановою від 03.12.2024 ВП № 76404605 накладено штраф на користь держави у розмірі 5100 грн. Даною постановою зобов`язано боржника виконати рішення протягом 10 робочих днів про що невідкладно повідомити державного виконавця, а також попереджено про відповідальність, передбачену статтею 75 Закону за невиконання без поважних причин рішення суду та статтею 382 Кримінального кодексу України за умисне невиконання рішення суду.

_

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов таких висновків.

На підставі статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України.

Судове рішення є обов`язковим до виконання (…)

Згідно зі статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, обов`язковому виконанню підлягають судові рішення, які набрали законної сили і відповідальність передбачена за невиконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Частиною першою статті 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з частинами першою-другою статті 15 Закону № 1404-VIII сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

На підставі пункту 1, підпункту 1 частини другої статті 17 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пунктів 1,16 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно пункту 1 частини першої статті 19 Закону №1404-VIII державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

На підставі частини шостої статті 26 Закону № 1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Згідно статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником (…)

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Як визначено частиною першою статті 75 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Аналіз наведених норм свідчить, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин.

При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Вирішуючи питання про накладення штрафу, державний виконавець повинен встановити дві обставини:

1) факт виконання чи невиконання рішення;

2) у випадку невиконання рішення встановити причини невиконання.

Таким чином, лише встановивши відсутність поважних причин, державний виконавець вправі накласти штраф на боржника.

Встановлення таких обставин здійснюється шляхом виконання державним виконавцем своїх обов`язків та реалізації прав, передбачених статтею 18 Закону № 1404-VIII, а також дотриманням сторонами виконавчого провадження свої обов`язків.

Отже, постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону № 1404-VIII, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 10.09.2019 по справі № 0840/3476/18, від 19.09.2019 по справі № 686/22631/17, від 07.11.2019 по справі № 420/70/19.

_

Обґрунтовуючи наявність поважних причин та відсутність вини у невиконанні рішення суду відповідач посилається на частину другу статті 6 Закону 1404-VIII, відповідно до якої рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Також відповідач зазначив, що порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, регулюється Законом України від 05.06.2012 № 4901-IV «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (далі Закон № 4901-IV) і Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі Порядок 845), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845.

Відповідно до статті 3 Закону № 4901-IV виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності в зазначеному державному органі відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Абзацом десятим пункту 25 Порядку 845 визначено, що у разі наявності у боржника або головного розпорядника бюджетних коштів окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду безспірне списання коштів здійснюється лише за цією бюджетною програмою. Виконання судових рішень, ухвалених на користь суддів, здійснюється згідно із законодавством України за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя», головним розпорядником якої є ДСА України, у межах передбачених асигнувань на відповідний бюджетний період.

Тому, на думку відповідача, виконання зазначеного рішення суду повинно здійснюватися Державною казначейською службою України виключно за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя», головним розпорядником якої є ДСА України.

В якості доказів вжиття заходів для виконання судового рішення відповідач надав листи від 30.04.2024 № 11-10400/24, від 22.07.2024 №11-14862/24 та від 11.10.2024 № 11-19998/24 до Комітету Верховної Ради України з питань бюджету із пропозицією щодо внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» у частині збільшення бюджетних призначень за бюджетною програмою 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя» на суми 1 318,0 млн гривень, 1 428, 43 млн гривень та 1 502,98 млн гривень відповідно.

З наведених підстав ДСА України листом від 26.11.2024 № 10-22835/24 повідомила відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про те, що виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05.04.2024 у справі №200/743/24 у спосіб визначений рішенням є об`єктивно неможливим. Також у листі висловлено прохання утриматися від накладення штрафів на ДСА України.

_

Наведені доводи відповідача суд не вважає такими, що вказують на відсутність вини боржника у невиконанні судового рішення у справі №200/743/24.

Зокрема, листи відповідача до Комітету Верховної Ради України за своїм змістом стосувались судових рішень про стягнення суддівської винагороди з посиланням на бюджет 2020 року та заходи, які стосувались періоду запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVІD-19, які не пов`язані з обставинами справи №200/743/24 за позовом про нарахування та виплату ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01.11.2023 по 31.01.2024.

Крім того, листування ДСА України стосувалось також інших виплат за судовими рішеннями, зокрема, виплат працівникам Служби судової охорони.

За таких умов відповіді Міністерства фінансів України на рівні заступників міністра не є підставами дшля звільнення боржника від відповідальності за невиконання судового рішення.

У рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 05.04.2024 у справі №200/743/24 не міститься умови про виконання цього рішення в межах конкретної бюджетної програми. Водночас, наявність таких програм не повинна унеможливлювати виконання судових рішень.

За змістом рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05.04.2024 предметом позову у справі №200/743/24 є нарахування та виплата ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01.11.2023 по 31.01.2024 як судді Богуславського районного суду Київської області.

_

Суд окремо звертає увагу, що судове рішення в адміністративній справі не створює нових правовідносин, а спрямоване на захист права в межах правовідносин, які існували на момент порушення. Тому суд не встановив підстав для зміни бюджетного призначення виплат, присуджених стягувачеві. Зокрема, відсутні підстави перейменовувати виплату суддівської винагороди на виплату невизначених коштів, іменуючи їх лише як «виконання рішень судів на користь суддів» без позначення того, що таке виконання є виплатою суддівської винагороди.

За змістом вищенаведеної статті 3 Закону № 4901-IV списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, здійснюється за певною умовою, а саме - в разі відсутності в державному органі відповідних бюджетних призначень.

Проте, з боку ДСА України не доведена відсутність бюджетних призначень на виплату суддівської винагороди, через що не доведена правомірність фінансування присуджених стягувачеві коштів за рахунок лише спеціальної бюджетної програми

Суд також враховує, що у пункті 25 Порядку 845 всупереч змісту статті 3 Закону № 4901-IV перекручені причинно-наслідкові зв`язки, оскільки Порядком 845 встановлюється обов`язковість списання коштів виключно за окремою бюджетною програмою, виходячи з самої наявності такої програми, незалежно від наявності спеціальних бюджетних призначень.

Враховуючи, що зміст пункту 25 Порядку 845 в наведеній частині суперечить змісту статті 3 Закону № 4901-IV, статей 14, 370 КАС України та статті 129-1 Конституції України, вирішуючи справу суд застосовує нормативні акти, які мають вищу юридичну силу.

Зі свого боку ДСА України не довело дотримання вимог бюджетного процесу для фінансування нарахування та виплати суддівської винагороди за період з 01.11.2023 по 31.01.2024 судді Богуславського районного суду Київської області Лебединець Г.С., в тому числі з єдиного рахунку Державного бюджету України, передбаченого на виконання рішень судів на користь суддів, відповідно до судового рішення, яке набрало законної сили.

На підставі частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Оскільки позивачем не доведено протиправності постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про накладання штрафу від 03.12.2024 ВП №76404605 та не надано доказів на підтвердження поважності причин невиконання судового рішення у справі №200/743/24, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

_

Через відмову у задоволенні позову суд не здійснює розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 2, 139, 241-246, 295-297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову Державної судової адміністрації України (вул. Липська, буд. 18/5, м. Київ, 01021, ) до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Городецького, 13, м. Київ, 01001, ) про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення виготовлений та підписаний в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Г.А. Чекменьов