Справа № 320/19832/25
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

20 травня 2025 року Київ № 320/19832/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Скрипка І.М., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

позивач 19.04.2025 звернувся через підсистему «Електронний суд» до суду з позовом (зареєстрований 21.04.2025) до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Предметом позову є бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків виплати нарахованої суми доплати пенсії (різниці між розміром підвищеної пенсії та розміром отриманої пенсії) за минулий період з 01.12.2019 по 31.10.2022 відповідно до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» за весь період затримки виплати заборгованості за відповідні місяці з 01.12.2019 по день фактичної виплати доходів.

Адміністративний позов не відповідає вимогам процесуального закону, оскільки поданий поза межами шестимісячного строку звернення до суду.

Відповідно до пунктів 5 та 8 частини п`ятої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві зазначаються: 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Згідно із частинами четвертою та сьомою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

У разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Позивач звернувся до відповідача зі зверненням (зареєстроване від 14.12.2022), у відповідь на яке листом від 19.12.2022 отримав інформацію, що на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 05.09.2022 по справі № 320/13680/21, яке набрало законної сили 05.10.2022, позивачу проведено перерахунок пенсії з 01.12.2019 на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області» від 14.06.2021 № 799, з урахуванням раніше виплачених сум.

Сума доплати по перерахунку за період з 01.12.2019 по 31.10.2022 становить 347438,89 грн.

Із листопада 2022 року пенсія виплачується з урахуванням рішення суду в розмірі 20270,00 грн.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 05.09.2022 по справі № 320/13680/21, обліковується в Реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, за № 317317, як таке, що надійшло до боржника 07.09.2022. Виплата заборгованості за рішенням суду буде здійснена в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету.

У позові стверджено, що виплату пенсії у перерахованому розмірі розпочато з 01.11.2022. Окремо зазначено, що 21.10.2024 із загальної суми доплати пенсії за минулий період з 01.12.2019 по 31.10.2022 Головним управлінням ПФУ виплачено 2361,00 грн., що підтверджується квитанцією АТ «Ощадбанк» за 21.10.2024. 12.11.2024 із загальної суми доплати пенсії за минулий період з 01.12.2019 по 31.10.2022 Головним управлінням ПФУ виплачено 2361,00 грн., що підтверджується квитанцією АТ «Ощадбанк» за 12.11.2024. 09.12.2024 із загальної суми доплати пенсії за минулий період з 01.12.2019 по 31.10.2022 Головним управлінням ПФУ виплачено 2361,00 грн., що підтверджується квитанцією АТ «Ощадбанк» за 09.12.2024.

Із посиланням на частину другу статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ позивач зазначив, що нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

На переконання позивача, оскільки розмір кожної з пенсійних виплат за минулий період з 01.12.2019 по 31.10.2022, виплачених у жовтні, листопаді та грудні 2024 року, визначено в сумі 2361,00 грн., що відповідає розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленому законом на 01.01.2024, та згідно з правилами Порядку № 1165 не може бути більшим від зазначеної суми для виплати щомісяця, убачається, що до складу вказаних пенсійних виплат не входять суми компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, відтак така компенсація Головним управлінням не була нарахована та виплачена.

У зв`язку із цим, позивач звернувся до відповідача із заявою від 19.03.2025, в якій просив здійснити нарахування та виплату сум спірної компенсації, що є предметом позову.

У відповідь на заяву відповідач листом від 03.04.2025 повідомив, що на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 05.09.2022 по справі № 320/13680/21 позивачу проведено перерахунок пенсії з 01.12.2019 з урахуванням раніше виплачених сум.

Сума доплати по перерахунку пенсії за період з 01.12.2019 по 31.10.2022 становить 347438,89 грн.

Сума пенсії, нарахованої позивачу на виконання зазначеного рішення суду, обліковується Головним управлінням в Переліку за 2022 рік.

Проведено виплату: у 2023 році - 3958,04 грн.; у 2024 році - 7083,00 грн. Залишок невиплачених коштів складає 336397,85 грн. Оскільки судові рішення виконані вчасно тому, порушення термінів виплати коштів у цьому випадку не вбачається.

Із відповіді Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 03.04.2025, на переконання позивача, убачається, що відмовлено було у нарахуванні та виплаті сум спірної компенсації.

Водночас, матеріали позовної заяви не містять заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням поважних причин його пропуску в частині позовних вимог про визнання бездіяльності відповідача протиправною, яку позивач пов`язує з фактичним отриманням цього листа-відповіді відповідача від 03.04.2025, відповідно до якого відмовлено в перерахунку та виплаті сум компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку порушенням строків виплати пенсії, оскільки в силу вимог статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою статті 122 Кодексу регламентовано, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Звертаючись 19.04.2025 до суду з позовом про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання відповідача вчинити певні дії за період з 01.12.2019 по 31.10.2022, позивач пропустив шестимісячний строк звернення до суду.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон № 2050-ІІІ), яким не визначено спеціальних строків звернення до суду.

Відповідно до статті 1 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 Закону № 2050-ІІІ передбачено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до статті 3 Закону № 2050-ІІІ, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно зі статтею 4 Закону № 2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Із метою реалізації Закону № 2050-ІІІ Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.02.2001 № 159, якою затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок № 159), положення якого фактично відтворюють положення Закону № 2050-ІІІ, конкретизують підстави та механізм виплати компенсації.

Слід зазначити, що умовами для виплати суми компенсації у спірних правовідносинах, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів пенсії, та нарахування доходів (у тому числі, за рішенням суду). У той же час виплата компенсації втрати частини доходів повинна здійснюватися у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості.

Разом із цим норми Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159 не покладають на особу, якій несвоєчасно виплатили компенсацію втрати частини доходів, обов`язку додатково звертатися до органу Пенсійного фонду України за виплатою такої компенсації.

Системний аналіз положень статей 1, 2, 4 Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159 свідчить, що ними фактично встановлено (визначено) обов`язок відповідного підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання (у цьому випадку - органу Пенсійного фонду України) у разі порушення встановлених строків виплати доходу (в тому числі пенсії) громадянам провести їх компенсацію (нарахувати та виплатити) у добровільному порядку в тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості з перерахованої пенсії.

Суд уважає, що відмова відповідача у виплаті компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розумінні статті 7 Закону № 2050-ІІІ не обов`язково має висловлюватись через ухвалення окремого акта індивідуальної дії, оскільки це не передбачено законодавством.

Зазначену норму слід тлумачити у системному зв`язку з нормами статей 2, 3, 4 Закону № 2050-ІІІ, які визначають, що компенсація втрати частини доходів через порушення строку їх виплати повинна нараховуватись, у розглядуваній ситуації територіальними органами Пенсійного фонду України, у місяці, в якому проведено виплату заборгованості.

Тож невиплата компенсації у названий період свідчить про відмову виплатити таку згідно із Законом №2050-ІІІ і не потребує оформлення відмови окремим рішенням.

При цьому, надання відповідачем листа-відповіді від 03.04.2025 на звернення позивача щодо виплати належних йому сум компенсації, слід розглядати лише як додаткову форму повідомлення про відмову.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у своїй постанові від 02.04.2024 у справі № 560/8194/20, відповідно до якої Судова палата відступила від висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.06.2021, 17.11.2021, 27.07.2022, 11.05.2023 у справах № 240/186/20, № 460/4188/20, № 460/783/20 та № 460/786/20 відповідно, про застосування строків звернення до суду з адміністративним позовом у правовідносинах щодо компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати відповідно до Закону №2050-ІІІ та сформулювати такі висновки: а) у спорах цієї категорії справ суди повинні застосовувати шестимісячний строк звернення до суду з позовом, визначений частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів; б) нарахування і виплата компенсації втрати частини доходів у випадку порушення строку їх виплати, зокрема і пенсії, проводиться у чітко визначений Законом № 2050-ІІІ строк - у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Тому особі, права якої порушені невиконанням обов`язку нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини доходів у випадку порушення строків їх виплати, достовірно відомо про час та розмір виплаченої заборгованості. При цьому така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про розмір належної до виплати компенсації, порядок її нарахування і підстави виплати/невиплати; в) з першого дня наступного місяця після отримання заборгованості з виплати пенсії за попередні періоди особа вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів і з цього дня починається перебіг шестимісячного строку звернення з позовом до суду. Звернення до суду з позовом про нарахування і виплату компенсації втрати частини доходів після закінчення цього строку є підставою, передбаченою пунктом 8 частини першої статті 240, для залишення позовної заяви без розгляду; г) отримання листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на заяву не змінює час, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить про час, коли особа почала вчиняти активні дії щодо реалізації свого права на отримання компенсації у позасудовому чи судовому порядку. Відповідно з указаної дати не може розпочинатись відлік строку звернення з позовом до суду.

Таким чином, відлік шестимісячного строку звернення до суду із цим позовом починається з дня, коли особі було виплачено відповідні частини заборгованості до пенсії за рішенням суду, у спірних правовідносинах це 2023 рік, у якому відповідно до листа відповідача від 03.04.2025 виплачено 3958,04 грн., а у 2024 році 7083,00 грн. Тож із загальної суми заборгованості за спірний період у розмірі 347438,89 грн., із урахуванням виплат у 2023 та 2024 роках, залишок становить 336397,85 грн.

Таким чином відлік шестимісячного строку звернення до суду розпочався з 2023 року, з року першої виплати 3958,04 грн. нарахованої на виконання рішення суду заборгованості з пенсії.

У зв`язку із цим, не є слушними доводи позивача, з яких він уважає початок перебігу строку звернення до суду з дня виплати 21.10.2024 із загальної суми доплати пенсії за минулий період з 01.12.2019 по 31.10.2022 - 2361,00 грн., що підтверджується квитанцією АТ «Ощадбанк» за 21.10.2024; з 12.11.2024 із загальної суми доплати пенсії за минулий період з 01.12.2019 по 31.10.2022 - 2361,00 грн., та з 09.12.2024 із загальної суми доплати пенсії за минулий період з 01.12.2019 по 31.10.2022 - 2361,00 грн., оскільки перші виплати заборгованості розпочалися у 2023 році в сумі 3958,00 грн.

У той же час виплати, на які посилається позивач і на їх підтвердження надає квитанції АТ «Ощадбанк» за 21.10.2024, 12.11.2024 та 09.12.2024 у загальній сумі 7083,00 грн., стосуються періоду 2024 року.

Разом із тим, позивач із невідомих для суду причин не повідомив про виплату спірної заборгованості у 2023 році в сумі 3958, 04 грн., чим, на переконання суду, намагається пролонгувати строки звернення до суду, зазначаючи лише про останні виплати заборгованості у 2024 році.

Водночас, із цим позовом до суду позивач звернувся 19.04.2025, тобто з пропущенням шестимісячного строку.

Матеріали позовної заяви не містять належних та допустимих доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду, а також заяви про поновлення строку звернення до суду.

Конституція України гарантує право кожного на судовий захист своїх прав та інтересів, що включає також право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. При цьому звернення до суду може здійснюватися у межах встановленого строку.

Слід зазначити, що встановлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень у адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії у часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням.

У силу вимог частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Із позовної заяви та доданих до неї матеріалів судом не встановлено поважних причин пропуску строку звернення до суду.

Наведені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам процесуального закону.

Вказані недоліки повинні бути усунені шляхом подання до суду:

- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням поважних причин його пропуску з наданням суду на їх підтвердження відповідних доказів, з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині цієї ухвали.

Керуючись статтями 123, 160, 161, 169, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

у х в а л и в:

позовну заяву ОСОБА_1 - залишити без руху.

Встановити позивачу десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити позивачу, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позов.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду

Суддя Скрипка І.М.