Справа № 560/5487/25
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2025-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/5487/25
РІШЕННЯ

іменем України

19 травня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову в призначенні пенсії від 01.11.2024 №30. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 25.10.2024.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №30 від 01.11.2024 позивачці було відмовлено в призначенні пенсії. Підставою для відмови у вказаному рішенні було те, що існує розбіжність дати звільнення з роботи між наказом та записами в трудовій книжці та відсутністю оформленої належним чином довідки про перебування на обліку в центрі зайнятості. Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, звернулась до суду з позовом.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду суд відкрив провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, та відзиву до суду не подав.

Дослідивши докази по справі, суд встановив наступні обставини.

Суд встановив, що 10 серпня 2024 року позивачку було звільнено з посади інженера 1-ї категорії Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецсервіс-Енерго" у зв`язку зі скороченням штату працівників.

13 серпня 2024 року позивачка зареєструвалась як безробітна у Лисичанському міському центрі зайнятості та перебувала там на обліку як особа, що шукає роботу.

За цей період центром зайнятості позивачці були видані направлення на співбесіди до роботодавців на працевлаштування за моїм місцем проживання у м.Полтава, але працевлаштуватися їй не вдалося через невідповідність вимогам для займання посад на які її було направлено.

Лисичанським міським центром зайнятості позивачці було видано клопотання від 01.10.2024 року, до органів Пенсійного фонду України про достроковий вихід на пенсію, та з того ж дня, була припинена її реєстрація як безробітної.

25 жовтня 2024 року з метою реалізації свого права на пенсійне забезпечення позивачка через портал електронних послуг Пенсійного фонду України, звернулася до Пенсійного фонду України, з заявою (р/н №1881) про призначення пенсії за віком.

До заяви були додані цифрові копії, підписані кваліфікованим електронним підписом, наступних документів: паспорт; довідка про РНОКПП; трудова книжка; диплом; свідоцтво про народження дитини; заява про неодержання пенсійних виплат від РФ (Заява2.pdf); довідка центру зайнятості про мою реєстрацію в службі зайнятості; клопотання центру зайнятості про достроковий вихід на пенсію; довідка внутрішньо-переміщеної особи; довідка про відкриття рахунку в банку; анкета - опитування.

За принципом екстериторіальності, заява позивачки та додані документи були направлені до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, для розгляду та прийняття рішення згідно законодавства.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №30 від 01.11.2024 позивачці було відмовлено в призначенні пенсії. Підставою для відмови у вказаному рішенні було те, що існує розбіжність дати звільнення з роботи між наказом та записами в трудовій книжці та відсутністю оформленої належним чином довідки про перебування на обліку в центрі зайнятості.

Позивачка не погоджуючись з таким рішенням, звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Суд зазначає, що у рішенні відповідач зазначає, що відмовляє у призначенні пенсії за віком, згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в зв`язку з розбіжністю дати звільнення з роботи між наказом та записами в трудовій книжці та відсутністю оформленої належним чином довідки про перебування на обліку в центрі зайнятості.

Відповідач зазначає, що згідно записів трудової книжки позивачка звільнена з 10.08.2024 року, а згідно наданої копії наказу про звільнення, з 05.08.2024 року.

Суд встановив, що наказу про звільнення позивачка до заяви про призначення пенсії від 25.10.2024 не долучала.

Для підтвердження вказаних доводів позивачка надала подані відповідачу документи та скріншот з особистого кабінету Порталу електронних послуг Пенсійного фонду України в якому зазначений перелік поданих та отриманих документів, з якого встановлено що, згаданий відповідачем наказ позивачкою не подавався.

Згідно ст.1, ст.12-1 та ст.20 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", Пенсійний фонд України та його структурні підрозділи, - є розпорядниками, та органами, уповноваженими відповідно до Закону вести реєстр застрахованих осіб загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснюють заходи щодо отримання інформації з нього.

Отже, відповідач в свою чергу, в разі виявлених ним розбіжностей, може сформувати витяг з реєстру застрахованих осіб та отримати достовірні відомості щодо трудової діяльності, зокрема, підстав та дати останнього звільнення, з відомостей реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно витягу з реєстру застрахованих осіб від 16.10.2024 року, в розділі «Відомості про періоди трудових відносин з 2000 року» міститься інформація про останнє місце роботи позивачки, з якого вона була звільнена за скороченням штату 10.08.2024 року, що підтверджується записами трудової книжки.

Суд звертає увагу, що статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Також в оскаржуваному рішенні відповідач вказує, що згідно наданої мною довідки від 24.10.2024 року №120824/102024/0001 виданої Лисичанським міським Центром зайнятості, позивачка перебувала там на обліку як безробітна, однак в документі відсутні накази про початок та закінчення перебування на обліку в центу зайнятості.

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а викладена правова позиція, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд також наголошує, що нормами чинного законодавства не встановленого обов`язку позивачки надавати відповідну довідку або відомості, а відповідач не наділений повноваженнями вимагати або використовувати їх та зокрема, накази про початок та закінчення перебування на обліку в центрі зайнятості, під час прийняття рішень чи в іншій своїй діяльності.

Відомості про внутрішні накази центру зайнятості щодо окремого безробітного не можуть ніяк впливати на прийняття рішення відповідачем, а уся інформація про перебування на обліку, зокрема про початок та закінчення перебування на обліку в центрі зайнятості в довідці зазначена, хоч така довідка та відомості і не потрібні для розгляду заяви про призначення пенсії, оскільки єдиним документом для дострокового призначення пенсії особам, трудовий договір з якими розірвано з ініціативи власника у зв`язку із скороченням чисельності працівників є клопотання центру зайнятості.

Згідно пп.6 пункту 2.1 розділу II "Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій" затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846, встановлено, що для призначення пенсії особам, трудовий договір з якими розірвано з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у зв`язку зі скороченням чисельності або штату працівників, є: - клопотання про достроковий вихід на пенсію, видане регіональними, міськими, районними, міськрайонними центрами зайнятості Державної служби зайнятості; - трудова книжка, копія наказу (розпорядження) про звільнення або відомості про трудову діяльність із реєстру застрахованих осіб.

А тому, твердження відповідача, щодо відсутності у нього внутрішніх наказів Державної служби зайнятості є безпідставними, оскільки на відповідача не покладено прав чи обов`язків перевірки правомірності дій чи рішень Державної служби зайнятості щодо безробітних.

Відповідно до а.4 п.1.8 "Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій" затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, встановлено, що "У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія."

Отже, у разі відсутності в заяві позивачки необхідних документів чи відомостей, відповідач був зобов`язаний надіслати повідомлення через електронний кабінет користувача, та зробити відповідну позначку в заяві і призупинити її розгляд, після чого в електронному кабінеті користувача мав стати активним функціонал по редагуванню заяви та поданих документів впродовж 3 місяців, але цього відповідачем зроблено не було, що дає підстави вважати що документи подані позивачем у повному обсязі та додаткових відомостей для прийняття рішення відповідач не потребував.

Відповідно до статті 49 Закону України "Про зайнятість населення" встановлено особливі гарантії для окремих категорій безробітних, які втратили роботу у зв`язку із змінами в організації виробництва та праці.

Визначено, що особам, трудовий договір з якими розірвано з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у зв`язку із скороченням чисельності або штату працівників, яким на день звільнення залишилося не більше ніж півтора року до досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за умови їх реєстрації протягом 30 календарних днів з дати звільнення у територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, та відсутності протягом семи календарних днів підходящої для них роботи, гарантується право на достроковий вихід на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якщо вони мають страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Оскільки, позивачка зареєструвалась як безробітна впродовж визначеного цією статтею строку, що підтверджується клопотанням Державного центру зайнятості, на який покладено обов`язок перевірки цих підстав для надання відповідного клопотання особі, а також має достатній страховий стаж, підтверджений відповідачем, а тому позивачка відповідала всім критеріям, встановленими ст.49 Закону України "Про зайнятість населення".

Аналогічні норми закріплені у п.6 ч.1 ст.115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за яким особи, трудовий договір з якими розірвано з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у зв`язку із змінами в організації виробництва та праці, у тому числі з ліквідацією, реорганізацією, банкрутством, перепрофілюванням підприємства, установи, організації, скороченням чисельності або штату працівників, яким на день звільнення залишилося не більше ніж півтора року до досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, за умови їх реєстрації у державній службі зайнятості та відсутності підходящої для них роботи, якщо вони мають страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом першим частини першої статті 28 цього Закону".

Згідно ч.1 ст.4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Таким чином, станом на дату звернення позивачки до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком відповідач мав усі наявні підстави, а в позивачки були наявні три обов`язкові умови для призначення пенсії за віком достроково, згідно Законів України, а саме - вік не більше 1,5 роки до досягнення пенсійного віку, наявність необхідного для призначення пенсії за віком страхового стажу та факт звільнення роботодавцем позивачки з роботи у зв`язку, зі скороченням чисельності штату працівників, а тому позивачка набула права на призначення пенсії за віком.

Враховуючи те, що відповідачем було протиправно відмовлено у призначенні пенсії позивачці, а тому з урахуванням наведеного вище, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову позивачці в призначенні пенсії від 01.11.2024 №30.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

З метою захисту порушених прав та інтересів позивачки, необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 25.10.2024.

Враховуючи наведене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії від 01.11.2024 №30.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 25.10.2024.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29013 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя О.П. Шевчук