Справа № 947/12537/25
Суддя: Цирфа К. А.
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-а/947/151/25
РІШЕННЯ

Іменем України

20.05.2025 м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Цирфи К.А., за участі:

- секретаря судового засідання Дімової Є.В.,

- представника позивача Уренчука А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позиції позивача та відповідача, інших учасників справи.

У квітні 2025 року до Київського районного суду м. Одеси із адміністративним позовом звернувся ОСОБА_1 (далі також позивач), поданим в його інтересах представником Уренчуком Андрієм Сергійовичем до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі також відповідач, УПП в Одеській області ДПП) про скасування постанови серії ЕНА № 4402943 від 01.04.2025 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 cт. 122 КУпАП, оскільки відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують його вчинення. При цьому порушено процедуру притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки правопорушення виявив один працівник поліції, а постанову виніс інший.

На обґрунтування своєї правової позиції позивач покликався на приписи ст. 268 КУпАП щодо позбавлення його можливості в повному обсязі скористатися своїми правами на місці вчинення правопорушення, та приписи ст. 283 КУпАП щодо складення постанови неуповноваженою особою патрульної поліції.

У відзиві представник УПП в Одеській області ДПП зазначив, що постанова відносно Романенка С.М. складена уповноваженою особою патрульної поліції відповідно до приписів КУпАП. Усі права позивача були дотримані та забезпечені. Порушення, викладені в описовій частині постанови, дійсно мали місце, що підтверджується відеозаписами з портативних нагрудних відеореєстраторів поліцейських та спеціального вимірювального засобу лазерного вимірювача швидкості руху транспортних засобів «TruCAM».

У судовому засіданні, 20.05.2025, представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача, належним чином повідомлений, до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив, що не перешкоджає подальшому розгляду справи за наявними матеріалами.

Заяви та клопотання учасників справи.

Інших заяв та клопотань не надходило.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 14.04.2025 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Судові засідання призначалися на 30.04.2025 та, в подальшому, на 20.05.2025.

Фактичні обставини справи.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та наявні в ній докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов такого висновку.

Судом установлено, що відповідно до постанови серії ЕНА № 4402943 від 01.04.2025, винесеної поліцейською 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області старшим сержантом поліції Оліновою О.В., Романенко С.М. 01.04.2025 о 15 год 20 хв рухався на автомобілі марки «Audi Q21 E-Tron», р.н. НОМЕР_1 , в м. Одесі по вул. Отамана Головатого, поблизу буд. 113, із перевищенням дозволеної максимальної швидкості руху в межах населеного пункту, а саме зі швидкістю 78 км/год при дозволеній 50 км/год, чим порушив вимоги п. 12.4. Правил дорожнього руху України.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КУпАП, як перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Справа про адміністративне правопорушення розглянута на місці його вчинення. За результатами розгляду працівником патрульної поліції на позивача накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності вручено ОСОБА_1 на місці оформлення правопорушення.

Також, у постанові зазначено, що права, передбачені ст. 268 КУпАП та порядок оскарження постанови, передбачений ст. 289 КУпАП, роз`яснені. Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, отримала копію постанови піл підпис, що підтверджується відеозаписом з портативних нагрудних відеореєстраторів поліцейських № 471516 та № 473678. Указані відеозаписи долучено до постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Також долучено відеозапис з лазерного вимірювача швидкості руху транспортних засобів «TruCAM» № ТС000524, який пройшов повірку з терміном застосування до 26.11.2025, що підтверджується свідоцтвом про повірку № 22-01/32626 від 26.11.2024. Правом надати пояснення ОСОБА_1 не скористався.

Переглядом в судовому засіданні відеозапису з портативних нагрудних відеореєстраторів поліцейських № 471516 та № 473678 та спеціального приладу «TruCAM» № ТС000524 підтверджено факт перевищення швидкості, зупинки автомобіля ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції, повідомлення про фіксування перебігу подій за допомогою портативних нагрудних відереєстраторів та роз`яснення його прав.

Отже, з аналізу заяв по суті справи та наданих сторонами доказів на їх підтвердження, випливає, що сторони не заперечують факт складення постанови про адміністративне правопорушення, однак позивач вказує на порушення процесуальних норм під час притягнення його до адміністративної відповідальності, зокрема складення постанови неуповноваженою особою, а також відсутність належних та допустимих доказів його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.

Мотиви прийнятого рішення.

Надаючи правову кваліфікацію встановленим обставинам, суд зазначає, що спірні правовідносини щодо дотримання правил дорожнього руху та порядку притягнення до адміністративної відповідальності врегульовані положеннями Закону України «Про дорожній рух», Закону України «Про Національну поліцію», Правилами дорожнього руху України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, а також нормами КУпАП.

Щодо процесуального аспекту позову суд уважає за необхідне зазначити таке.

Так, порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності врегульований положеннями КУпАП.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженою на те посадовою особою (ч. 1 ст. 254 КУпАП).

Згідно з приписами ч. 3, 6 ст. 258 КУпАП протоколи не складаються, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Оскільки чинними нормами КУпАП не передбачено обов`язкового складення протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції за вчинення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху навіть у разі оскарження особою факту вчинення правопорушення, складення постанови та розгляд справи на місці вчинення правопорушення не суперечить приписам КУпАП.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності (ч. 7 ст. 258 КУпАП).

Далі, відповідно до приписів ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення (ч. 1, 2 ст. 283 КУпАП).

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу (ч. 3 ст. 283 КУпАП).

Так, в судовому засіданні досліджені відеозаписи з портативних нагрудних відеореєстраторів патрульних поліцейських № 471516 та № 473678 та спеціального приладу «TruCAM» № ТС000524 за 01.04.2025.

Застосування вказаних технічних засобів врегульовано положеннями Закону України «Про Національну поліцію» відповідно до якого, поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення, зокрема фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень (п. 1 ч. 1 ст. 40 Закону). Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель (ч. 2 ст. 40 Закону).

Розгляд справи ОСОБА_1 відбувся у його присутності на місці вчинення правопорушення. При цьому, йому було роз`яснено права, передбачені ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України та надано можливість зателефонувати адвокату та отримати правову допомогу в розумний строк. Копію постанови вручено на місці оформлення правопорушення під підпис. До постанови долучено відеозаписи з портативних нагрудних відеореєстраторів № 471516 та № 473678 та спеціального приладу «TruCAM» № ТС000524, про що безпосередньо зазначено в постанові.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Отже, вказані вище докази були враховані поліцейською 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області старшим сержантом поліції Оліновою О.В. при винесенні оскаржуваної постанови. Зазначення вичерпного переліку доказів у постанові чинними нормами КУпАП не передбачено.

Водночас, суд не може погодитися з доводами представника позивача про порушення процедури притягнення до адміністративної відповідальності позивача поліцейською за умови фіксування самого правопорушення за допомогою спеціального вимірювального засобу іншим поліцейським. Технічна фіксація правопорушення може бути здійснена будь-яким поліцейським у складі екіпажу, відтак це не може вплинути на об`єктивність прийнятого рішення за умови, що особа, яка приймала рішення дослідила усі докази, наявні в матеріалах справи, що було зроблено працівником поліції Оліновою О.В. під час винесення оскаржуваної постанови.

З огляду на викладене, суд відхиляє доводи позивача про порушення його процесуальних прав працівниками поліції під час притягнення до адміністративної відповідальності.

Отже судом не встановлено істотних порушень норм процесуального права під час притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та винесення постанови серії ЕНА № 4402943 від 01.04.2025.

Нормативна процедура працівниками патрульної поліції була дотримана.

Щодо матеріального аспекту позову суд уважає за необхідне зазначити таке.

Диспозиція ч. 1 ст. 122 КУпАП є бланкетною. Тобто, для розкриття її змісту необхідно встановити конкретні приписи нормативно-правових актів, які регламентують дотримання порядку забезпечення безпеки дорожнього руху, та які були порушені. З суб`єктивної сторони правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Відповідно до описової частини постанови серії ЕНА № 4402943 від 01.04.2025 ОСОБА_1 допустив порушення вимог п. 12.4. Правил дорожнього руху України, відповідно до якого у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Отже вимоги щодо визначення складу конкретного адміністративного правопорушення, з посиланням на приписи нормативно-правового акту та кваліфікації дій особи, працівником поліції також були дотримані.

Відтак, з аналізу винесеної постанови серії ЕНА № 4402943 від 01.04.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, у поєднанні з відеозаписами з портативних нагрудних відеореєстраторів поліцейських № 471516 та № 473678 та спеціального приладу «TruCAM» № ТС000524 щодо фіксації, перебігу правопорушення та складення постанови на місці зупинки транспортного засобу, встановлено, що ОСОБА_1 безпосередньо перед його зупинкою керував автомобілем марки «Audi Q21 E-Tron», р.н. НОМЕР_1 , та допустив перевищення максимально дозволеної швидкості руху в населеному пункті більш як на 20 км/год, чим порушив вимоги п. 12.4. Правил дорожнього руху України.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Натомість, відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З кумулятивного аналізу вказаних норм логічно випливає, що наявність обов`язку у суб`єкта владних повноважень довести правомірність свого рішення, не звільняє іншу сторону від обов`язку довести перед судом обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Отже відповідачем доведено та позивачем не спростовано факт порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_1 . У його діях мали місце як об`єктивні так і суб`єктивні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, що підтверджено під час судового розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом установлено, що, приймаючи оскаржуваному постанову, поліцейська 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області старший сержант поліції Олінова О.В., діяла у межах повноважень та у спосіб, встановлений нормами Закону України «Про Національну поліцію» та КУпАП, неупереджено, розсудливо, з урахуванням усіх обставин справи, з дотриманням розумного балансу між необхідністю притягнення особи до адміністративної відповідальності з накладенням штрафу, з необхідністю забезпечення безпеки дорожнього руху, дотримуючись при цьому прав особи під час притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема на участь у процедурі прийняття рішення.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, рішення від 10.02.2010).

Отже суд, надавши відповідь на основні аргументи сторін, які відносяться до предмета спору, та обґрунтувавши прийняте рішення, не вбачає за необхідне надавати відповідь на кожний детальний аргумент, вказаний в заявах по суті справи, які не стосуються предмета спору.

За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення (п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України).

З огляду на викладене, керуючись ст. 2, 6, 77, 241-243, 245, 246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя К. А. Цирфа