Справа № 932/8843/24
Суддя: Ярощук О. В.
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №932/8843/24
Провадження №2-а/932/195/24
ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 57
телефон приймальні судді -099 520 65 95
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

20 травня 2025 року м. Дніпро

Шевченківський районний суд м. Дніпра у складі головуючого судді Ярощук О.В.,

за участі секретаря судового засідання Кирилішиної В.В.

представника позивача адвоката Усика О.А.

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Дніпро адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Департамент патрульної поліції

про визнання дій протиправними, визнання незаконною і скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі -

у с т а н о в и в:

Суть справи

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою у якій просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №3113955 від 23.09.2024 за ч.2 ст. 122 КУпАП

- визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №3113872 від 23.09.2024 за ч.2 ст. 122 КУпАП

- закрити провадження по справі

-стягнути судовий збір

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

Свою позовну заяву мотивував тим, що стосовно нього 23.09.2024 одночасно винесено 2 постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі 510 грн.

Згідно із постановою серії ЕНА №3113955 позивач 23.09.2024 об 11. у місті Дніпро, керуючи транспортним засобом BMV X7 д.н.з. НОМЕР_1 по вулиці Сергія Єфімомова, здійснив зупинку у зоні дії знаку 3.34 зупинка заборонена, ближче 10 метрів до пішохідного переходу, другим рядом, повертаючи праворуч для паркування, не ввімкнув показчик повороту, при спілкуванні та перевірці документів не надав посвідчення водія і реєстраційного документу, чим порушив п. 9.2 «б» ПДР «порушення попереджувальних сигналів поворотом, розворотом», чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП.

Постанову ЕНА №3113872 від 23.09.2024 за ч.2 ст. 122 КУпАП до матеріалів позовної заяви не долучив, зазначив, що дізнався про її наявність із мобільного застосунку «Дія». Подав клопотання про витребування зазначеної постанови у відповідача.

Вважає ці постанови незаконними, оскільки не відповідають дійсним обставинам справи. Указав, що не був на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Зазначив, що під час винесення постанови було порушено процедуру її винесення, працівником патрульної поліції командиром роти взводу №2 роти №2 4 батальйону УПП в Дніпропетровській області Майбородою Р.І. не надано жодних доказів щодо заявлених порушень, однак останній почав вимагати надати документи, які посвідчують право керування транспортним засобом та посвідчення водія.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 07.10.2024 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження та дано відповідачу строк надати відзив, позивачу відповідь на відзив.

До суду 06.11.2024 надійшла заява Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про залучення у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача.

Ухвалою суду 06.11.2024 до справи залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача.

Департаментом патрульної поліції Національної поліції України 06.11.2024 надані пояснення по справі.

Позиція відповідача

Відповідач відзив не надав.

Департаменту патрульної поліції надав пояснення у яких просив позов залишити без задоволення. Надав суду відеозапис обставин вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Окрім того, подав листа у якому зазначив, що постанову ЕНА №3113872 від 23.09.2024 за ч.2 ст. 122 КУпАП на вимогу суду надати не може, оскільки зазначена постанова була анульована, так як відбувся технічний збій і вона «задвоїлася», тобто через технічну помилку було ще раз стосовно позивача винесена постанова.

Релевантне законодавство

Судом встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України «Про дорожній рух», Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП), норми Правил дорожнього руху України, затверджені Постановою КМУ від 10.10.2001 р. № 1306.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно зі ч. 1ст. 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти до висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За правилами ч. 1 та ч. 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до вимог п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно із частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з наведених правових норм, на інспектора патрульної поліції покладається обов`язок належним чином задокументувати наявність правопорушення, зокрема, за допомогою фото, відеозйомки, пояснень свідків та інших доказів, які мають статус належних та допустимих.

Положеннями КУпАП, які стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку передбачено спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення.

Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП.

Тобто, провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, установленими розділом ІV КУпАП, не здійснювалося. Оскаржувана постанова складена на місці вчинення правопорушення, без складання протоколу у відповідності до положень ч. 4 ст. 258 КпАП України.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 року №5-рп/2015 вказав, що скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

У той же час, суд, що розглядає вказану справу виснує, що дискреційні повноваження органів поліції під час скороченої процедури розгляду адміністративних справ не мають бути свавільними, мають бути чіткими, виваженими та відповідати дусі закону.

Належна вмотивованість процесуального рішення забезпечує дотримання принципу верховенства права, об`єктивності під час з`ясування обставин справи (оцінки доводів учасника провадження), дотримання основоположних прав та інтересів людини та громадянина під час провадження. У свою чергу, невиконання такої вимоги щодо наведення належних та достатніх мотивів у процесуальному рішенні може призвести до недотримання загальних засад адміністративного законодавства.

Частина 2 статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Фактично ч.2 ст. 122 КУпАП є бланкетною і потребує деталізації в інших нормативних та під нормативних правових актах.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

У відповідності до п. 1.3 Правил дорожнього руху України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Так, регулювання дорожнього руху здійснюється також за допомогою попереджувальних сигналів (розділ 9 ПДР).

Пунктом 9.2 «б» визначено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Судом встановлено

Щодо постанови серії ЕНА №3113955

Згідно із постановою серії ЕНА №3113955 позивач 23.09.2024 об 11. у місті Дніпро, керуючи транспортним засобом BMV X7 д.н.з. НОМЕР_1 по вулиці Сергія Єфромова, здійснив зупинку у зоні дії знаку 3.34 зупинка заборонена, ближче 10 метрів до пішохідного переходу, другим рядом, повертаючи праворуч для паркування, не ввімкнув показчик повороту, при спілкуванні та перевірці документів не надав посвідчення водія і реєстраційного документу, чим порушив п. 9.2 «б» ПДР «порушення попереджувальних сигналів поворотом, розворотом», чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності, шляхом накладення штрафу у розмірі 510 грн.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 своєї постанови № 14 від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

До матеріалів справи додано оптичний диск, однак суд не може взяти його до уваги, оскільки наданий доказ не може бути прийнятий, як належний та допустимий, адже оскаржувана постанова не містить на нього посилання, так само як посилання на технічний засіб, яким зафіксоване виявлене правопорушення.

За відсутності заповнення відповідної графи у постанові про притягнення особи до адміністративної відповідальності та посилання на певні докази, останні не можуть бути взяті судом як належні та допустимі, про що неодноразово зазначав Верховний Суд при вирішенні спорів у подібних правовідносинах.

При цьому суд зазначає, що сам факт винесення поліцейським постанови не є належним доказом вини ОСОБА_1 , оскільки поняття доказів та критерії доказування у справах про адміністративне правопорушення визначені статтею 251 КУпАП, серед яких відсутній такий спосіб доказування, як пояснення чи спостереження посадової особи, яка винесла постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

Щодо постанови

Постанову серії ЕНА №3113872 від 23.09.2024 за ч.2 ст. 122 КУпАП до матеріалів позовної заяви не долучив, зазначив, що дізнався про її наявність із мобільного застосунку «Дія». Подав клопотання про витребування зазначеної постанови у відповідача.

У той же час, Департамент патрульної поліції повідомив суд про те, що постанова ЕНА №3113872 від 23.09.2024 за ч.2 ст. 122 КУпАП анульована, а отже не є предметом вказаного спору.

У судовому засіданні, представник позивача зазначений факт підтвердив, вказав, що позовні вимоги у частині скасування постанови серії ЕНА №3113872 не підтримує.

Щодо визнання дій командира роти взводу №2 роти №2 4 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції Майбороди Р.І. щодо адміністративного затримання ОСОБА_1 23.09.2024, у зв`язку із вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП протиправними.

Позивач у позовній заяві вказує на факт складення щодо нього протоколу про адміністративне затримання, що підтверджується протоколом №013379 від 23.09.2024, однак зазначені дії працівників поліції були проведенні не у зв`язку зі складанням відносно нього постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що є предметом розгляду цієї адміністративної справи.

Суд роз`яснює, що застосування такого заходу як адміністративне затримання, підстави та порядок його застосування, мета, строки затримання та перелік посадових осіб, які уповноважені здійснювати затримання, визначено в Кодексі України про адміністративні правопорушення.

Адміністративне затримання застосовується з метою: припинення адміністративних правопорушень, усунення його негативних наслідків, в т.ч. попередження вчинення нових правопорушень; коли вичерпано інші заходи впливу; встановлення особи; складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим; забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення.

Про адміністративне затримання в обов`язковому порядку складається адміністративний протокол, в якому зазначаються: дата і місце його складання; посада, прізвище, ім`я та по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу затриманого; час і мотиви затримання.

У протоколі про адміністративне затримання обов`язково зазначаються: дата і місце його складення (число, місяць, рік, назва населеного пункту); посада, прізвище, ім`я та по батькові особи, яка склала протокол (спеціальне звання, прізвище, ім`я та по батькові), відомості про особу затриманого (прізвище, ім`я та по батькові (без скорочення), число, місяць, рік народження, фактичне місце проживання); час і мотиви затримання (зазначаються найменування ОВС, куди доставлено особу, яка скоїла адміністративне правопорушення; його місцезнаходження; число, місяць, рік, а також час доставляння; частина статті та стаття КУпАП, якими передбачена адміністративна відповідальність особи за вчинене адміністративне правопорушення, а також мотиви затримання, серед яких: припинення адміністративного правопорушення; інші заходи впливу; складення протоколу про адміністративне правопорушення в разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим; забезпечення своєчасного і правильного розгляду справи); в протоколі робиться відповідний запис про повідомлення працівників центру БПД та зазначаються число, місяць, рік та час, кого повідомлено і в який спосіб.

Отже, в даному випадку, визнання протиправними дій працівників поліції має розглядатися під час розгляду справи про визнання безпідставного складання протоколу про затримання, в якому зазначено підстава та мета затримання, або під час скасування відповідної постанови щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, за частиною статті та статтями КУпАП, якими передбачена адміністративна відповідальність особи за вчинене адміністративне правопорушення, зазначених у протоколі про затримання.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що є предметом розгляду цієї адміністративної справи, складена інспектором поліції вже безпосередньо після затримання особи та не була підставою затримання позивача, враховуючи складання відносно останнього низькі постанов про його притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема, за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Висновок суду

Ураховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача, скасування постанови серії ЕНА №3113955 від 23.09.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправними дій працівників патрульної поліції щодо адміністративного затримання.

За правилами ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Судовий збір

Судом встановлено, що позивачем за подання адміністративного позову сплачено судовий збір у розмірі 3633,60 грн.

Частиною 1статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет на 2024 рік» прожитковий мінімум працездатних осіб з 1 січня становить 3028 грн. Таким чином у 2024 році судовий збір розраховується від суми 3028 грн.

Отже, судовий збір за подання до суду фізичною особою позовної заяви про оскарження постанови про адміністративне правопорушення у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 605,60 гривень.

Позивачем заявлено 3 позовні вимоги немайнового характеру.

Отже, позивач мав сплатити судовий збір у розмірі 1816,80 грн, натомість сплатив 3633,60 грн.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням наведеного, сплачений Позивачем судовий збір у розмірі 605,60 грн підлягає стягненню з суб`єкта владних повноважень за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції.

Керуючись ст.ст.241 - 246, 250, 255, 271, 286 КАС України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕНА №3113955 від 23.09.2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн, за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП та провадження по справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформацію щодо справи, яка розглядається, учасники справи можуть отримати на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет - https://court.gov.ua/fair/sud4803/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням https://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено 20.05.2025.

Суддя О.В. Ярощук