Справа № 380/4794/25
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2025-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2025 рокусправа № 380/4794/25

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Кедик Марії Василівни, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Віта" до Львівської митниці про визнання протиправним і скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови, -

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Віта" (далі позивач, ТОВ "Компанія Віта") звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Львівської митниці, у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати прийняте Львівською митницею рішення про коригування митної вартості товарів від 31.01.2025 № UА209000/2025/100049/2;

- визнати протиправною та скасувати прийняту Львівською митницею картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 31.01.2025 № UА209230/2025/000266.

Ухвалою від 17.03.2024 суддя відкрила спрощене провадження в адміністративній справі, відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали подати відзив на позовну заяву.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що між ТОВ "Компанія Віта" (покупець) та компанією Eveline Cosmetics Dystrybucja Sp. Z o.o. (продавець) 01.07.2011 укладений контракт № 4/07/2011, згідно з умовами якого, продавець зобов`язується продавати покупцю на умовах FCA Lesznowola, Польща (INCOTERMS 2000) свої косметичні вироби, а покупець зобов`язується прийняти, вивезти з території Польщі та оплатити на умовах цього контракту вищезазначені косметичні вироби. На виконання умов контракту, згідно із рахунками-фактурами (інвойсами) від 27.01.2025 № FVEW/25/061, № FVEW/25/062, № FVEW/25/063 та № FVEW/25/064 позивачем на митну територію України ввезено товар. 31.01.2025 уповноваженою особою позивача було подано до митного оформлення митну декларацію № 25UA86U0. Митна вартість імпортованих товарів визначена за основним методом - за ціною договору. Однак, митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 31.01.2025 № UА209000/2025/100049/2 та складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення 31.01.2025 № UА209230/2025/000266. Позивач вважає вказане рішення та картку відмови протиправними та такими, що підлягаю скасуванню.

Відповідач подав відзив на позовну заяву від 25.03.2025 (вх. № 25338), у якому зазначає, що Львівська митниця встановила невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару. Відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів. На вимогу митного органу, декларантом надано: прайс-лист експортера, проформу - інвойс, копію митної декларації країни відправлення, видаткові накладні, прайс лист. Решту документів які спростовують розбіжності виявлені в ході здійснення митної оцінки товару, декларантом не надано. Митниця послідовно застосовувала методи визначення митної вартості. Оскільки митна вартість була визначена Львівською митницею за резервним методом (відповідно до положень статті 64 МКУ), посилання в рішенні на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи відповідає вимогам вказаного нормативного документа. Номер і дата митної декларації в рішенні також вказані.

Представник позивача подав відповідь на відзив на позовну заяву від 31.03.2024 (вх. № 26845). У поданій відповіді на відзив позивач повністю підтримав викладені у позовній заяві аргументи та доводи щодо протиправності рішень про коригування митної вартості.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та пояснення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Між ТОВ "Компанія Віта" (Покупець) та Eveline Cosmetics Dystrybucja Sp. Z o.o., Польша (Продавець) 01.07.2011 укладений контракт № 07/04/2011, відповідно до якого продавець зобов`язується продавати покупцю на умовах FCA Lesznowola, Польща (INCOTERMS 2000) свої косметичні вироби, а покупець зобов`язується прийняти, вивезти з території Польщі та оплатити на умовах цього контракту вищезазначені косметичні вироби, названі надалі Товар.

ТОВ "Компанія Віта" з метою митного оформлення придбаного товару 31.01.2025 подало до Львівської митниці митну декларацію № 25UA86U0, відповідно до якої заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначеними у графі 31 митної декларації:

Декларант до митного контролю, разом з митною декларацією № 25UA86U0, як підставу для застосування основного методу надав наступні документи: пакувальний лист (Packina list) № FVEW/25/061 від 27.01.2025, пакувальний лист (Packina list) № FVEW/25/062 від 27.01.2025, пакувальний лист (Packina list) № FVEW/25/063від 27.01.2025, пакувальний лист (Packina list) № FVEW/25/064від 27.01.2025, рахунок-фактуру (Інвойс) (Commercial invoice) № FVEW/25/061від 27.01.2025, рахунок-фактуру (Інвойс) (Commercial invoice) № FVEW/25/062 від 27.01.2025, рахунок-фактуру (Інвойс) (Commercial invoice) № FVEW/25/063 від 27.01.2025, рахунок-фактуру (Інвойс) (Commercial invoice) № FVEW/25/064від 27.01.2025, автотранспортну накладну (Road consignment note) №0001917 від 29.01.2025; декларацію про походження товару (Declaration of oriain) № FVEW/25/064 від 27.01.2025; сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 (Movement certificate EUR. 1) № PL/MF/AU 0160413 від 29.01.2025; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 325-000534 від 30.01.2025, документ, що підтверджує вартість перевезення товару № б/н від 30.01.2025, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 1 від 23.08.2011, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 2 від 04.04.2012, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 3 від 31.12.2012, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 4від 29.11.2013, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 5 від 25.09.2014, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № 4/07/2011 від 01.07.2011; договір про надання послуг митного брокера № 1від 01.06.2021, договір-заявку № 325000534 від 24.01.2025.

Відповідач направив позивачу запит про необхідність подання додаткових документів відповідно до ст. 53 Митного кодексу України.

У відповідь на запит декларант надав прайс - лист експортера, проформу інвойс, видаткові накладні, копію митної декларації країни відправлення, прайс лист.

Львівська митниця 31.01.2025 прийняла рішення про коригування митної вартості товарів № UА209000/2025/10049/2.

У графі 33 рішення про коригування, що містить назву "Обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" відповідач зазначив:

За результатами проведеного опрацювання встановлено наступні розбіжності:

- відповідно до інформації яка наведена у інвойсах FVEW/25/061, FVEW/25/062, FVEW/25/063, FVEW/25/064 визначено, що по даній зовнішньоекономічній операції передбачено авансовий платіж за товар, який ввозиться на митну територію України. Проте під час здійснення митного оформлення вантажу , декларантом не надано митному органу банківський платіжний документ який підтверджує факт оплати товару, що є порушенням вимог даної зовнішньоекономічної угоди, а також ч. 2 ст. 53 митного кодексу України;

- згідно наданої до митного контролю CMR від 29.01.2025 №0001917 у графах 16 та 23 зазначено що перевізником товару являється ОСОБА_1 разом з тим до митного оформлення декларантом надано рахунок-фактуру про транспортні витрати № 325-000534 від 30.01.2025 , згідно якої виконавцем по доставці товару являється Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 . Будь-який договір доручення чи інший посередницький договір між вищезазначеними суб`єктами, декларантом митному органу не надавався, що не дає можливості перевірити правильність нарахування транспортних витрат на перевезення а відповідно числового значення рівня митної вартості товару;

- рахунок на оплату транспортно-експедиторських послуг № 325-000534 від 30 січня 2025 р., містить пункт витрат "експедиційні послуги на території України" (400 грн). Однак, відповідні витрати щодо транспортно-експедиційних послуг поза територією України в рахунку відсутні з чого можна зробити висновок, що відповідна сума стосується послуг на всьому маршруті переміщення вантажу. Таким чином, при розрахунку належних до сплати митних платежів не включено до митної вартості товару відповідну 2 частину витрат щодо оплати транспортно-експедиційних послуг;

- відповідно до вимог п. 2.6 зовнішньоекономічного контракту від 01.07.2011 № 4/07/2011 визначено, що на кожну поставку Продавець повинен надати наступні оригінали документів, у тому числі сертифікат якості. Проте даний документ декларантом не надано митному органу, що є порушень вимог даної угоди;

- відповідно до вимог п. 2 договір-заявка 325-000534 про надання транспортно-експедиційних послуг визначено, що оплата по даній Заявці має бути здійснена до вивантаження товару. Проте платіжний документ який свідчить про факт оплати даної послуги, декларантом не надано митному органу, що являється порушенням вимог даного договору.

Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару

Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року №4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості: Т.2 -17,01 дол США за кг UA209230/2024/102872 від 02.11.24, Т.7 - 17,01 дол США за кг UA209230/2024/102872 від 02.11.24 Коригування на обсяг партії, умови поставки, комерційні умови не здійснювалось.

На підставі рішення про коригування, відповідачем видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА209230/2024/000147 з причин: Неможливість завершення м/о у зв`язку з невірно заповненими графами гр. 12,45,43,44,46,47,В МД, відповідно до Рішення про коригування митної вартості від 31.01.2025 № UA209000/2025/100048/1 (порушено умови декларування передбачені п. 1, п. 8 ст. 257 МКУ, ст. 55 МКУ, ПКМУ від 21.05.12 № 450). Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності митних органів здійснюється відповідно до гл. 4 МКУ.

Роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: Подання нової МД із врахуванням Рішення про коригування митної вартості від 31.01.2025 UA209000/2025/100049/2.

Не погоджуючись з рішенням митного органу щодо коригування митної вартості та карткою відмови, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 1 Митного кодексу України ( далі Митний кодекс) законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 50 Митного кодексу відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.

Відповідно до частини першої статті 51 Митного кодексу, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами першою та другою статті 52 Митного кодексу визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант зобов`язаний: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до частин першої третьої статті 53 Митного кодексу у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний:

1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;

4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:

у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з статтею 57 Митного кодексу, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Статтею 55 Митного кодексу встановлено порядок коригування митної вартості товарів.

Відповідно до частини другої цієї статті письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598 (далі Правила), встановлено, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості має містити окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, також пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові 23.10.2020 у справі № 820/3231/16, яка врахована судом при ухваленні даного рішення, обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачеві. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (стаття 53) заборонено.

Наведені вище положення митного законодавства зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є не підтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Згідно з матеріалами справи ТОВ "Компанія Віта" на підтвердження митної вартості товару надало до митного органу документи, необхідні для митного оформлення товарів з визначенням його митної вартості за першим методом (за ціною контракту), що надійшли на митну територію України на підставі контракту, а саме: пакувальний лист (Packina list) № FVEW/25/061 від 27.01.2025, пакувальний лист (Packina list) № FVEW/25/062 від 27.01.2025, пакувальний лист (Packina list) № FVEW/25/063 від 27.01.2025, пакувальний лист (Packina list) № FVEW/25/064 від 27.01.2025, рахунок-фактуру (Інвойс) (Commercial invoice) № FVEW/25/061 від 27.01.2025, рахунок-фактуру (Інвойс) (Commercial invoice) № FVEW/25/062 від 27.01.2025, рахунок-фактуру (Інвойс) (Commercial invoice) № FVEW/25/063 від 27.01.2025, рахунок-фактуру (Інвойс) (Commercial invoice) № FVEW/25/064 від 27.01.2025, автотранспортну накладну (Road consignment note) № 0001917 від 29.01.2025; декларацію про походження товару (Declaration of oriain) № FVEW/25/064 від 27.01.2025; сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 (Movement certificate EUR. 1) № PL/MF/AU 0160413 від 29.01.2025; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 325-000534 від 30.01.2025, документ, що підтверджує вартість перевезення товару № б/н від 30.01.2025, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 1 від 23.08.2011, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 2 від 04.04.2012, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 3 від 31.12.2012, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 4 від 29.11.2013, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 5 від 25.09.2014, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № 4/07/2011 від 01.07.2011; договір про надання послуг митного брокера № 1 від 01.06.2021, договір-заявку № 325000534 від 24.01.2025.

У подальшому, з метою митного оформлення пропуску товарів позивачем митному органу було надано: прайс - лист експортера, проформу інвойс, видаткові накладні, копію митної декларації країни відправлення, прайс лист.

Щодо аргументу відповідача, що відповідно до інформації, яка наведена у інвойсах FVEW/25/061, FVEW/25/062, FVEW/25/063, FVEW/25/064 визначено, що по даній зовнішньоекономічній операції передбачено авансовий платіж за товар, який ввозиться на митну територію України. Проте під час здійснення митного оформлення вантажу, декларантом не надано митному органу банківський платіжний документ, який підтверджує факт оплати товару, що є порушенням вимог даної зовнішньоекономічної угоди, а також ч. 2 ст. 53 митного кодексу України, суд зазначає таке.

Згідно з п. 5.3 контракту від 01.07.2011№ 04/07/2011 покупець перераховує грошові кошти протягом 30 днів з моменту оформлення документів у валюті контракту шляхом безготівкового розрахунку, на валютний рахунок Продавця.

Згідно з інвойсами від 27.01.2025 № FVEW/25/061, № FVEW/25/062, № FVEW/25/063 та № FVEW/25/064 в графі «Спосіб оплати» зазначено «Передоплата».

В інвойсах № FVEW/25/061 від 27.01.2025, № FVEW/25/062 від 27.01.2025, № FVEW/25/063 від 27.01.2025 зазначено номери замовлень продажу інвойси - проформи ZMEW/2 5/0025 від 21.01.2025, № ZMUA/25/0017 від 21.01.2025, № ZMUA/25/0007 від 21.01.2025.

Суд зазначає, що позивач 31.01.2025 на вимогу митного органу подав банківські платіжні документи, а саме платіжну інструкцію в іноземній валюті від 24.01.2025 № 540 та Swift б/н від 24.01.2025, у яких зазначено про оплату товару згідно з контрактом № 04/07/2011 від 01.07.2011 (інвойси № ZMEW/25/0025, № ZMUA/25/0017 та № ZMUA/25/0007 від 21.01.2025).

Отже, твердження митного органу про неподання банківського платіжного документу декларантом до митного оформлення не відповідає дійсності.

Суд додатково звертає увагу, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу, умови термінів та розміри оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги під час контролю за митною вартістю, а тому суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Аналогічна позиція наведена у Постанові Верховного Суду від 12.03.2019 по справі № 803/3649/15.

Щодо аргументу відповідача, що згідно з наданого до митного контролю CMR від 29.01.2025 №0001917 у графах 16 та 23 зазначено, що перевізником товару являється ОСОБА_1 разом з тим до митного оформлення декларантом надано рахунок-фактуру про транспортні витрати № 325-000534 від 30.01.2025, згідно з якого виконавцем по доставці товару являється фізична особа - підприємець ОСОБА_2 . Будь-який договір доручення чи інший посередницький договір між вищезазначеними суб`єктами, декларантом митному органу не надавався, що не дає можливості перевірити правильність нарахування транспортних витрат на перевезення, а відповідно числового значення рівня митної вартості товару, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» експедитори для виконання доручень клієнтів можуть укладати договори з перевізниками, портами, авіапідприємствами, судноплавними компаніями тощо, які є резидентами або нерезидентами України.

Згідно з частиною четвертою статті 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» у разі залучення експедитором до виконання його зобов`язань за договором транспортного експедирування іншої особи у відносинах з нею експедитор може виступати від свого імені або від імені клієнта.

Отже, залучення експедитором третьої особи перевізника повністю відповідає змісту транспортно-експедиторської діяльності, договірним відносинам позивача з експедитором та положенням Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність».

З метою виконання умов договору-заявки від 24.01.2025 № З25-000534 про надання транспортно-експедиційних послуг експедитором ФОП ОСОБА_2 залучено до транспортування товару перевізника ФОП ОСОБА_1 .

Наведене зумовлює висновок, що позивач не здійснював ніяких взаємовідносин з вказаними перевізниками.

У зв`язку з тим, що позивач мав взаємовідносини саме з експедитором ФОП ОСОБА_2 до митниці було договір - заявку від 24.01.2025 № З25-000534 про надання транспортно-експедиційних послуг, рахунок на оплату від 30.01.2025 № 325-000534, довідку від 30.01.2025 про транспортні витрати. Позивач не укладав ніяких угод з перевізником ФОП ОСОБА_1 , не є стороною в цих угодах, тому і надати будь-які документи від імені перевізника, не мав можливості.

Щодо аргументу відповідача, що рахунок на оплату транспортно-експедиторських послуг № 325-000534 від 30 січня 2025 р., містить пункт витрат "експедиційні послуги на території України" (400 грн). Однак, відповідні витрати щодо транспортно-експедиційних послуг поза територією України в рахунку відсутні з чого можна зробити висновок, що відповідна сума стосується послуг на всьому маршруті переміщення вантажу. Таким чином, при розрахунку належних до сплати митних платежів не включено до митної вартості товару відповідну 2 частину витрат щодо оплати транспортно-експедиційних послуг, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту шостого частини другої статті 53 МК України, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів, у тому числі транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Згідно з положеннями «Графа 20» наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» (надалі - Правила № 599) для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України, подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:

- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно- експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;

- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Тобто, вказаними Правилами передбачено перелік документів, що можуть підтверджувати витрати на транспортування оцінюваних товарів.

Позивач не здійснював перевезення товарів з використанням власного транспорту, а відповідно до Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» скористався послугами експедитора ФОП ОСОБА_2 згідно з договором-заявкою від 24.01.2025 № З25-000534 про надання транспортно-експедиційних послуг.

Згідно з рахунком на оплату від 30.01.2025 № 325-000534 вартість послуги перевезення по маршруту: Lesznowola, Польща - митний перехід Рава-Руська 36480,00 грн, послуги перевезення по маршруту митний перехід Рава-Руська - Кам`янопіль, Львівська область, Україна 6790,00 грн, експедиційні послуги, місце надання послуг територія України - 400 грн.

Також відповідно до довідки від 30.01.2025 транспортні витрати автомобілем ДАФ д.н.з. НОМЕР_1 причіп держномер НОМЕР_2 , за маршрутол м. Lesznowola (Польща) - м. Кам`янопіль (Україна) складають:

- від м. Lesznowola (Польща), до кордону м/п Рава-Руська - 36 480,00 грн,

- від кордону м/п Рава-Руська до м. Кам`янопіль, (Україна) - 6 790,00 грн,

- експедиційні послуги (місце надання послуг - територія України) - 400,00 грн.

Загальна сума - 43 670,00 грн.

Завантаження здійснено за рахунок продавця. Страхування вантажу не проводилося.

Таким чином, суд, зважаючи на надані позивачем документи до митного оформлення щодо транспортування товару, вказує на необґрунтованість висновків митного органу, оскільки позивачем надано документи, які дають змогу перевірити суму сплачену за транспортування товару.

Щодо твердження відповідача про ненадання позивачем до митного оформлення сертифіката якості, що суперечить умовам контракту, то суд вказує на те, що сертифікат якості не є тим документом, який містить відомості щодо складових ціни товару, а тому жодним чином не впливає на митну вартість товару.

Щодо аргументу відповідача, що відповідно до вимог п. 2 договір-заявка 325-000534 про надання транспортно-експедиційних послуг визначено, що оплата по даній Заявці має бути здійснена до вивантаження товару. Проте платіжний документ який свідчить про факт оплати даної послуги, декларантом не надано митному органу, що є порушенням вимог даного договору, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 2 договору-заявки від 24.01.2025 № З25-000534 про надання транспортно-експедиційних послуг, оплата по даній заявці здійснюється протягом до вивантаження.

В графі «Розвантаження» договору-заявки зазначено «орієнтовна дата 31.01.2025».

Суд звертає увагу на те, що оскільки відповідно до договору-заявки від 24.01.2025 № З25-000534 про надання транспортно-експедиційних послуг термін оплати на дату митного декларування ще не настав, а тому декларант не подав митному органу банківський платіжний документ.

Тому доводи відповідача є безпідставними та необґрунтованими, що в даному випадку жодним чином не впливає на перевірку кількісних та вартісних складників заявленої митної вартості товару, яка підтверджується поданими декларантом документами.

Суд вважає, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Ціна товару була визначена позивачем згідно з умовами контракту.

У той же час обставини, якими мотивоване рішення митного органу про необхідність витребування додаткових документів є необґрунтованими, оскільки надані документи у сукупності підтверджують визначену митну вартість товару позивачем (декларантом) за першим методом визначення митної вартості.

Відповідач не надав доказів на спростування визначеної позивачем вартості товару, а саме по собі зазначення митним органом у спірному рішенні про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу її визначення.

Встановлені судом фактичні обставини свідчать про відсутність у відповідача фактичних підстав для коригування заявленої декларантом митної вартості товарів, а саме коригування митної вартості є необґрунтованим.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 520/10386/2020 в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган обов`язково повинен зазначити докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості за шостим (резервним) методом. Тобто, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, контролюючий орган повинен також зазначити докладну інформацію і джерела, які ним використовувалися.

Відповідно до оскарженого рішення митний орган скоригував митну вартість товару із застосуванням резервного методу визначення її митної вартості та на підставі митної декларації UA209230/2024/102872 від 02.11.24.

Проте в оскарженому рішенні відповідач не вказує будь-яких джерел та інформації, якими керувався при визначенні митної вартості товару, окрім номеру, дати та ціни взятої за основу митної декларації.

Верховний Суд у постанові від 29.09.2020 по справі № 520/7041/19 звернув увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервним методом.

Враховуючи викладене, суд вважає необґрунтованим висновок митного органу про те, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності та не міститься всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

А тому, як наслідок, рішення відповідача про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем не дотримані, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 14, 242, 243, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Віта" (вул. Старе Село, 29, с. Кам`янопіль, Пустомитівський район, Львівська область, 81122, ) до Львівської митниці (вул. Костюшка, 1, м. Львів, 79000, ) про визнання протиправним і скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці від 31.01.2025 № UА209000/2025/100049/2 про коригування митної вартості.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Львівської митниці № UА209230/2025/000266.

Стягнути з Львівської митниці за рахунок бюджетних асигнувань в користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Віта" 7335,15 грн судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 19.05.2025.

Суддя Кедик М.В.