Справа № 140/10661/24
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2025-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/10661/24 пров. № А/857/1531/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Імпорттрейд Україна до Волинської митниці про визнання протиправними і скасування рішень про коригування митної вартості товарів,

суддя у І інстанції Смокович В.І.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

дата складення повного тексту рішення 05 грудня 2024 року,

ВСТАНОВИВ :

У вересні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю Імпорттрейд Україна (далі ТОВ Імпорттрейд Україна) звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просило визнати протиправними і скасувати рішення про коригування митної вартості товарів (далі Рішення) Волинської митниці (далі Митниця) від 12.09.2024 №UA205140/2024/000290/1, №UA205140/2024/000291/1 та №UA205140/2024/000292/1.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 05.12.2024 у справі №140/10661/24, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, вказаний позов було задоволено.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що відповідач безпідставно відмовив позивачу у визнанні заявленої митної вартості, оскільки той надав передбачені чинним законодавством документи, які підтверджують заявлену митну вартість імпортованих товарів. Тому оскаржувані Рішення є необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам митного законодавства.

У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено Митницею, яка просила таке скасувати та відмовити у задоволенні позову ТОВ Імпорттрейд Україна.

На обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що декларантом в інтересах ТОВ Імпорттрейд Україна з метою митного оформлення імпортованого товару було подано Митниці:

1) митну декларацію (далі МД) №24UA96U1 від 11.09.2024 на товар -колісний навантажувач, обладнаний фронтальною гідравлічною телескопічною стрілою - 1шт.; марка - JCB; модель - 542X70AGS; бувший у використанні; календарний рік виготовлення - 2020; модельний рік виготовлення - 2020; ідентифікаційний (заводський) номер - JCB5XM3JPL2865948; тип палива - дизельний; об`єм двигуна - 4800 см3; потужність - 93 кВт; призначений для фронтального навантаження сипучих матеріалів; власна маса - 8300 кг; вантажопідйомність - 4200 кг; кількість місць - 1; кількість осей - 2; максимальна висота підіймання - 7 м; без радіообладнання у своєму складі; поставляється у комплекті з палетними вилами; торговельна марка JCB; виробник - JCB, GB;

2) МД №24UA95U2 від 11.09.2024 на товар - колісний навантажувач, обладнаний фронтальною гідравлічною телескопічною стрілою - 1шт.; марка - JCB; модель - 531T70AGS; бувший у використанні; календарний рік виготовлення - 2012; модельний рік виготовлення - 2012; ідентифікаційний (заводський) номер - JCB5TARJH02146027; тип палива - дизельний; об`єм двигуна - 4400 см3; потужність - 97 кВт; призначений для фронтального навантаження сипучих матеріалів; власна маса - 7240 кг; вантажопідйомність - 3100 кг; кількість місць - 1; кількість осей - 2; максимальна висота підіймання - 7 м; максимальний виліт стріли - 3,7 м; без радіообладнання у своєму складі; торговельна марка - JCB, виробник - JCB, GB;

3) МД №24UA97U0 від 11.09.2024 на товар - колісний навантажувач, обладнаний фронтальною гідравлічною телескопічною стрілою - 1шт.; марка - JCB; модель - 527-58 AG; бувший у використанні; календарний рік виготовлення - 2011; модельний рік виготовлення - 2011; ідентифікаційний (заводський) номер - JCB5AVSSJ01473249; тип палива - дизельний; об`єм двигуна - 4400 см3; потужність - 74,2 кВт; призначений для фронтального навантаження сипучих матеріалів; власна маса - 5900 кг; вантажопідйомність - 2700 кг; кількість місць - 1; кількість осей - 2; максимальна висота підіймання - 5,8м; максимальний виліт стріли - 3 м; без радіообладнання у своєму складі; торговельна марка - JCB, виробник - JCB, GB;

Митну вартість вказаних товарів було заявлено за основним методом визначення.

Для підтвердження заявленої митної вартості товарів декларантом було подано документи, під час перевірки яких встановлено, що такі не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять розбіжності, а саме:

1) по МД №24UA96U1 від 11.09.2024:

- згідно з рахунком-фактурою від 27.08.2024 №FA/78/2024 умови оплати зазначено 100% передоплата. Банківський платіжний документ від 05.09.2024 №11 подано на суму 71000 євро. У призначенні платежу зазначений рахунок-фактура №FA/79/2024, однак документ не надано до митного оформлення;

- відповідно до графи 20 МД та умов поставки DAP перехід ризиків покупцю і право власності на товар здійснюється в пункті призначення Луцьк, однак перевізником згідно із автотранспортною накладною від 09.09.2024 №68368 є LLC «OL TRANS GROUP» (місце реєстрації Луцьк, Волинська область). Місцем завантаження товару є Оzaruw ( Польща). Інформації щодо вартості перевезення, а також суб`єктів надання послуг по перевезення не надано. Вказане свідчить про можливу наявність транспортних витрат та про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно складових митної вартості.

2) по МД №24UA95U2 від 11.09.2024:

- згідно із рахунком-фактурою від 21.08.2024 №FA/79/2024 умови оплати зазначено 100% передоплата. Банківський платіжний документ від 05.09.2024 №11 подано на суму 71000 євро. У призначенні платежу зазначений рахунок-фактура №FA/78/2024, однак документ не надано до митного оформлення;

- відповідно графи 20 МД та умов поставки DAP перехід ризиків покупцю і право власності на товар здійснюється в пункті призначення Луцьк, однак перевізником згідно з автотранспортною накладною від 09.09.2024 №68368 є LLC «OL TRANS GROUP» (місце реєстрації Луцьк, Волинська область). Місцем завантаження товару є Оzaruw ( Польща). Інформації щодо вартості перевезення, а також суб`єктів надання послуг по перевезення не надано. Вказане свідчить про можливу наявність транспортних витрат та про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно складових митної вартості.

3) по МД №24UA97U0 від 11.09.2024:

- згідно із рахунком-фактурою від 09.09.2024 №FA/83/2024 умови оплати зазначено 100% передоплата. Банківський платіжний документ від 10.09.2024 №13 подано на суму 46000 євро. У призначенні платежу зазначений також рахунок-фактура №FA/84/2024, однак документ не надано до митного оформлення;

- відповідно до графи 20 МД та умов поставки DAP перехід ризиків Покупцю і право власності на товар здійснюється в пункті призначення Луцьк, однак перевізником згідно із автотранспортною накладною від 09.09.2024 №68368 є LLC «OL TRANS GROUP» (місце реєстрації Луцьк, Волинська область). Місцем завантаження товару є Документ сформований в системі «Електронний суд» 31.12.2024 7 Оzaruw ( Польща). Інформації щодо вартості перевезення, а також суб`єктів надання послуг по перевезення не надано. Вказане свідчить про можливу наявність транспортних витрат та про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно складових митної вартості;

- в копії МД країни відправлення 24PL445010E2442930 від 09.09.2024 зазначено, що колісний навантажувач марки JCB, моделі 527-58 AG та ідентифікаційним номером JCB5AVSSJ21 року виготовлення, хоча в інших товаросупровідних документах зазначено 2011 рік виготовлення.

Банківський платіжний документ від 05.09.2024 №11, містить наявне посилання на рахунки-фактури (інвойси) №FA/78/2024 та №FA/79/2024 та контракт від 18.08.2024 №1608/24/TMS. Проте, декларантом до митного оформлення було подано лише рахунок-фактуру (інвойс) №FA/79/2024 від 21.08.2024, який містить відомості, що вартість товару становить 23 500 євро. У той же час поданий до митного оформлення банківський платіжний документ від 05.09.2024 №11 містить відомості про оплату 71000 євро.

У зв`язку із цим поданий до митного оформлення банківський платіжний документ неможливо ідентифікувати із конкретною поставкою товару згідно із рахунком-фактурою (інвойсом) №FA/79/2024 від 21.08.2024, що слугували беззаперечною підставою для сумніву Митниці у достовірності заявлених відомостей про митну вартість товару та витребування додаткових документів, які б ці сумніви усунули.

У відповідності до вимог статей 53, 54 Митного кодексу України (далі МК) декларанту було запропоновано надати у 10-денний термін додаткові документи, однак жодних додаткових документів надано не було, наявних розбіжностей не усунуто та не підтверджено задекларовану митну вартість товару.

Через неможливість використання попередніх методі митну вартість імпортованих позивачем товарів таку Рішеннями від 12.09.2024 №UА205140/2024/000290/1, №UА205140/2024/000291/1 та №UА205140/2024/000292/1 визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК на підставі цінової інформації, наявної в ЄАІС. Рівень митної вартості становить:

1) по МД №24UA96U1 від 11.09.2024 (Рішення №UА205140/2024/000290/1 від 12.09.2024): товар 1 - на рівні 64000 євро/од. за МД №UA205140/2024/076665 від 20.09.2023;

2) по МД №24UA95U2 від 11.09.2024 (Рішення №UА205140/2024/000291/1 від 12.09.2024): товар 1 - на рівні 27000 євро/од. за МД №UA205150/2024/013584 від 10.09.2024;

3) по МД №24UA97U0 від 11.09.2024 (Рішення №UА205140/2024/000292/1 від 12.09.2024): товар 1 - на рівні 25087,81 євро/од. з МД №UA100330/2024/0513394 від 24.07.2024.

Декларантом оцінювані товари було оформлено у вільний обіг згідно з МД від 12.09.2024 №24UA84U3, №24UA87U0, №24UA43U3 з наданням гарантій, передбачених частиною 7 статті 55 МК.

З огляду на викладене вважає, що оспорювані Рішення від 12.09.2024 №UА205140/2024/000290/1, №UА205140/2024/000291/1 та №UА205140/2024/000292/1 є такими, що прийняті у повній відповідності до вимог чинного законодавства, законними та обґрунтованими.

Щодо відшкодування оскаржуваним рішенням суду на користь ТОВ Імпорттрейд Україна витрат на правову допомогу за рахунок бюджетних асигнувань Митниці у сумі 2000,00 грн, то відповідач вважає такий розмір завищеним та таким, що підлягає зменшенню, з огляду на незначну складність справи, наявність сталої судової практики розгляду вказаної категорії справ, а також через те, що справа не несе жодного публічного інтересу. Вважає визначений судом розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 2000,00 грн таким, що становлять надмірний тягар для Митниці та порушує принцип пропорційності.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 16.08.2024 ТОВ «Імпорттрейд Україна» (Покупець) та компанія «TIR-MAX STOKOWSKI STANISLAW STOKOWSKI» (Продавець) уклали контракт №1608/24/TMS, за умовами якого Продавець зобов`язався поставити та передати у власність Покупця товар, а Покупець прийняти товар та оплатити його на умовах договору на умовах поставки СІР-Київ, Луцьк, Рівне, СРТ-Луцьк, DAP-Луцьк, Рівне, Дубно згідно з інвойсом на кожну поставку.

Товар постачається партіями. Перелік найменувань кожного виду товару у партії товару, одиниця виміру кожного виду товару, ціна за одиницю, найменування кожного виду товару у партії товару, вартість кожного виду товару та всієї партії товару, кількість кожного виду товару у партії товару вказується у інвойсах за одиницю товару.

Покупець має оплатити поставлений товар в євро або доларах США в безготівковій формі на банківський рахунок Продавця згідно із виставленим рахунком-фактурою (інвойсом). Перерахунок валюти проводиться за курсом НБУ на день ВМД. Ціна товару включає вартість доставки та розвантаження. За погодженням сторін можливі такі види оплати: передоплата за товар банківським переказом на рахунок продавця; оплата за фактом після отримання товару банківським переказом на рахунок продавця; оплата товару на виплат.

На виконання умов вказаного контракту компанією TIR-MAX STOKOWSKI STANISLAW STOKOWSKI було складено рахунок-фактуру (інвойс) від 27.08.2024 №FA/78/2024 на продаж колісного навантажувача, обладнаного фронтальною гідравлічною телескопічною стрілою - 1 шт. , марки JCB, модель - 542Х70AGS, 2020 року випуску, VIN - НОМЕР_1 за ціною 47500,00 євро.

Для митного оформлення в режимі імпорту ввезеного на територію України вказаного транспортного позивач подав Митниці МД №24UA96U1 від 11.09.2024, у якій його митну вартість задекларував за основним методом визначення за ціною договору (контракту).

Для підтвердження митної вартості транспортного засобу та методу її визначення позивачем одночасно митному органу було надано такі документи:

рахунок-фактуру від 27.08.2024 №FA/78/2024;

автотранспортну накладну від 09.09.2024 №68368;

декларацію про походження товару від 11.09.2024 №6492/24;

платіжний документ, що підтверджує вартість товару, від 05.09.2024 №11;

висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, від 11.09.2024 №6492/24;

витяг із сайту від 11.09.2024;

договір (контракт) купівлі-продажу товарів від 16.08.2024 №1608-24/TMS;

договір про надання послуг митного брокера від 01.04.2024 №14;

фото транспортного засобу від 11.09.2024;

копію МД країни відправлення від 09.09.2024 24PL445010E2442930.

За наслідками опрацювання поданих документів під час здійснення митного контролю правильності визначення декларантом митної вартості товару Митниця дійшла висновку, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять такі розбіжності:

згідно з рахунком-фактурою від 27.08.2024 №FA/78/2024 умови оплати зазначено 100% передоплата. Банківський платіжний документ від 05.09.2024 №11 подано на суму 71000 євро. У призначенні платежу зазначений рахунок-фактура №FA/79/2024, однак такий документ не надано до митного оформлення;

відповідно графи 20 МД та умов поставки DAP перехід ризиків Покупцю і право власності на товар здійснюється в пункті призначення Луцьк, однак перевізником згідно із графою 23 автотранспортної накладної від 09.09.2024 №68368 є LLC «OL TRANS GROUP» (місце реєстрації Луцьк, Волинська область). Місцем завантаження товару є Оzaruw (Польща). Інформації щодо вартості перевезення, а також суб`єктів надання послуг по перевезення не надано, що свідчить про можливу наявність транспортних витрат та про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно складових митної вартості.

У відповідності до приписів статей 53, 54 МК Митниця запропонувала декларанту надати у 10-денний термін такі додаткові документи:

договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

виписку з бухгалтерської документації;

транспортні документи;

страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;

інвойс FA/79/2024;

висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Листом від 11.09.2024 декларант позивача повідомив митний орган про надання всіх документів щодо зазначеної митної вартості товару та додаткових документів надавати не буде. Просив прийняти рішення без врахування термінів, передбачених частиною 3 статті 53 МК.

Відтак, 12.09.2024 Митниця сформувала картку відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2024/002396 та прийняла Рішення №UA205140/2024/000290/1, яким митну вартість імпортованого позивачем товару визначила за резервним методом згідно зі статтею 64 МК на підставі цінової інформації ЄАІС Держмитслужби, а саме на рівні 64000 євро за МД від 20.09.2023 №UA205140/2024/076665.

Згодом товар було випущено у вільний обіг за МД від 12.09.2024 №24UA84U3 із застосуванням положень частини 7 статті 55 МК.

Окрім того, згідно із вказаним контрактом компанією TIR-MAX STOKOWSKI STANISLAW STOKOWSKI було складено рахунок-фактуру (інвойс) від 09.09.2024 №FA/83/2024 на продаж колісного навантажувача, обладнаного фронтальною гідравлічною телескопічною стрілою - 1 шт., марка - JCB, модель - 527-58 ag, 2011 року виготовлення, VIN - НОМЕР_2 за ціною 21500,00 євро.

Для митного оформлення в режимі імпорту ввезеного на територію України вказаного транспортного засобу позивач 11.09.2024 подав Митниці МД №24UA97U0, у якій його митну вартість задекларував за основним методом визначення за ціною договору (контракту).

Для підтвердження митної вартості транспортного засобу та методу її визначення позивачем одночасно митному органу було надано такі документи:

рахунок-фактура від 09.09.2024 №FA/83/2024;

автотранспортну накладну від 09.09.2024 №68368;

декларація про походження товару від 11.09.2024 №6492/24;

платіжний документ, що підтверджує вартість товару, від 10.09.2024 №13;

висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, від 11.09.2024 №6494/24;

витяг із сайту від 11.09.2024;

договір (контракт) купівлі-продажу товарів від 16.08.2024 №1608-24/TMS;

договір про надання послуг митного брокера від 01.04.2024 №14;

фото транспортного засобу від 11.09.2024;

копію МД країни відправлення від 09.09.2024 24PL445010E2442930.

За наслідками опрацювання поданих документів під час здійснення митного контролю правильності визначення декларантом митної вартості товару Митниця дійшла висновку, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять такі розбіжності:

згідно із рахунком-фактурою від 09.09.2024 №FA/83/2024 умови оплати зазначено 100% передоплата. Банківський платіжний документ від 10.09.2024 №13 подано на суму 46000 євро. У призначенні платежу зазначений також рахунок-фактура №FA/84/2024, однак такий документ не надано до митного оформлення;

відповідно графа 20 МД та умов поставки DAP перехід ризиків Покупцю і право власності на товар здійснюється у пункті призначення Луцьк, однак перевізником згідно із графою 23 автотранспортної накладної від 09.09.2024 №68368 є LLC «OL TRANS GROUP» (місце реєстрації Луцьк, Волинська область). Місцем завантаження товару є Оzaruw ( Польща). Інформації щодо вартості перевезення, а також суб`єктів надання послуг по перевезенню не надано, що свідчить про можливу наявність транспортних витрат та про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно складових митної вартості;

у копії МД країни відправлення від 09.09.2024 24PL445010E2442930 зазначено, що колісний навантажувач марки JCB, моделі 527-58 AG та ідентифікаційним номером JCB5AVSSJ21 року виготовлення, хоча в інших товаросупровідних документах зазначено 2011 рік виготовлення.

У відповідності до приписів статей 53, 54 МК Митниця запропонувала декларанту надати у 10-денний термін такі додаткові документи:

договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

виписку з бухгалтерської документації;

транспортні документи;

страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;

інвойс FA/84/2024;

висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Листом від 11.09.2024 декларант позивача повідомив митний орган про надання всіх документів щодо зазначеної митної вартості товару та додаткових документів надавати не буде. Просив прийняти рішення без врахування термінів, передбачених частиною 3 статті 53 МК.

Відтак, 12.09.2024 Митниця сформувала картку відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2024/002398 та прийняла Рішення №UA205140/2024/000291/1, яким митну вартість імпортованого позивачем товару визначила за резервним методом згідно зі статтею 64 МК на підставі цінової інформації ЄАІС Держмитслужби, а саме на рівні 64000 євро за МД від 10.09.2024 №UA205150/2024/013584.

Згодом товар було випущено у вільний обіг за МД від 12.09.2024 №24UA87U0 із застосуванням положень частини 7 статті 55 МК.

Окрім того, на виконання умов вказаного контракту компанія TIR-MAX STOKOWSKI STANISLAW STOKOWSKI склала рахунок-фактуру (інвойс) від 21.08.2024 №FA/79/2024 на продаж колісного навантажувача, обладнаного фронтальною гідравлічною телескопічною стрілою - 1 шт., марка - JCB, модель - 531T70AGS, 2012 року випуску, VIN - НОМЕР_3 за ціною 23500,00 євро .

Для митного оформлення в режимі імпорту ввезеного на територію України вказаного транспортного засобу позивач 11.09.2024 подав Митниці МД №24UA95U2, у якій його митну вартість задекларував за основним методом визначення за ціною договору (контракту).

Для підтвердження митної вартості транспортного засобу та методу її визначення позивачем одночасно митному органу було надано такі документи:

рахунок-фактуру від 21.08.2024 №FA/79/2024;

автотранспортну накладну від 09.09.2024 №68368;

декларацію про походження товару від 11.09.2024 №6493/24;

платіжний документ, що підтверджує вартість товару, від 05.09.2024 №11;

висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, від 11.09.2024 №6493/24;

витяг із сайту від 11.09.2024;

договір (контракт) купівлі-продажу товарів №1608-24/TMS від 16.08.2024;

договір про надання послуг митного брокера від 01.04.2024 №14;

фото транспортного засобу від 11.09.2024;

копію МД країни відправлення від 09.09.2024 24PL445010E2442930.

За наслідками опрацювання поданих документів під час здійснення митного контролю правильності визначення декларантом митної вартості товару Митниця дійшла висновку, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять такі розбіжності:

згідно із рахунком-фактурою від 21.08.2024 №FA/79/2024 умови оплати зазначено 100% передоплата. Банківський платіжний документ від 05.09.2024 №11 подано на суму 71000 євро. У призначенні платежу зазначений рахунок-фактура №FA/78/2024, однак такий документ не надано до митного оформлення;

відповідно графи 20 МД та умов поставки DAP перехід ризиків Покупцю і право власності на товар здійснюється в пункті призначення - Луцьк, однак перевізником згідно із графою 23 автотранспортної накладної від 09.09.2024 №68368 є LLC «OL TRANS GROUP» (місце реєстрації Луцьк, Волинська область). Місцем завантаження товару є Оzaruw (Польща). Інформації щодо вартості перевезення, а також суб`єктів надання послуг по перевезення, не надано, що свідчить про можливу наявність транспортних витрат та про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно складових митної вартості.

У відповідності до приписів статей 53, 54 МК Митниця запропонувала декларанту надати у 10-денний термін такі додаткові документи:

договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

виписку з бухгалтерської документації;

транспортні документи;

страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;

інвойс FA/78/2024;

висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Листом від 12.09.2024 декларант позивача повідомив митний орган про надання всіх документів щодо зазначеної митної вартості товару та додаткових документів надавати не буде. Просив прийняти рішення без врахування термінів, передбачених частиною 3 статті 53 МК.

Відтак, 12.09.2024 Митниця сформувала картку відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2024/002403 та прийняла Рішення №UA205140/2024/000292/1, яким митну вартість імпортованого позивачем товару визначила за резервним методом згідно зі статтею 64 МК на підставі цінової інформації ЄАІС Держмитслужби, а саме на рівні 25087,81 євро за МД від 24.07.2024 №UA100330/2024/0513394.

Згодом товар було випущено у вільний обіг за МД від 12.09.2024 №24UA43U3 із застосуванням положень частини 7 статті 55 МК.

При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із положеннями пункту 24 частини 1 статті 4 МК митний контроль це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Відповідно до приписів статей 49, 50 МК митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно із частинами 4, 5 статті 58 МК митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частиною 3 статті 318 МК встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Як визначено у статті 50 МК, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно із частиною 1 статті 51, частиною 1 та 2 статті 52 МК митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант який заявляє митну вартість товару зобов`язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно із частинами 1 та 2 статті 53 МК у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, що встановлені частиною 2 зазначеної статті є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини 3 статті 53 МК у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, які як: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Приписами частин 1 та 2 статті 54 МК передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини 5 вказаної статті МК органу доходів і зборів, з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, надано право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно із частиною 4 статті 53 МК у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина 6 статті 54 МК).

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина 7 статті 54 МК).

Відповідно до частини 1 статті 55 МК рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Приписами статті 57 МК передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Окрім того, відповідно до частини 6 статті 53 МК декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

На підставі аналізу матеріалів справи та позицій сторін, викладених у заявах по суті справи, апеляційний суд дійшов переконання, що на стадії апеляційного перегляду суть публічно-правового спору, що розглядається, зводиться до перевірки висновку суду першої інстанції про те, що сумніви Митниці у правильному визначенні декларантом митної вартості імпортованого ним товару були необґрунтовані, що призвело до ухвалення протиправного рішення.

При оцінці доводів Митниці про те, що подані декларантом до митного контролю та оформлення документи не містили усіх даних, необхідних для визначення митної вартості, а також містили розбіжності, що викликало необхідність у витребуванні у декларанта додаткових документі, апеляційний суд зазначає таке.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції слушно зауважив, що декларантом позивача було надано митному органу по МД від 11.09.2024 №24UA96U1 та по МД від 11.09.2024 №24UA95U2 платіжний документ від 05.09.2024 №11, у призначенні якого зазначено передоплата за телескопічний навантажувач JCВ, відповідно, рахунків-фактури (інвойсу) №FA/79/2024, №FA/78/2024 від 21.08.2024. Контракт 1608/24/TMS від 16.08.2024. Оплата здійснена у розмірі 71000,00 Євро.

При цьому рахунок-фактура (інвойс) №FA/78/2024 складений на продаж на продаж колісного навантажувача, обладнаного фронтальною гідравлічною телескопічною стрілою - 1 шт., марки - JCB, модель - 542Х70AGS, 2020 року випуску, VIN - НОМЕР_1 за ціною 47500,00 євро.

Рахунок-фактура (інвойс) №FA/79/2024 на продаж колісного навантажувача, обладнаного фронтальною гідравлічною телескопічною стрілою - 1 шт. марки - JCB, модель - 531T70AGS, 2012 року випуску, VIN - НОМЕР_3 за ціною 23500,00 євро.

Оскільки загальна вартість вказаних транспортних засобів складає 71000,00 євро, то наведене підтверджує проведення позивачем повної оплати за них продавцю.

Щодо проведення оплати вартості колісного навантажувача, обладнаного фронтальною гідравлічною телескопічною стрілою, марки - JCB, модель - 527-58 ag, 2011 року виготовлення, VIN - НОМЕР_2 , на продаж якого було складено рахунок-фактуру (інвойс) №FA/83/2024 від 09.09.2024 на суму 21500,00 євро, апеляційний суд звертає увагу на таке.

У платіжній інструкції в іноземній валюті або банківських металах від 10.09.2024 №13 у призначенні платежу зазначено передоплата за телескопічний навантажувач JCВ, відповідно, рахунків-фактури (інвойсу) №FA/83/2024, №FA/84/2024 від 09.09.2024. Контракт 1608/24/TMS від 16.08.2024.

Рахунок-фактура (інвойс) №FA/83/2024 складений на продаж колісного навантажувача, обладнаного фронтальною гідравлічною телескопічною стрілою, марки - JCB, модель - 527-58 ag, 2011 року виготовлення, VIN - НОМЕР_2 за ціною 21500,00 Євро.

Рахунок-фактура (інвойс) №FA/84/2024 на продаж колісного навантажувача, обладнаного фронтальною гідравлічною телескопічною стрілою - 1 шт. марки - JCB, модель - 536Т70AGS, 2014 року випуску, VIN НОМЕР_4 , торговельна марка - JCB, виробник товару- JCB, GB за ціною 24500,00 євро.

Оскільки загальна вартість вказаних транспортних засобів складає 46000,00 євро, то наведене підтверджує проведення позивачем повної оплати за них продавцю.

Водночас, апеляційний суд в силу приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» вважає за доцільне при вирішенні спору врахувати висновки, що містяться у постановах Верховного Суду від 12.03.2020 у справі №804/6243/14, від 07.05.2020 у справі №1.380.2019.00162, від 02.03.2021 у справі №380/842/20, відповідно до яких умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються та не можуть у зв`язку із цим бути підставою для відмови у визнанні митної вартості.

Відтак, такі зауваження Митниці є необґрунтованими та не заслуговують на увагу.

Оцінюючи доводи митного органу щодо можливої наявності у позивача транспортних витрат та про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно складових митної вартості, апеляційний суд зазначає таке.

Як вірно вказано судом першої інстанції, за умовами постачання Інкотермс DAP (Delivered аt рlace - поставка в місце призначення) продавець несе ризики за вантаж до моменту його доставки в місце призначення. Умова може застосовуватися до будь-якого способу перевезення. За умовами DAP вантажовідправник передає товар одержувачу готовим до розвантаження в кінцевому пункті призначення. Всі транспортні витрати лягають на продавця, у той час як митне оформлення (для імпорту) оплачує покупець.

Відтак, слід погодитися із судом першої інстанції у тому, що здійснення перевезень LLC «OL TRANS GROUP» жодним чином не впливає на ціну товару, яка була заявлена декларантом позивача у відповідній митній декларації, та про відсутність у позивача обов`язку нести транспортні витрати і враховувати їх при визначенні митної вартості імпортованого товару.

Водночас апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що у МД країни відправлення від 09.11.2024 24PL445010E2442930 допущено механічну описку щодо року випуску колісного навантажувача марки JCB, моделі 527-58 AG, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 та помилково зазначено « 2021», оскільки у всіх інших наданих до митного оформлення документах рік виготовлення цього транспортного засобу зазначено « 2011»

Відповідно до приписів частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас апеляційний суд звертає увагу на те, що адміністративний суд, керуючись принципом верховенства права, має розглядати право не як закон чи систему нормативних актів, а як втілення справедливості. Суд має спрямовувати своє провадження на досягнення справедливості, що і є правосуддям.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відтак, апеляційний суд вважає за можливе врахувати позицію Європейського суду з прав людини, яку він висловив у справі «Федорченко та Лозенко проти України» (заява № 387/03, 20 вересня 2012 року, п.53), відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом», тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

У пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97) Європейський суду з прав людини визначив, що «…адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень».

Хоча ця справа стосується податкового спору, на переконання апеляційного суду, у ній закладено один з основних принципів забезпечення вирішення спорів у публічно-правовій сфері, зокрема, між суб`єктом приватного права і суб`єктом владних повноважень, який передбачає, що останній зобов`язаний забезпечити доведення в суді правомірності свого рішення, дії або бездіяльності, оскільки, в протилежному випадку, презюмується, що вони є протиправними.

Таким чином, на думку апеляційного суду, слід вважати вірним висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості імпортованого товару за першим методом, що була підтверджена необхідними документами, а отже про відсутність належних підстав для коригування заявленої декларантом митної вартості оспорюваними Рішеннями.

Оцінюючи доводи Митниці у частині вирішення судом першої інстанції питання про відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу апеляційний суд виходить із такого.

Відповідно до приписів частини 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із пунктом 1 частини 3 статті 132 цього Кодексу до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За правилами частини 1 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина 2 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частиною 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до положень частини 5 статті 134 цього Кодексу розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Приписами частини 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно із частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За правилами частини 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Разом із тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості, як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу (документів), витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При цьому апеляційний суд на підставі приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» звернув увагу на правову позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, висловлену у постанові від 20.06.2019 у справі № 821/440/17, відповідно до якої на підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції позивачем надано:

договір про надання правничої допомоги від 13.02.2024 №112-ЮП між ТОВ «Імпорттрейд Україна» та Адвокатським бюро «Крючкова»;

попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу від 30.09.2024 №309, який містить перелік наданих позивачу послуг;

ордер серії АС №1111479 та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВЛ №1017.

Задовольняючи частково заяву позивача щодо відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн, суд першої інстанції виходив із принципу співмірності та розумності судових витрат, врахував конкретні обставини справи та зміст виконаних послуг, та вважав за доцільне стягнути з відповідачів понесені позивачем судові витрати на оплату професійної правничої допомоги адвоката в суді першої інстанції в сумі 2000,00 грн. У задоволенні решти суми витрат на професійну правничу допомогу відмовив.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає, що зазначені докази про підстави надання адвокатом правничої допомоги позивачу у адміністративній справі №140/10661/24 у сукупності із фактичними обставинами, встановленими у ході апеляційного розгляду, дають належні правові підстави для висновку про правомірність часткового задоволення судом першої інстанції заяви позивача про стягнення на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи судом першої інстанції у сумі 2000 грн з кожного, оскільки такі є співмірними із складністю справи та обсягом наданої допомоги.

Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи вказане процесуальне питання, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив за наслідками вирішення клопотання представника позивача судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2024 року у справі №140/10661/24 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Р. П. Сеник
Н. М. Судова-Хомюк