Справа № 380/3805/25
Суддя: Юрків О. Р.
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №380/3805/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2025 року м.Львів.

Галицький районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Юрківа О.Р.,

за участю:

секретаря судового засідання Маковської Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради про визнання дій протиправними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, зобов`язання до вчинення дій, відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради про визнання дій протиправними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, зобов`язання до вчинення дій, відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що 24.01.2025 р. отримав постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження, про арешт коштів боржника, а також про стягнення з боржника основної винагороди та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, такі були винесені на підставі постанови № ЛВ00693881 виданої 06.11.2024 р. Управлінням безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради про стягнення з ОСОБА_1 адміністративного штрафу у розмірі 1360, 00 грн.

ОСОБА_1 стверджує, що жодного документу про накладення штрафу в такому розмірі раніше не

отримував та не був ознайомлений з такою постановою. Позивач стверджує, що всі адміністративні штрафи, які були накладені на нього за порушення ПДР в 2024 році чи раніше він сплатив, або скасував їх в судовому порядку. Про наявність вказаного адміністративного стягнення позивач дізнався з виконавчого провадження відкритого приватним виконавцем Білецьким І.М. ОСОБА_1 зазначає, що 26.01.2025 р. направив в Департамент міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради на електронну пошту: заяву в якій просив: надати йому копії документів про накладення на мене адміністративного штрафу в розмірі 1360 грн.; на час розгляду даної заяви та належного ознайомлення його з матеріалами адміністративної справи просив призупини виконання виконавчого провадження про стягнення з мене адміністративного штрафу в розмірі 1360, 00 грн.; у випадку доведення вчинення ним вказаного правопорушення готовий самостійно оплатити нарахований штраф; відповідь просив направити на електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач стверджує, що жодної відповіді на свою заяву не отримав, натомість 31.01.2025 р. отримав повідомлення, що з його рахунку в Ощадбанку приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким І.М. було знято кошти в розмірі 1890, 74 грн.

ОСОБА_1 зазначає, що він є інвалідом 2 групи у зв`язку із серцево-судинними захворюваннями, тому вимушений приймати велику кількість дорогих медичних препаратів.

У зв`язку з тим, що без будь-якого попередження було знято кошти, позивач стверджує, що був позбавлений вчасно придбати необхідні ліки, що призвело до неможливості вчасно придбати

такі ліки та погіршення стану здоров`я.

Позивач зазначає, що внаслідок порушення його законних прав, йому було завдано значну моральну шкоду. Також, зазначає, що відмова надати йому будь-які пояснення з приводу відкриття відносно нього виконавчого провадження та незаконного стягнення грошових коштів, яке призвело до душевних страждань, значного стресу, болю, переживання за стан здоров`я.

Також, ОСОБА_1 зазначає, що у зв`язку з протиправною поведінкою було принижено його честь та гідність, що призвело до різкого погіршення стану здоров`я, у нього підвищився артеріальний тиск до позначки 200/100, що спричинило гіпертонічний криз. Також, позивач зазначає, що його дружина є інвалідом 3 групи у зв`язку із онкологічним захворюванням та їй також потрібні значні кошти на придбання

ліків. Позивач оцінює завдану йому відповідачем моральну шкоду в 50 000, 00 гривень. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити, визнання дії відповідача протиправними, зобов`язати Департамент міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради повернути йому незаконно стягнуті грошові кошти у розмірі 1890, 74 грн., а також стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 50000, 00 грн.

20.05.2025 року позивачем уточнено позовні вимоги та, крім позовних вимог про визнання дій протиправними, зобов`язання до вчинення дій, відшкодування моральної шкоди, позивачем заявлено вимогу про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, оскільки вважає таку безпідставною та необґрунтованою.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 28.02.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 передано до Галицького районного суду м. Львова за підсудністю.

04.04.2025 року позовна заява надійшла до Галицького районного суду м. Львова.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 07.04.2025 року відкрито провадження у справі.

21.04.2025 року до суду від представниці відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

22.04.2025 року позивача подав до суду відповідь на відзив.

28.04.2025 року представниця відповідача подала до суду додаткові письмові пояснення.

20.05.2025 року позивач подав до суду доповнення до адміністративного позову.

Позивач у судове засідання не з`явився, однак подав до суду відповідь на відзив в якій зазначив, що просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Представниця відповідача Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради у судовому засіданні пояснила, що позовні вимоги вважає безпідставними та необґрунтованими. Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності як власника, за яким, згідно з Єдиним державним реєстром транспортних засобів, на дату винесення постанови, зареєстровано транспортний засіб Volkswagen з державним номерним знаком НОМЕР_1 , на якому 11.09.2024 року о 12:56 год., який було зафіксовано в момент вчинення правопорушення за адресою: м. Львів, вул. Поліщука, в районі будинку 51, за здійснення зупинки на пішохідному переході, що позначений дорожніми знаками 5.38.1 або 5.38.2 «Пішохідний перехід» та як наслідок вчинено адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Власнику транспортного засобу на адресу за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, була надіслана постанова серії ЛВ00693881від 06.11.2024 року про накладання адміністративного стягнення відповідно до вказаних вимог чинного законодавства, якими передбачено направляти постанову на адресу, за якою зареєстрований власник транспортного засобу на момент скоєння правопорушення. На фотофіксації видно, що транспортний засіб Volkswagen з державним номерним знаком НОМЕР_1 знаходиться безпосередньо в зоні дії знаку 5.38.2, що встановлені задля позначення пішохідного переходу. Окрім того, зроблені відповідні виміри згідно вимогам чинного законодавства. Фотофіксація правопорушення була здійснена відповідно до вимог примітки до ст. 14-2 КУпАП, з врахуванням місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів. Зі всього вищевказаного, можемо зробити висновок, що на транспортному засобі Volkswagen з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який, на дату встановлення відповідальної особи, визначеної ст. 14-2 КУпАП, згідно з Єдиним держаним реєстром транспортних засобів зареєстровано за позивачем, - було здійснено зупинку на пішохідному переході, чим було вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП. Постанова про накладення адміністративного стягнення набрала законної сили. Тому, позивача слід вважати таким, що належно був повідомлений про притягнення його до адміністративної відповідальності, а Департаментом було дотримано встановлених чинним законодавством вимог щодо інформування правопорушника про застосування щодо нього заходу адміністративного впливу. Постанову про накладення адміністративного стягнення було звернено до виконання в межах трьохмісячного строку, який визначений ч.1 ст.303 КУпАП, шляхом надіслання на адресу приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І. М. заяви про прийняття до примусового виконання. Представниця відповідача зазначає, що постанова про накладення адміністративного стягнення є такою, що правомірно винесена інспектором з паркування, на момент пред`явлення до примусового виконання не оскаржувалась у встановленому законом порядку та не була скасованою.

Крім того, представник відповідача вважає, що позивачем не доведено вмотивованості та підставності заявлення вимоги про стягнення моральної шкоди, не доведено, як самого факту спричинення моральної шкоди та не обґрунтовано її належними доказами, а також не доведено мотивованості заявлення розміру такої.

Відповідно до ст.205 КАС України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності сторін, оскільки у матеріалах справи є достатньо необхідних доказів про права та обов`язки сторін, їх взаємовідносини для постановлення судом законного та об`єктивного рішення.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Судом встановлено, що постановою інспектора з паркування управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради серії ЛВ00693881 від 06.11.2024 року було притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП і накладено штраф у розмірі 1360, 00 грн. за те, що 11.09.2024 року о 12:56 год. було зафіксовано те, що водієм транспортного засобу Volkswagen Jetta з державним номерним знаком НОМЕР_1 , здійснено зупинку за адресою: м. Львів, вул. Поліщука, в районі будинку 51, на пішохідному переході, що позначений дорожніми знаками 5.38.1 або 5.38.2 «Пішохідний перехід».

Департамент міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. з заявою про прийняття постанови серії ЛВ00693881від 11.09.2024 року до примусового виконання.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. від 23.01.2025 року відкрито виконавче провадження НОМЕР_2 на виконання постанови серії ЛВ00693881від 06.11.2024 /а. с. 10 зворот/.

Постановами приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. від 23.01.2025 року накладено арешт на кошти боржника ОСОБА_1 та визначено для боржника розмір мінімальних витрат виконавчого провадження: плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження - 69, 00 грн., загальна сума мінімальних витрат 394,74 грн. /а. с. 7-8//

Згідно з ч. 1 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Згідно з приміткою до статті 14-2 КУпАП, режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 N 1306.

Відповідно до п.1.1. Правил дорожнього руху, ці Правила відповідно до Закону України"Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху України.

Згідно з п.15.9 «г» ПДР, зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Окрім цього, відповідно до п.15.10 «а» стоянка забороняється в місцях, де заборонена зупинка.

Згідно з п.1.10 ПДР, пішохідний перехід - ділянка проїзної частини, острівця безпеки чи розділювальної смуги або інженерна споруда, призначена для руху пішоходів через дорогу. Пішохідні переходи позначаються дорожніми знаками 5.38.1- дорожньою розміткою 1.14.1-1.14.3, пішохідними світлофорами. За відсутності дорожньої розмітки межі пішохідного переходу визначаються відстанню між дорожніми знаками або пішохідними світлофорами, а на перехресті за відсутності пішохідних світлофорів, дорожніх знаків та розмітки - шириною тротуарів чи узбіч.

Відповідно до пп. (г) п. 2 ч. З ст. 265-4 КУпАП: «Для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб: 2) розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме: г) на пішохідних переходах і ближче 10 метрів до них з обох боків, крім випадків зупинки для надання переваги в русі».

З долучених до матеріалів справи фотографій вбачається, що транспортний засіб позивача запаркований безпосередньо в зоні дії знаку 5.38.2, що встановлені задля позначення пішохідного переходу, вказане розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху (в тому числі руху пішоходів) або створює загрозу безпеці руху.

Знак «Пішохідний перехід» встановлено з повною його видимістю для водіїв транспортного засобу.

Позивач здійснив паркову транспортного засобу біля знаку, який позначає місце пішохідного переходу і повернутий в сторону дороги, таким чином він не міг не побачити відповідний знак. Здійснення зупинки в недозволеному місці, а саме - в місці пішохідного переходу, є наслідком створення позивачем перешкод для пішоходів також полягає в тому, що зупинений з порушенням Правил дорожнього руху автомобіль загороджував видимість руху транспортних засобів, які рухаються у зазначеному напрямку для пішоходів при переході дороги в позначеному місці, тим самим створивши перешкоду для огляду проїзної частини.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото -і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Згідно з ч. ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову у справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП. У справі про адміністративне правопорушення виноситься одна з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення; про закриття справи.

Порядок притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, що зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), інспектором з паркування, визначений статтями 279-1 - 279-4 КУпАП.

Відповідно до вимог статті 279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів , а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою та шостою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14 2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).

Відповідно до вимог статті 279-3 КУпАП відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили:ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу; особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Таким чином, нормами чинного законодавства передбачено спрощений порядок фіксування адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за умов якого протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, при цьому посадова особа має право винести безпосередньо постанову в справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Стаття 9 КУпАП визначає адміністративне правопорушення (проступок) як протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою, користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження, оскаржити постанову у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, суд вважає, що вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, інспектор, який є посадовою особою та виконує посадові інструкції, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, керуючись Правилами дорожнього руху України, встановив порушення ОСОБА_1 вимог підпункту г) пункту 15.9 розділу 15 Правил дорожнього руху та виніс законну постанову у справі про адміністративне правопорушення. Стягнення застосовано без порушень, в межах статті КУпАП, за якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності. Постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням вимог чинного законодавства.

Крім того, позивач ні у позовній заяві, ні у доповненні до позовної заяви не заперечує факту вчинення адміністративного правопорушення, та не спростовує жодним чином наведені відповідачем доводи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова є обґрунтованою та правомірною, винесеною з дотримання вимог чинного законодавства.

Відтак, суд приходить висновку, що доводи позивача не спростовують доводів відповідача, суперечать доказам у справі, а у своїй сукупності свідчать про бажання позивача з формальних причин та мотивів уникнути адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи наведене, оскільки позивачем не надано відповідних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП, внаслідок порушення підпункту г) пункту 15.9 розділу 15 Правил дорожнього руху є правомірним, тому суд вважає, що в задоволенні даної вимоги слід відмовити за безпідставністю.

Крім цього, згідно з ч. 1 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Відповідно до ч. 2 ст. 279-1 КУпАП за запитом посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції, інспекторів з паркування у письмовій або електронній формі (у тому числі за умови ідентифікації цих посадових осіб за допомогою електронного цифрового підпису) відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України «Про захист персональних даних».

Відповідно до ст. 300-1 КУпАП у разі сплати відповідальною особою, зазначеною у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або громадянином (резидентом) України, який ввіз на територію України транспортний засіб, зареєстрований за межами України, 50 відсотків розміру штрафу за постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), до вручення такої постанови або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили така постанова вважається виконаною. Постанова про накладення адміністративного стягнення за порушення зупинки, стоянки та паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), також вважається виконаною у разі сплати штрафу за повідомленням про притягнення до адміністративної відповідальності, залишеним уповноваженою посадовою особою на місці вчинення правопорушення на лобовому склі транспортного засобу, у тому числі шляхом сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом десяти днів з дня вчинення відповідного правопорушення.

Згідно з ч. 7 ст. 279-1 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення, що не була виконана шляхом сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом десяти днів з дня її винесення, надсилається відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи). За зверненням особи постанова про накладення адміністративного стягнення, що вважається виконаною, надсилається рекомендованим листом на її адресу протягом п`яти днів з моменту отримання звернення.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Поряд з цим, відповідно до ч. 2 ст.301-1 КУпАП, у разі несплати штрафу особами, зазначеними у частинах першій та другій статті 14-2 цього Кодексу, протягом 30 днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сферах безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів така постанова підлягає примусовому виконанню.

Відповідно до статті 29 Бюджетного Кодексу України кошти від санкцій (штрафи, пеня тощо) належать до доходів загального фонду Державного бюджету України. Рахунки для зарахування коштів від санкцій (штрафи, пеня тощо), код класифікації доходів бюджету 21081100 «Адміністративні штрафи та інші санкції», відкриваються в органах Державної казначейської служби України.

З матеріалів справи вбачається, що постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЛВ00693881 від 06.11.2024 набрала законної сили.

Відтак, постанову про накладення адміністративного стягнення ЛВ00693881від 06.11.2024 була звернена до виконання в межах трьохмісячного строку, який визначений ч.1 ст. 303 КУпАП.

Департаментом було правомірно пред`явлено до примусового виконання постанову про накладення адміністративного стягнення ЛВ00693881 від 06.11.2024 шляхом надіслання на адресу приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І. М. заяви про прийняття до примусового виконання .

Таким чином суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди та визнання дій відповідача неправомірними слід відмовити, оскільки позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог.

Окрім цього, відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювачу, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього її заподіянні. Перераховані складові фактичної підстави для відповідальності з заподіяння моральної шкоди є колом тих обставин, які повинні бути встановлені судом. Відсутність хоча б одного елементу виключає відповідальність за завдану шкоду.

За таких обставин, при вирішенні спору щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди суд обов`язково повинен з`ясувати наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Таким чином, позивачем не надано належних та допустимих доказів, що підтверджують звернення позивача до відповідача з приводу досліджуваних судом обставин, наявність завданої йому шкоди, відповідного розміру, обґрунтованої моральної шкоди, не доведено протиправність у діяннях відповідача, відсутнє рішення відповідного органу про протиправність дій відповідача, відсутні також докази про причинний зв`язок між шкодою і діями відповідача, заподіювача шкоди. Тобто, суду не представлено доказів на підтвердження вини Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради у заподіянні моральної шкоди, як і наявність такої шкоди загалом.

Враховуючи наведене, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити за безпідставністю вимог.

Згідно з ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову та тим, що позивач звільнений від сплати судового збору, судові слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 6, 9, 10, 77, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст.279-1, 291, 301-1 КУпАП, ст. ст. 23,1167 ЦК України, Законом України «Про платіжні послуги» суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради про визнання дій протиправними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, зобов`язання до вчинення дій, відшкодування моральної шкоди - відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 20.05.2025 року.

Суддя О.Р.Юрків.