Справа № 520/2962/25
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2025-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

19 травня 2025 р. Справа № 520/2962/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ольги Горшкової, розглянувши в порядку спрощеного провадження заяву позивача про поновлення строку звернення до суду та клопотання відповідача про залишення позову без розгляду по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання неправаомірним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати неправомірним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції від 03.12.2024 № 717, яким до інспектора взводу №2 роти №4 батальйону №2 УПП в Харківській області ДПП капітана поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;

- визнати неправомірним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції від 09.01.2025 № 52 о/с, яким відповідно до пункту 6 частини 1 ст.77 ЗУ Про Національну поліції інспектора взводу №2 роти №4 батальйону №2 УПП в Харківській області ДПП капітана поліції ОСОБА_1 , з 09.01.2025 звільнено зі служби в поліції;

- поновити ОСОБА_1 в органах поліції на посаді інспектора взводу №2 роти №4 батальйону №2 УПП в Харківській області ДПП;

- зобов`язати Департамент патрульної поліції на користь ОСОБА_1 нарахувати і виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 09.01.2025 по день поновлення в органах поліції.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 03.03.2025, відкрито провадження в адміністративній справі № 520/2962/25, ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного провадження. Також, судом вказано, що питання щодо строку звернення позивача до суду з адміністративним позовом буде вирішуватись судом після отримання витребуваних доказів у сторін.

Так, зертаючись до суду із заявою про поновлення строку звернення до суду з даним адміністративним позовом, позивач послався на певний ряд обставин, які він вважає поважними причинами пропуску строку на звернення до суду. Так, по-перше, позивач зауважив на тому, що 09.01.2025 року йому стало відомо про факт звільнення. Зазнавши психологічного тиску зі сторони працівників управління патрульної поліції в Харківській області, позивач дійсно поставив свій підпис 09.01.2025 року, проте зі змістом спірних наказів не зміг ознайомитися. Позивач звернув увагу суду на те, що факт невручення спірних наказів додатково підтверджує обставину не отримання ним спірних рішень. В додаткових поясненнях від 17.03.2025 року, позивач уточнив, що надані документи на підтвердження підпису, отримані позивачем в момент знаходження в хворобливому стані, який виник в результаті отримання інформації про звільнення.

По-друге, позивач уточнив, що з 10.01.2025 року по 14.01.2025 року перебував на стаціонарному лікуванні через гіпертонічну хворобу. З 15.01.2025 року позивач продовжив самостійне лікування дома за вказівкою лікаря, не виходив з дому, що в свою чергу також унеможливлювало його звернення до суду у визначені законодавством строки.

По-третє, позивач послався на те, що неодноразово був змушений змінювати адвокатів (Пащенко С., Іващенко Ю.В.), які надавали йому правничу допомогу. І фактично, лише 06.02.2025 року отримав відповідь на попередні адвокатські запити та отримав змогу ознайомитися з спірними наказами.

Позивач додатково звернув увагу суду на те, що його відмова піти на службу нижчого рівня є передумовою конфлікту з керівництвом, що й обумовило настання негативних наслідків для ОСОБА_1

06.03.2025 відповідач звернувся до суду із клопотанням про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку із пропуском строку звернення до суду із даним адміністративним позовом. Так, обґрунтовуючи свою правову позицію, відповідач посилається на те, що зі спірними наказами позивача було ознайомлено під особистий підпис 09.01.2025 року. Окрім того, відповідач зауважив на тому, що у відділі кадрового забезпечення УПП в Харківській області ДПП 09.01.2025 року позивач отримав трудову книжку, військово обліковий документ, довідку на постановку на військовий облік, довідку про отримані поліцейські предмети однострою особистого користування, строк носіння яких не закінчився, про що було складено відповідну розписку. Посилаючись на норми чинного законодавства, які поширюються на спірні правовідносини, відповідач вважає, що звертаючись до суду з адміністративним позовом 09.02.2025 року, позивачем пропущено 15-денний строк, встановлений Дисциплінарним статутом НП України.

У період з 19.03.2025 по 16.04.2025 суддя Ольга Горшкова перебувала на лікарняному, з 17.04.2025 по 02.05.2025 - у відпустці, відтак розгляд справи відбувається в перші робочі дні.

Вирішуючи питання щодо строку звернення позивача до суду з вказаним позовом, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Згідно з пунктом 17 частини 1 статті 4 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Так, проходження служби в поліції врегульоване спеціальними законами - Законом України Про Національну поліцію від 2 липня 2015 року № 580-VIII (надалі - Закон № 580-VIII) та Законом України Про Дисциплінарний статут Національної поліції України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII (далі Статут, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини 1 статті 59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення (частина 2 статті 77 Закону № 580-VIII).

Таким чином, за характером спірних правовідносин і їх суб`єктним складом цей спір є публічно-правовим спором з приводу проходження і звільнення з публічної служби, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Загальні правила, закріплені у нормах адміністративного процесуального законодавства, передбачають обчислення строку звернення до суду за захистом прав, свобод чи інтересів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення цих прав, свобод, інтересів.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною другою статті 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина третя статті 122 КАС України).

Відповідно до частини п`ятої статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Разом з цим, частиною 4 статті 31 Статуту передбачено, що поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

У разі застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції поліцейський має право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.

У випадку наявності колізії між загальним та спеціальним законом застосуванню підлягають норми спеціального закону, яким є саме Дисциплінарний статут НП України.

При цьому, при наявності розбіжностей загальних і спеціальних (виняткових) норм, необхідно керуватися принципом Lex specialis (лат. - спеціальний закон, спеціальна норма), відповідно до якого при розбіжності загального і спеціального закону діє спеціальний закон, а також принципом Lex specialis derogat generali, суть якого зводиться до того, що спеціальний закон скасовує дію (для цієї справи) загального закону; спеціальна норма має перевагу над загальною.

У разі якщо норми нормативних актів рівної юридичної сили містять різні моделі правового регулювання, перевагу при застосуванні слід надавати тій нормі, яка регулює вужче коло суспільних відносин, тобто є спеціальною.

Саме такий підхід застосував Верховний Суд у постанові від 29 січня 2019 року у справі №807/257/14. Крім того, про перевагу норм lex specialis над іншими загальними нормами зазначає у своїх рішеннях і Європейський суд з прав людини (п. 69 рішення у справі "Ніколова проти Болгарії" № 7888/03 тощо).

У свою чергу, під темпоральними (часовими) колізіями слід розуміти такі колізії, що виникають внаслідок видання в різний час з того ж самого питання принаймні двох норм права.

Правила конкуренції, крім вищезазначеного, можуть випливати з часової послідовності прийняття норм. За загальним правилом, нова норма припиняє дію старої норми, якщо вони суперечать одна одній (lex posterior derogat legi priori). У співвідношенні між звичайними законами, які суперечать один одному, "молодша норма" припиняє суперечливу до неї "старшу": цей підхід виходить з того, що існуюче право при виданні нової норми може бути змінене без особливих проблем.

Тобто у контексті цього судового спору застосуванню підлягає Статут, яким передбачено порядок та строки оскарження дисциплінарного стягнення.

Абзацом 2 частини четвертої статті 31 Статуту визначено, що у разі застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції поліцейський має право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.

Такі види дисциплінарних стягнень, як звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби мають бути реалізовані шляхом видання наказу по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення, як це передбачено частиною третьою статті 22 Статуту.

Аналогічні правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 08.02.2023 у справі № 120/7567/22.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що в даному випадку підлягає застосуванню абзац 2 частини 4 статті 31 Статуту, яким передбачено 15-денний строк звернення до суду з позовом про оскарження дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, який відраховується з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.

Слід зазначити, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Згідно з частиною 2 статті 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. У разі неподання особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Водночас для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом п`ятнадцяти днів від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. У свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від сторони унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає за необхідне зазначити, що особистий підпис ОСОБА_1 , поставлений 09.01.2025 року як на Наказі № 717 від 03.12.2024 року, так і на Наказі № 52о/с від 09.01.2025 року, є свідченням обізнаності позивача про факт його звільнення. Також, наявні в матеріалах справи розписки від 09.01.20205 року, підписані позивачем, додатково підтверджують обставини, що ОСОБА_1 в день звільнення отримав у відділі кадрового забезпечення управління патрульної поліції в Харківській області трудову книжку, військово обліковий документ, довідку про постановку на військовий облік, довідку про отримання поліцейським предметів особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не скінчився, а також копію наказу про звільнення.

Позивач спростувань вказаних обставин суду не надав. Своїх зауважень щодо змісту розписки, під час її особистого підписання не вказав. Зазначені обставини, на думку суду, спростовують доводи позивача про те, що відповідачем було порушено п. 2 розділу IV Наказу МВС України № 377 від 12.05.2016 року Про затвердження порядку формування та ведення особистих справ поліцейських в частині не видачі позивачу копії наказу про звільнення, а саме 09.01.2025 року.

Суд додатково вважає за необхідне зазначити, що обставини звільнення позивача зі служби в лавах Національної поліції України послугували підставою для звернення до суду із позовом у цій справі, а не виданий відповідачем наказ про таке звільнення, який є документальною реалізацією звільнення особи.

Щодо посилань позивача на те, що починаючи з 15.01.2025 року він продовжив самостійне лікування дома за вказівкою лікаря, не виходив з дому, що в свою чергу також унеможливлювало його звернення до суду у визначені законодавством строки, суд вважає недоведеними, оскільки, по-перше, доказів на підтвердження вказаних обставин матеріли справи не містять. А по-друге, суд вважає, що наведені обставини не спростовують обов`язку позивача дотримуватися строків звернення до суду у визначений строк та не пояснюють суду, що обмежувало позивача вчасно звернутися до адвокатів за правничою допомогою задля відновлення свого порушеного права, а не починаючи лише з 21.01.2025 року.

При встановлені обставин поважності пропуску строку звернення до суду із даними позовом, судом враховується посилання позивача на те, що в Україні введено воєнний стан, а місто Харків обстрілюється та вимикається світло, а також й позиції, якої дотримується Верховний Суд, зокрема, у постанові від 29 вересня 2022 року у справі №500/1912/22, однак позивачем в обґрунтування своїх доводів не надано доказів того, що починаючи з 15.01.2025 року він був обмежений у доступі до правової допомоги чи дійсно існували обставини, у стані, коли фізично або психологічно був позбавлений можливості займатися приватними справами, зокрема ініціювати судові спори.

Таким чином, вказані обставини не дають підстав стверджувати, що позивач був позбавлений можливості своєчасно звернутися до суду у випадку, якщо він вважає свої права порушеними.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позивачем не наведено об`єктивних обставин, які б не дозволяли йому звернутися до суду у визначений законодавством строк, а твердження, на які позивач посилається у своїх заявах про поновлення процесуального строку, не можуть вважатись поважними для поновлення такого строку.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду (ч. 4 ст. 123 КАС України).

Відтак, подана заява про поновлення процесуального строку вважається судом необґрунтованою.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

З огляду на вказане, наявні підстави для задоволення заяви представника відповідача та залишення позовної заяви без розгляду.

Враховуючи обставини того, що суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись ст. ст.123, 240-246, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні заяви позивача про поновлення строку на звернення до суду відмовити.

Заяву представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду задовольнити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання неправомірним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ольга ГОРШКОВА