Справа № 583/1342/25
Суддя: Савєльєва А. І.
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№ 583/1342/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року

Охтирський міськрайонний суд м. Охтирка у складі:

головуючого - судді Савєльєвої А.І.,

за участю секретаря судового засідання Доценко Т.Г.,

розглянувши в залі суду м. Охтирка в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій просить: визнати постанову № 595/2025 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП стосовно ОСОБА_1 протиправною, закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за відсутністю складу адміністративного правопорушення передбаченого, частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 виніс постанову № 595/2025 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 17.03.2025 стосовно ОСОБА_1 .. В оскаржуваній постанові зазначено, що 13.03.2025 встановлено факт неявки громадянина ОСОБА_1 за викликом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 на визначену дату 10.02.2025 на 10:00 для проходження військово-лікарської комісії, без поважних причин у зв`язку з мобілізацією, що є порушенням вимог ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» вчинене в особливий період. Вказаною постановою визнано позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено стягнення штраф у сумі 25500 гривень. Позивач вважає, що вищевказана постанова була винесена із порушенням норм процесуального права, недотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення суб`єктом владних повноважень при складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання адміністративної відповідальності особи яка вчинила правопорушення. Оскаржувана постанова не містить жодної інформації про обставини вчиненого правопорушення, зібрані під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази, на підставі яких уповноважена особа, дійшла висновку про винуватість, позивача у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст.210-1 КУпАП. Також звертає увагу, що сама лише відмова особи від отримання повістки щодо призову на військову службу не є порушенням законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зокрема ч.1 статті 22 Закону №3543-ХІІ, як про це помилково вказано в протоколі про адміністративне правопорушення. Матеріали справи, як протокол та оскаржувана постанова не містять відомостей про те, що позивач не з`явився за викликом ТЦК, не виконав рішення з проходженням медичного огляду для визначення придатності. Таким чином посилання на порушення позивачем ч.1 ст 22 Закону №3543-ХІІ є безпідставними.

Ухвалою суду від 18 квітня 2025 року відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 25 квітня 2025 року.

У наданий в ухвалі час, 21.04.2025 відповідач ІНФОРМАЦІЯ_3 надав відзив на адміністративний позов по справі № 583/1342/2025 , в якому зазначив, що позовна заява є безпідставною, а постанова про накладення адміністративного стягнення є законною та обґрунтованою, виходячи з слідуючого: статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачає обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації. Частиною 1 цієї статті визначені обов`язки громадян, а саме з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язвані, резервісти розвідувальних органів України- за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України ), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.

Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

07.02.2025 під час оповіщення в присутності свідків був складений акт відмови про отримання повістки від 07.02.2025 № 2/180 ОСОБА_1 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 10.02.2025.

ОСОБА_1 повинен був з`явитися 10.02.2025 до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх облікових даних, та проходження військово-лікарської комісії або не пізніше трьох діб від визначених у повістці даті і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього зернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Позивач не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 10.02.2025 та не повідомив про причини неявки.

13.03.2025 було виявлено позивача та у його присутності складено стосовно його протокол, в якому позивач надав пояснення, з протоколом не згоден.

17.03.2025 позивач не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_4 на розгляд справи, тому ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 винесено постанову № 596/2025 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 25500 грн., 19.03.2025 ОСОБА_1 надіслано копію постанови.

24.04.2025 від ІНФОРМАЦІЯ_5 надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначив, заявлені позовні вимоги позивачем є безпідставними та необґрунтованими, такими що задоволенню не підлягають виходячи з наступного:

Указом Президента України від 24.02.2025 № 65/2022 «Про загальну мобілізацію оголошено проведення загальної мобілізації.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби, приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України, військові формування, підприємства, установим та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські ) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектуванняя та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст києва та севастополя (ч.7 ).

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки очолюють керівники, які організовують дільність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Протокол про вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП стосовно ОСОБА_1 складено 13.03.2025 посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме головним спеціалістом командування ІНФОРМАЦІЯ_4 . Зазначений протокол відповідає приписам Кодексу України про адміністративні правопорушення та містить всі необхідні реквізити.

В ІНФОРМАЦІЯ_6 наявні матеріали про сповіщення особи про місце і час розгляду справи про адміністративне провадження № 596/2025 та у зв`язку з відсутністю жодних клопотань про відкладення розгляду справи було розглянуто матеріали адміністративного провадження без участі ОСОБА_1 .

Частиноюю 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію зазначено, що громадяни України зобов`язані з`являтися за викликом територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

07.02.2025 ОСОБА_1 було доведено зміст повістки начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 № 2/810 від 07.02.2025, де було зазначено про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 10.02.2025 о 10.00 з метою проходження військово-лікарської комісії, проте позивач відмовився від її отримання та підпису.

Відповідно до п. 47 Порядку № 560 у разі відмови військовозобов`язаного від отримання повістки представником, який уповноважений вручати повістки, складається акт відмови від отримання повістки, який підписується не менше двома членами групи оповіщення. Акт відмови від отримання повістки оголошується військовозобов`язаному.

Посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_4 та СР дотримано процедуру оповіщення військовозобов`язаного ОСОБА_1 та належним чином повідомлено про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_4 10.0.2025 о 10 годині 00 хвилин. Позивач будучи належним чином оповіщеним без поважних причин не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 для проходження військово-лікарської комісії.

У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати та часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 4 статті 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

08.05.2025 до суду від ОСОБА_1 надійшла письмова відповідь на відзив на позовну заяву про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення ІНФОРМАЦІЯ_4 , в якій він просить задовольнити позовні вимоги, скасувати постанову та закрити провадження по справі, мотивуючи тим, що він під час перебування у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 він повідомив працівників, що він з`явився для того, щоб звернутись з заявою на вістрочку від мобілізації. Проте, посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_4 продовжували наполягати, щоб останній проходив медичний огляд. Як зазначено у відповіді на відзив, він 06.02.2025 надав до ІНФОРМАЦІЯ_4 заяву про відстрочку від призову на військову службу. 07.02.2025 ІНФОРМАЦІЯ_7 отримав відстрочку з долученими документами, що підтверджується рекомендованим повідомленням № 168. Як вбачається з копії повідомлення, комісією при ІНФОРМАЦІЯ_6 розглянуто заяву ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призиву на військову службу під час мобілізації на особливий період. Таким чином, військовозобов`язані громадяни, які звернулись до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (ТЦК та СП) із письмовою заявою про отримання відстрочки від мобілізації - до ухвалення рішення відповідною комісією - не повинні направлятися на проходження медичного огляду для визначення факту їх придатності до несення військової служби в лавах Збройних сил України. Якщо військовозобов`язаному громадянину буде відмовлено у наданні вістрочки, то тільки тоді він повинен направлятися на ВЛК.

Дослідивши матеріали справи, та письмові докази, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

07.02.2025 працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 на ім`я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_8 виписано повістку № 2/180 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 10:00 10.02.2025 для проходження ВЛК (а.с. 38).

Згідно з актом від 07.02.2025, складеним працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 під час спроби вручити повістку про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, ОСОБА_1 , відмовився від її отримання (39).

Згідно Книги запису відвідувачів ІНФОРМАЦІЯ_4 13.03.2025 ОСОБА_1 знаходився в ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відповідно витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_9 (по стройовій частині) № 96 від 03.04.2025, тимчасове виконання обов`язків начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 посласти на майора ОСОБА_4 , начальника відділення військового обліку та бронювання ІНФОРМАЦІЯ_4 . (а. с.41 ) .

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 596/2025 від 13 березня 2025 року, складеного головним спеціалістом ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 , 13.03.2025 о 15:00 встановлено факт неявки ОСОБА_1 , за викликом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 на визначену дату 10.02.2025 на 10:00 для проходження військово-лікарської комісії без поважних причин у зв`язку з мобілізацією, що є порушенням вимог ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» вчинене в особливий період, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Розгляд справи за вказаним протоколом було призначено на 17 березня 2025 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 каб. № 18.(а.с. 36, 37).

Постановою № 596/2025 від 17 березня 2025 року, винесеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3 стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення вищевказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 25 000 грн (а.с. 40).

Згідно листа за вих. номером 2191 від 19.03.2025, замовленою кореспонденцією через Укрпошту 20.03.2025 на адресу ОСОБА_1 надіслано постанову № 596/2025 від 17.03.2025 про адміністративне правопорушення ( а.с.35).

Відповідно довідки № 3198, № 3233 від 21.03.2025 виданої ІНФОРМАЦІЯ_10 полковником ОСОБА_6 ОСОБА_1 надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі абзацу 9 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особа, що зайнята постійним доглядом за хворим, що потребує постійного догляду на строк до 09 травня 2025 року. Довідка була надіслана на адресу ОСОБА_1 замовленою кореспонденцією.

Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування та висновки суду

відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання законності.

Поняття адміністративного правопорушення викладено в частині першій статті 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з пунктом першим статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з статтею 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Положеннями частини 3 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність зокрема за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період. Об`єктивною стороною вказаного правопорушення є порушення військовозобов`язаними чи призовниками правил військового обліку, неявка їх на виклик до військового комісаріату без поважних причин в особливий період.

Відповідно до Закону України «Про оборону України» особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і по теперішній час.

Отже, станом на дату вчинення правопорушення 10.02.2025 року діяв особливий період.

Відповідно до статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Крім того, Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Статтею 1 означеного Закону визначено, що мобілізацією є комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Частинами п`ятою та шостою статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено, що вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення. Рішення про проведення відкритої мобілізації має бути негайно оголошене через медіа.

Частиною третьою статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Відповідно до пункту 79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487, районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема, 1) організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці; 2) здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством; 3) виявляють призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які проживають на території адміністративно-територіальної одиниці, проте не перебувають на військовому обліку; 4) організовують оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, приписки до призовної дільниці, взяття на військовий облік, призначення на особливий період, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям.

Підпунктом другим пункту першого Додатку 2 «Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» до Порядку №1487 визначено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до пункту 3 цього Додатку 2 призовники, військовозобов`язані та резервісти за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття або недбале зберігання військово-облікових документів, яке спричинило їх втрату, притягуються до адміністративної відповідальності згідно із Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Статтею 235 КУпАП визначено, що адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Виходячи з наведених правових норм, в контексті спірних правовідносин, визначальним для кваліфікації дій позивача як порушення правил військового обліку, є факт його неявки до ІНФОРМАЦІЯ_9 10.02 2025 року за повісткою від 07.02. 2025 .

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що норми діючого законодавства вимагають, щоб повістка була вручена особисто і підписана особою, якій вона призначена.

Форма розписки та її зміст визначені в Додатку 11 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487, згідно з яким повістка має відривну частину розписку про те, що повістка про виклик у визначений час до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, одержана певним громадянином із засвідченням його особистим підписом.

Інші форми запрошення, сповіщення про необхідність явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки законодавцем не встановлені.

У разі відмови від підписання повістки посадовою особою територіального центру комплектування та соціальної підтримки у присутності свідків складається акт про відмову від отримання.

Як вбачається з матеріалів справи, повістка від 07.02.2025 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 не містить підпису останнього про її отримання.

При цьому, акт про відмову в отриманні повістки від 07.02.2025 складений посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_4 , зафіксовано факт відмови від отримання повістки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , з якого вбачається, що йому доведено ( озвучено) з`явитися о 10:00 10.02.2025.

Крім того, відповідно до статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності покликань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення, суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Крім того, за приписами частини першої статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи; давати пояснення, подавати докази; заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Аналіз наведених вище правових положень дає можливість дійти висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП розпочинається зі складення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності протоколу про адміністративне правопорушення, копія протоколу вручається даній особі.

Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення Кодексу України про адміністративні правопорушення містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

Законодавство покладає обов`язок щодо своєчасного повідомлення особи про час та місце розгляду справи на уповноважену посадову особу. Зміст цього обов`язку не вичерпується надсиланням тексту відповідного повідомлення, оскільки саме лише надсилання, без отримання, не свідчить про поінформованість особи про час та місце розгляду справи, а отже, робить це право недієвим.

Для інформування особи про час та місце розгляду справи можуть використовуватися різні способи: рекомендований лист, телеграма, телефакс, телефонограма, особисте вручення повідомлення представникам. Множинність способів повідомлення дозволяє уповноваженій посадовій особі обрати один або декілька способів, які забезпечують поінформованість особи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа. Такий обов`язок вважається виконаним, якщо особа, яка притягається до відповідальності знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три днів до дати розгляду справи.

Несвоєчасне повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури.

Наслідком цього є позбавлення особи прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи, 13 березня 2025 року головним спеціалістом ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 стосовно позивача ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення №596/2025 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Розгляд справи по даному протоколу призначено на 09 годину 00 хвилин 17 березня 2025 року, про що позивач ознайомлений і засвідчив підписом, а також в поясненнях і зауваження щодо змісту протоколу пояснив з постановою не згоден, оскільки з`являвся 03.03.2025 року з проханням надати відстрочку, і протокол стосовно нього того дня не склали зазначив, що стосовно нього з боку працівників ТЦК є упереджене ставлення.

17 березня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 винесено постанову №596/2025 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 25 500 гривень по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП з якої вбачається, що підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відсутній справа розглядалася без участі ОСОБА_1 .

Таким чином, відповідачем було дотримано встановленого законом порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , порушення вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП, суд не вбачає, позивач був ознайомлений з протоколом про адміністративне правопорушення надавав письмове пояснення ставив підпис, отримав копію протоколу і йому було відомо про розгляд справи призначений на 17 березня 2025 року о 09 годині в приміщення ІНФОРМАЦІЯ_4 АДРЕСА_1 каб. № 18, але не з`явився, заяви чи клопотання не надав, своїм правом не скористався.

Якщо громадянин підлягає оповіщенню про проведення заходів мобілізації то йому вручається повістка. У разі відмови громадянина від отримання повістки, преставником групи оповіщеня складається Акт відмови, який підписується не менш як двома членами групи оповіщення та оголошується громадянину. Відмовитися від повістки можна за умови: якщо в документі вказані неправильні дані одержувача (повістка може бути адресована омусь іншому) 4 повістку вручає не уповноважена особа; на повістці немає печатки/ підпису його керівника. У разі відмови військовозобов`язаного від повістки такий факт фіксується з боку представників ТЦК та СП, у такому акті військовозобов`язаний може зазначити причини відмови від повістки та підписатись. Саме акт про відмову від повістки є підтвердженням такої відмови та підставою для того щоб настали нижчеописані наслідки, які пов`язані з відмовою від повістки. Контроль за вручення повістки та явкою за повісткою до ТЦК прийнята КМУ Постанова № 560, яка регулює порядок вручення повістки та наслідків за відмову від вручення повістки.

Твердження позивача про те, що він самостійно з`являвся до ІНФОРМАЦІЯ_4 03.03.2025 з проханням надати відстрочку та відповідно протокол стосовно нього не складався цього дня, на думку суду не заслуговує на увагу, оскільки відповідачем 13.03.2025 було виявлено позивача в ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується випискою книги запису відвідувачів ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Крім того позивачу на його звернення від 21.03.2025 надано довідку про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації до 09 травня 2025, однак на думку суду позивач відповідно до Указу Президента України від 24.02.2024 року № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» позивач зобов`язаний прибувати за викликом ІНФОРМАЦІЯ_4 оскільки перебуває на обліку військовозобов`язаних громадян України.

Згідно довідки Охтирської міської ради Управління соціальної та ветеранської політики від 13.05.2025 № 280 ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні соціальної та ветеранської політики Охтирської міської ради та йому відповідно до Постанови № 859 «Про порядок призначення та виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі» з 01.04.2025 до 30.11.2025 призначена компенсація фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_11 .

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до статті 1 Закону України № 389-VІІІ від 12 травня 2015 року «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, що затверджений Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України введений воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався, і продовжує свою дію на час розгляду справи.

Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу.

Виходячи із вищевикладеного вбачається, що починаючи з 24 лютого 2022 року і до теперішнього часу в Україні діє режим воєнного стану, який є особливим періодом.

Відповідно до ст. 235 КУпАП Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211, крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі статтею 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно із ч. 5 ст. ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.

Питання військово-лікарської експертизи вирішуються спеціальним законодавством, а саме Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року № 402 (далі Положення).

Військово-лікарська експертиза - це медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби; визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ; встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.

Військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів.

Медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови).

Оскаржувана постанова винесена в межах повноважень, в порядку та в спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з врахуванням всіх обставин справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд має право, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що постанова про адміністративне правопорушення № 595/2025 є законною та обґрунтованою.

Доводи позивача про те, що чинним законодавством не передбачена відповідальність за відмову від отримання повістки щодо призову на військову службу не є порушенням законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію для направлення на медичний огляд є безпідставними, оскільки згідно ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце зазначені в повістці також проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, на думку суду не заслуговують на увагу.

Також, обов`язок проходити медичний огляд передбачений абз. 3 ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» де вказано, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку .

Враховуючи вищевикладені вимоги закону, а також беручи до уваги вищевказані обставини, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 , наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, оскільки останній будучи військовозобов`язаним відмовився від отримання повістки та проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби в особливий період, тим самим ОСОБА_1 порушив вимоги законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Обґрунтовуючи цю постанову, суд звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини, який вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення слід відмовити.

Згідно із положеннямист.139 КАС України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 19, 55 Конституції України, ст.ст. 1, 4, 22, 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ч. 3 ст.210-1, ст.ст. 245, 251, 255, 268, 280 КУпАП, ст.ст. 8-10, 20, 42, 44, 72-77, 90, 157, 241-246, 255,257, 286, 294, 297 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови № 595/2025 від 17.03.2025 про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП про накладення адміністративного стягнення, залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарженняз моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя А.І.Савєльєва