Справа № 580/5188/25
Суддя: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
Дата ухвалення: 2025-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

14 травня 2025 року Справа № 580/5188/25
м. Черкаси
Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Кульчицький С.О., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протипраним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі-позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі-відповідач), в якому просить:

- встановити факт батьківства ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно моєї доньки ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Тубільці, Черкаського району, Черкаської області;

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 145 від 24 січня 2025 року (у рішенні помилково зазначено 24 січня 2024 року!) про відмову у призначенні пенсії в разі втрати годувальника ОСОБА_1 на неповнолітню ОСОБА_3 за загиблого ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області розглянути по суті заяву про призначенні пенсії в разі втрати годувальника ОСОБА_1 на неповнолітню ОСОБА_3 - за загиблого ОСОБА_2 .

Відповідно до частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства.

В силу положень статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 4 КАС України, публічно-правовий спір - спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

- хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

- хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Пунктом 7 частини 1 статті 4 КАС України передбачено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб) відповідно до прийнятих або вчинених при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Таким чином, під час визначення предметної юрисдикції справ необхідно виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулась особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Із змісту вимог позовної заяви вбачається, що позивач, не погоджується із відмовою відповідача у призначенні їй пенсії в разі втрати годувальника на її неповнолітню дочку ОСОБА_3 , оформлену рішенням № 145 від 24.01.2025, оскільки згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_3 відомості про батька ОСОБА_2 записані на вимогу матері, а шлюб між позивачем і ОСОБА_2 розірвано згідно рішення суду.

Тобто, в межах цієї позовної заяви позивач просить суд встановити факт, що має юридичне значення, який є невизнаним відповідачем через відсутність у наданих документах підтвердженого батьківства ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 .

Однак, суд зазначає, що адміністративний суд позбавлений правових (законодавчих) можливостей установлювати (визнавати) будь-які юридичні факти.

Суд наголошує на тому, що до юрисдикції адміністративних судів згідно з вимогами статті 19 КАС України не віднесено розгляд справ щодо встановлення юридичних фактів, оскільки справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення вирішуються згідно з розділом IV Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, не мають ознак спору взагалі, а тим більше ознак публічно-правового спору. Саме тому такі справи розглядаються в порядку непозовного цивільного судочинства, але аж ніяк не в порядку адміністративного судочинства.

Заявлені у справі позовні вимоги щодо встановлення факту, що має юридичне значення, не є публічно-правовими вимогами, а тому не можуть бути розглянуті адміністративним судом. Відповідно, розгляд адміністративним судом такої справи з позиції Європейського Суду з прав людини трактуватиметься як розгляд справи неуповноваженим судом.

Отже, враховуючи вищезазначене, заявлена позивачем вимога про встановлення факту батьківства ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, не пов`язана із захистом її прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, та стосуються захисту приватних інтересів, а тому підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Водночас, позовна заява в частині позовних вимог про визнання протиправним рішення Головного управління пенсійного фонду України в Черкаській області № 145 від 24 січня 2025 року (у рішенні помилково зазначено 24 січня 2024 року!) про відмову у призначенні пенсії в разі втрати годувальника ОСОБА_1 на неповнолітню ОСОБА_3 за загиблого ОСОБА_2 та зобов`язання Головного управління пенсійного фонду України в Черкаській області розглянути по суті заяву про призначенні пенсії в разі втрати годувальника ОСОБА_1 на неповнолітню ОСОБА_3 - за загиблого ОСОБА_2 є публічно-правовим спором та підсудна Черкаському окружному адміністративному суду.

Відповідно до частини 6 статті 21 КАС України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до пункту 6 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Таким чином, виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що у даній позовній заяві було порушеного правило об`єднання позовних вимог, тому позовна заява підлягає поверненню.

Керуючись статтями 169, 293, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачу разом із усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали та позовну заяву з доданими до неї матеріалами направити позивачу.

Ухвала набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 256 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції порядку та в строки, передбачені ст. ст. 295 - 297 КАС України.

СуддяСергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ