Справа № 635/3443/24
Суддя: Лук'яненко С. А.
Дата ухвалення: 2025-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 635/3443/24
Провадження № 2-а/19/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року смт.Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Лук`яненко С.А.,

за участі представника позивача Ніколаєва В.О.,

секретар судового засідання Пальчук Е.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник Ніколаєв Володимир Олександрович, до Головного управління Національної поліції в Харківській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

01.04.2024 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Ніколаєв В.О. звернувся до суду із позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Харківській області, в якій просить скасувати як незаконну постанову серії ЕГА № 1360646 від 11.03.2024 року, що винесена поліцейським ВП №3 (м.Мерефа) ХРУП №1 ГУНП в Харківській області Фьодоровим В.С. стосовно притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 11.03.2024 поліцейським ВП №3 (м.Мерефа) ХРУП №1 ГУНП в Харківській області Фьодоровим В.С. стосовно ОСОБА_1 було винесено постанову серії ЕГА № 1360646 про накладення адміністративного стягнення за ст..183 КУпАП у виді штрафу у розмірі 850,00 грн. В постанові зазначено, що 11.03.2024 АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , перебуваючи із ознаками сильного алкогольного сп`яніння, здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, а саме зателефонував на спецлінію «102» та повідомив про те, що йому погрожують фізичною розправою або вбивством, хоча цього факту насправді не було. Вважає, що ця постанова є незаконною і винесена з грубим порушенням вимог законодавства, а тому підлягає скасуванню. Так представник зазначає, що адресою проживання ОСОБА_1 і місцем скоєння правопорушення зазначено будинок АДРЕСА_1 , в той час як його фактична адреса і місце де нібито відбувались інкриміновані події інша, це будинок 3 квартира АДРЕСА_2 . Тобто поліцейським при розгляді справи про адміністративне правопорушення належним чином не встановлено особу порушника і місце скоєння правопорушення. Також не можна притягувати особу до адміністративної відповідальності тільки за сам факт виклику поліції, оскільки суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу, при цьому особа точно знає, що здійснений нею виклик відповідних служб є неправдивим. Будь-яких доказів неправдивого виклику ОСОБА_1 поліцейських матеріали справи не містять. При цьому в постанові вказано, що ОСОБА_1 перебував із ознаками сильного алкогольного сп`яніння, але ніяке медичне обстеження на стан алкогольного сп`яніння не проводилось і будь-яких направлень для проходження на таке обстеження ОСОБА_1 не надавалось. В той час ОСОБА_1 взагалі не вживає алкогольні напої за станом здоров`я, про що він повідомив поліцейських, але вони не стали його слухати. За таких обставин просить скасувати постанову як незаконну.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26.04.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.

15.07.2024 року від представника відповідача ГУНП в Харківській області Мостової К.О. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що твердження представника позивача, якими він обґрунтовує наявність підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованими. Зазначає, що з постанови вбачається, що 11.03.2024 о 00:13 ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані сильного алкогольного сп`яніння, здійснив завідомо неправдивий виклик спецслужб, а саме поліції та повідомив про те, що йому погрожують фізичною розправою або вбивством, хоча цього факту насправді виявлено не було, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.183 КУпАП. Поліцейським було правомірно прийнято рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накладення на нього штрафу у розмірі 850 грн. Так по прибуттю на місце події встановлено, що заявник знаходиться у стані сильного алкогольного сп`яніння, а факти, викладені в його повідомленні, не знайшли свого підтвердження. Доказів безпідставності виклику поліцейських Петровим О.В. позивач і його представник не надали, а тому підстав для скасування постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не вбачається і в задоволенні позову слід відмовити.

В судовому засіданні представник позивача Ніколаєв В.О. позовні вимоги підтримав з підстав, вказаних у позовній заяві.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Харківській області у судове засідання не з`явилася, в поданій заяві просила проводити розгляд справи без участі представника ГУНП в Харківській області..

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, визнає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Приписами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

За змістом ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд встановив, що 11 березня 2024 року поліцейським ВП №3 (м.Мерефа) ХРУП №1 ГУНП в Харківській області Фьодоровим В.С. було винесено постанову серії ЕГА №1360646 стосовно притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.

Як вбачається зі змісту вказаної постанови, 11.03.2024 о 00:13 ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані сильного алкогольного сп`яніння, здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, а саме зателефонував на спецлінію «102» та повідомив про те, що йому погрожують фізичною розправою або вбивством, хоча цього факту насправді виявлено не було, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене статтею 183 КУпАП.

Статтею 7 КУпАП гарантовано, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Нормами ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Притягнути до адміністративної відповідальності можна лише ту особу, яка вчинила дії, що підпадають під ознаки адміністративного правопорушення та яка є або може бути суб`єктом адміністративного правопорушення.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно з п. 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

За змістом статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, передбачені ст.183 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП України у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 КУпАП України розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Отже, винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення можливе лише після розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

При цьому, КУпАП встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Тобто, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення, перед складанням постанови та відібранням пояснень від правопорушника роз`яснити його права, надати можливість заявити та розглянути клопотання.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Зі змісту постанови серії ЕГА №1360646 від 11.03.2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вбачається, що останній притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП.

Статтею 183 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, в адміністративних справах щодо оскарження рішень та дій суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Така презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Зі змісту позовної заяви слідує, що позивач не заперечує факту виклику ним поліції, однак вважає, що поліцейський неправомірно притягнув його до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП, оскільки відсутня суб`єктивна сторона правопорушення у виді прямого умислу, а саме, що виклик був здійснений позивачем, який достовірно знав про його неправдивість і тим самим усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій.

В той час на заперечення позовних вимог відповідачем надано копію електронного рапорту від 11.03.2024 року про надходження повідомлення ОСОБА_1 , який мешкає у АДРЕСА_1 , про те, що знайомий чоловік погрожував кинути гранату до квартири, якщо заявник не відчинить двері; копію рапорту поліцейського СРПП ВП №3 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області В.Фьодорова про те, що по прибуттю на місце події було встановлено, що заявник знаходиться у стані сильного алкогольного сп`яніння і факти, викладені у його повідомленні, не знайшли свого підтвердження; копію довідки поліцейського СРПП ВП №3 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області В.Фьодорова про результати розгляду звернення ОСОБА_1 від 11.03.2024 року.

Тлумачення диспозиції ст. 183 КУпАП свідчить, що об`єктивна сторона даного правопорушення полягає у завідомо неправдивому виклику служби поліції. При цьому дії особи спрямовані саме на зрив нормальної роботи такої необхідної для суспільства служби як поліція. Особа викликає поліцію нібито для надання допомоги, знаючи наперед, що у цьому немає ніякої необхідності. Суб`єктивна сторона такого правопорушення характеризується наявністю прямого умислу: особа, повідомляючи певну інформацію поліції, усвідомлює, що вона є неправдивою і бажає даремного виїзду на місце виклику поліцейських.

За приписами ст.ст. 1, 2 Закону України «Про Національну поліцію України» Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Завданнями поліції є надання поліцейських послуг, зокрема, у сфері охорони прав і свобод людини.

Відповідно до ст. 6 вказаного Закону поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Отже, в разі наявності факту чи з метою недопущення факту порушення прав та свобод особи від порушень і протиправних посягань, кожен має право звернутися до органу Національної поліції з метою захисту, а відповідний орган Національної поліції має обов`язок відреагувати на таке звернення і вжити визначених законодавством заходів для забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Тож, надаючи оцінку фактичному існуванню події адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, по обставинам спірних правовідносин суд звертає увагу, що провадження у справах про адміністративні правопорушення за своїм змістом подібне кримінальному провадженню і в аспекті застосування принципу верховенства права має ґрунтуватись на тих самих засадах, що і кримінальне переслідування.

Статтею 62 Конституції України закріплено дію в Україні презумпції невинуватості, яка складається з наступних елементів: 1) особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду; 2) ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; 3) обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; 4) усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналіз фактичних обставин змісту події, що стала підставою для винесення оскаржуваної постанови, з огляду на обсяг доказів, наданих відповідачем суду, не дозволяє дійти об`єктивного висновку поза розумним сумнівом, що позивач 11.03.2024 р., звертаючись на лінію 102, здійснював завідомо неправдиве повідомлення.

У зв`язку з цим суд приходить до висновку, що при розгляді даної справи не знайшов свого підтвердження факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП. У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази наявності прямого умислу в діяннях позивача на завідомо неправдивий виклик поліції, як обов`язкової ознаки суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020р. у справі №463/1352/16-а зазначив, що в силу принципу презумпції невинуватості, яка підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Отже, згідно принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Беручи до уваги викладене вище, суд приходить до висновку, що поліцейський при винесенні оскаржуваної постанови не виконав вимог, встановлених статтею 280 КУпАП.

При наявності заперечень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності стосовно завідомо неправдивого виклику поліції, поліцейський не зібрав та не долучив до справи допустимих доказів, які підтверджують вчинення особою адміністративного правопорушення. Таким чином, поліцейський діяв не у спосіб визначений законами та Конституцією України, а оскаржувана постанова не відповідає вимогам законності та обґрунтованості.

З урахуванням вищевикладеного, суд погоджується з доводами представника позивача стосовно того, що розгляд справи про адміністративне правопорушення стосовно нього відбувся за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи та з порушенням встановленого законодавством порядку притягнення до адміністративної відповідальності, а відтак прийняте за результатом такого розгляду рішення, оформлене оскаржуваною постановою, не відповідає таким ознакам, як виваженість та об`єктивність.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи, що відповідач не довів правомірність винесення оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, тому вважає за необхідне постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1360646 від 11 березня 2024 року щодо ОСОБА_1 за ст. 183 КУпАП та накладення штрафу скасувати, а провадження в адміністративній справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закрити.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 72-78, 242, 243, 244, 246, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник Ніколаєв Володимир Олександрович, до Головного управління Національної поліції в Харківській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1360646 від 11 березня 2024 року щодо ОСОБА_1 за вчинення правопорушення за ст. 183 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення..

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_3 ;

Відповідач - Головне управління Національної поліції в Харківській області, , місцезнаходження: м. Харків, вул. Жон Мироносиць, буд. 13;

Суддя С.А.Лук`яненко