Справа № 520/5842/25
Суддя: Чудних С.О.
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2025 р. № 520/5842/25

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Світлана Чудних, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 20.12.2024 р. №41 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-ХII «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України від 02 березня 2015 року №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 за її заявою від 17 грудня 2024 року, з дня звернення за призначенням пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 20.12.2024 року №41 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах є протиправним та таким, що порушує його права. Зазначені обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21.03.2025 року відкрито спрощене провадження в зазначеній справі без виклику сторін.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, згідно змісту якого вказав, що у спірних правовідносинах діяв в межах наданих повноважень, відтак підстави для задоволення позову відсутні.

Згідно зі статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час звернення до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 досягла віку 56 років, страховий стаж позивача становить 36 років 9 місяців 18 днів, пільговий стаж 0 років 4 місяці 27 днів, дані обставини підтверджені матеріалами справи.

Позивач 17.12.2024 року звернувся із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Рішенням Відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 20.12.2024 р. №41 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України « Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу, передбаченого підпунктом 2 пункту 2 ст. 114.

В обґрунтуванні рішення про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 від 20.12.2024 року №41 зазначено, що до пільгового стажу позивача не зараховано періоди роботи за списком №1 з 17.08.1988 р. по 11.10.1988 р., за списком №2 з 01.08.1990 р. по 21.08.1992 р., оскільки пільгова довідка №6 від 26.01.2010 р., надано за підписом ліквідатора, проте відсутнє рішення про ліквідацію підприємства.

Представником позивача, адвокатом Русланою Орел, 01.02.2025 року направлено до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області адвокатський запит від 31.01.2025 року, в якому просить: 1. Надати відомості, за якої правової підстави спеціалісти ГУ ПФУ у Київській області відмовилися отримати, відсканувати та надати розписку-повідомлення про прийняті документи, а саме: довідку №479 від 07.12.2016 р. з додатками, яка уточнює особливий характер праці або умов праці, необхідних для призначення пільгової пенсії, виданої ЧАО «Крымский Титан» та довідку з додатками №481 від 07.12.2016 р., яка уточнює особливий арактер праці або умов праці, необхідних для призначення пільгової пенсії, виданої ЧАО «Крымский Титан» та повний витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ВІДКРИТЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО " СИВАШСЬКИЙ АНІЛІНО - ФАРБОВИЙ ЗАВОД. 2. Прийняти документи, а саме: довідку №479 від 07.12.2016 р. з додатками, яка уточнює особливий характер праці або умов праці, необхідних для призначення пільгової пенсії, виданої ЧАО «Крымский Титан» та довідку з додатками №481 від 07.12.2016 р., яка уточнює особливий характер праці або умов праці, необхідних для призначення пільгової пенсії, виданої ЧАО «Крымский Титан» та повний витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ВІДКРИТЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО " СИВАШСЬКИЙ АНІЛІНО ФАРБОВИЙ ЗАВОД та здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах за Списком №2. До адвокатського запиту були додані довідка №479 від 07.12.2016 р. з додатками, яка уточнює особливий характер праці або умов праці, необхідних для призначення пільгової пенсії, виданої ЧАО «Крымский Титан»; довідка з додатками №481 від 07.12.2016 р., яка уточнює особливий характер праці або умов праці, необхідних для призначення пільгової пенсії, виданої ЧАО «Крымский Титан»; витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ВІДКРИТЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО " СИВАШСЬКИЙ АНІЛІНО ФАРБОВИЙ ЗАВОД» в якому зазначено, що підприємство припинено та прізвище керівника (ліквідатора), який підписав довідку.

На вказаний адвокатський запит, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Київській області 11.02.2025 року направлено відповідь, згідно змісту якої вказано, що довідки від 07.12.2016 р. №479 та №481, видані ЧАО «Крымский Титан», не взяті до уваги, оскільки видані організацією, яка знаходиться на тимчасово непідконтрольній Україні території, також відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим тимчасово окупованої території України» будь який акт (рішення, документ) виданий органами та/або особами, передбаченими ч. 2, є недійсним і не створює правових наслідків.

Вважаючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 20.12.2024 р. №41 про відмову у призначенні пенсії неправомірним, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 46 Конституції України передбачено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Тобто, право на отримання пенсії в Україні є конституційним правом громадянина України.

За змістом статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Провідним законом у сфері пенсійного страхування, яким врегульовано усі правовідносини пов`язані з функціонуванням системи пенсійного страхування, призначенням, перерахунком і виплатою пенсій, є Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі Закон №1058-IV).

Статтею 5 Закону №1058-IV визначено, що виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ч.1 ст.114 Закону №1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058 , на пільгових умовах пенсія за віком призначається:

2) працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років по 31 березня 1965 року включно; 50 років 6 місяців з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року; 51 рік з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року; 51 рік 6 місяців з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року; 52 роки з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року; 52 роки 6 місяців з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року; 53 роки з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року; 53 роки 6 місяців з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року; 54 роки з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року; 54 роки 6 місяців з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року; 55 років з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

За приписами ст. 12 Закону № 1788 право на пенсію за віком мають чоловіки після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Згідно з приписами ст.62 Закону України Про пенсійне забезпечення №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 1993 року № 637 (далі - Порядок №637) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, а також архівними установами.

Наведене узгоджується також з положеннями ч. 1 ст. 48 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугою років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника визначений в Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 №18-1, який визначає процедуру підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи: для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлену для окремої категорії працівників, у разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника; до 01 січня 2004 року, якщо в трудовій книжці є записи з виправленнями або недостовірні чи неточні записи про періоди роботи на підприємствах, в установах, організаціях (їх правонаступниках), розташованих на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі (далі - підприємства, які розташовані на тимчасово окупованій території).

У п. 2 вказаного порядку визначено, що дія цього Порядку поширюється на осіб, які працювали: на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України; на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах; на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років; у період до 01 січня 2004 року на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, та якщо в трудовій книжці є записи з виправленням або недостовірні чи неточні записи про періоди роботи (далі - періоди роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території).

Згідно п.3 вказаного порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років та періодів роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії (далі - Комісії).

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до записів трудової книжки позивача НОМЕР_1 , запис №5, вона з 17.08.1988 року, мовою оригіналу, «принята по направлению Минхимпрома СРСР в производство азокрасителей апаратчиком подготовки сырья 4 разряда» - згідно з наказом 318 від 17.08.1988 року на ВАТ «Сивашський аніліно-фарбовий завод».

Згідно з записом №06 трудової книжки позивача НОМЕР_1 , позивач з 12.10.1988 року, мовою оригіналу, «переведена лаборантом 3 разряда в отдел технического контроля» - відповідно до наказу 317 від 12.10.1988 року на ВАТ «Сивашський аніліно-фарбовий завод».

Також у відповідності до запису №09 трудової книжки позивача НОМЕР_1 , позивач з 01.08.1990 року, мовою оригіналу, «переведена контролером 4 разряда отделаработающей в цехе полупродуктов №7» - згідно з наказом 161 від 01.08.1990 року на ВАТ «Сивашський аніліно-фарбоаий завод».

Згідно з записом №10 трудової книжки позивача НОМЕР_1 , позивач з 18.01.1994 року, мовою оригіналу, «переведена лаборантом технического анализа по четвертому разряду там же» - відповідно до наказу 19 від 18.01.1994 року на ВАТ «Сивашський аніліно-фарбовий завод».

Обставини роботи позивача на пільгових умовах підтверджуються також згідно з довідкою ВАТ «Оріана» від 16.07.2018 р. №162, де позивач працювала в м. Калуш ВАТ «Оріана» (ВО «Хлорвініл») за професією, посадою машиніст конвеєра, транспортувальник, що передбачена Списком №2, тобто пільговий стаж складає 04 місяці 27 днів.

Відповідно до довідки ВАТ «Сивашський аніліно-фарбовий завод» від 26.01.2010 р. №6 позивач працювала за професію «аппаратчик подготовки сырья» що передбачено Списком №1 та пільговий стаж складає 01 місяць 25 дні; за професією контролер передбачена Списком 2 та пільговий стаж складає 02 роки 0 місяців 21 день;

Згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 14.01.2025 ВАТ «Сивашський аніліно-фарбовий завод», який знаходиться в стані «Припинено» у відомостях про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи: зазначено Керівник: Коротаєва Тетяна Юріївна, яка є підписантом довідки ВАТ «Сивашський аніліно-фарбовий завод» від 26.01.2010 р. №6, яку не було зараховано до пільгового стажу.

У відповідності до довідки №479 від 07.12.2016 року з додатками, яка уточнює особливий характер праці або умов праці, виданої ЧАО «Крымский Титан» позивач працювала за професію лаборант хімічного аналізу що передбачено списком №2 та пільговий стаж за період з 10.04.2006 по 10.10.2013 р., з 28.02.2014 по 30.06.2014 складає 6 років 05 місяців 03 дні;

З 11.10.2013 по 27.02.2014 позивач працювала за професію «аппаратчик приготовления химических растворов», що передбачено списком №1 та пільговий стаж становить 4 місяці 19 днів.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, та на підставі наданих до матеріалів справи доказів, загальний пільговий стаж ОСОБА_1 становить за списком №1 - 6 місяців 14 днів; за списком №2 - 8 років 10 місяців 21 день.

Стосовно посилань, що довідки від 07.12.2016 р. №479 та №481, видані ЧАО «Крьмский Титан», не взяті до уваги пенсійним органом, оскільки видані організацією, яка знаходиться на тимчасово непідконтрольній Україні території, тож відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим тимчасово окупованої території України» будь який акт (рішення, документ) виданий органами та/або особами, передбаченими ч. 2, є недійсним і не створює правових наслідків, суд зазначає наступне.

Верховний Суд раніше сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 02 жовтня 2018 року (справа № 569/14531/16-а) проаналізував положення статті 19 Конституції України, статей 3, 4, 9, 17, 18 Закону № 1207-VІІ, у розрізі міжнародних принципів закладених у документі "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" в якому у 1971 році Міжнародний суд Організацій Об`єднаних Націй (далі - ООН) зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів", у рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах "Лоізіду проти Туреччини" (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), "Кіпр проти Туреччини" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) згідно з якими: "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать".

Верховний Суд зазначив, що у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Крім того, з цього приводу варто також навести правову позицію Верховного Суду висловлену в постанові від 8 квітня 2020 року у справі №242/1568/17:

Разом з цим, Суд вважає необхідним зазначити, що у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах Лоізіду проти Туреччини (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), Кіпр проти Туреччини (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та Мозер проти Республіки Молдови та Росії (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать.

При цьому, у виняткових випадках визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Враховуючи викладене, Суд вважає можливим застосувати названі загальні принципи (Намібійські винятки), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на території проведення антитерористичної операції, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення як громадянину, який працював на роботах зі шкідливими умовами праці .

Враховуючи наведене, суд вважає, що можливо застосувати названі загальні принципи ("Намібійські винятки"), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та ЄСПЛ, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на тимчасово не контрольованій владою території України, як доказів, оскільки неприйняття їх призведе до порушень і обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення в належному розмірі.

Таким чином, при розгляді питання про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 відповідачем протиправно не прийнято до розгляду довідки від 07.12.2016 р. №479 та №481, видані ЧАО «Крьмский Титан».

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про визнання протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 20.12.2024 р. №41 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 .

При цьому, враховуючи обставини порушення прав позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для відновлення останніх та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 1058-IV, періоди його роботи з 17.08.1988 року по 11.10.1988 року та Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 1058-IV, періоди його роботи з 01.08.1990 року по 21.08.1992 року.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити призначення пенсії позивачу, слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 3 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, основними завданнями управління Фонду є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення.

Відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону № 1058, документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Ст. 58 Закону № 1058 передбачено, що Пенсійний фонд є органом який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати.

Зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів11.03.1980 на 316-й нараді вбачається, що під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною другою ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні 6 ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Приписами п.10 ч. 2 ст. 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

З урахуванням наведеного, згідно із пенсійним законодавством України прийняття рішень про поновлення виплати пенсії, про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії та визначення її розміру відноситься виключно до компетенції Пенсійного фонду.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 21.10.2010 № П-278/10, якою встановлено, що з огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Дана правова позиція підтримана ухвалою ВАСУ від 23 листопада 2016 року у справі № К/800/25753/16.

З наведеними висновками погодився Верховний Суд у постанові від 30.01.2019 року по справі №752/20012/16-а.

Враховуючи вищевикладене, позовна вимога в частині зобов`язання призначити та виплатити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах задоволенню не підлягають

В той же час, з огляду на приписи ч.2 ст.9 КАС України суд вважає наявними підстави для виходу за межі позовних вимог та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.12.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.20031058-IV з урахуванням висновків суду у даній справі.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 257-263, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 20.12.2024 року №41 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 1058-IV, періоди його роботи з 17.08.1988 року по 11.10.1988 року та Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 1058-IV, періоди його роботи з 01.08.1990 року по 21.08.1992 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.12.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.20031058-IV з урахуванням висновків суду у даній справі.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Світлана ЧУДНИХ