Справа № 320/14729/24
Суддя: Войтович І. І.
Дата ухвалення: 2025-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2025 року Справа №320/14729/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Войтович І. І., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправною та скасування постанови та розпорядження,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» (далі позивач, товариство, ліцензіат) з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі відповідач, НКРЕКП), в якому просить суд:

- Визнати протиправною та скасувати постанову НКРЕКП від 29 вересня 2023 року № 1795 «Про накладення штрафу на ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» за недотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та порушень Ліцензійних умов з виробництва електричної енергії» та Розпорядження від 29 вересня 2023 року № 270-р «Про усунення порушення Ліцензійних умов з виробництва електричної енергії ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувані постанова та розпорядження прийняті з порушенням вимог законодавства та без урахування всіх обставин, які слугують пом`якшуючими для ліцензіата під час прийняття рішень при встановлені порушення та при накладенні штрафу. Відмітив, що деякі порушення встановлені під час проведення перевірки були усунуті ліцензіатом, але відповідачем вказані факти та обставини не були враховані, у зв`язку із чим спірні постанова та розпорядження є протиправними та підлягають скасуванню.

12.04.2024 ухвалою Київського окружного адміністративного суду було відкрито провадження в справі, визначено розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

01.05.2024 до суду надійшов відзив від відповідача, в якому останній позов не визнав, просив суд відмовити у задоволенні заявлених вимог з тих підстав, що НКРЕКП як регулятор у сфері енергетики та комунальних послуг здійснює своє державне регулювання шляхом державного контролю та застосування заходів впливу, проводить зокрема планові перевірки та за наслідками встановлених порушень накладає штрафні санкції та видає розпорядження щодо усунення ліцензіатом виявлених в ході перевірки порушень. Під час проведення планової перевірки позивача було встановлено недотримання останнім вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії та порушення Ліцензійних умов. Наполягає, що ліцензіат з метою уникнення відповідальності не може посилатись на ковідні обмеження та на введений в країні військовий стан, оскільки останні не спростовують факту встановлених порушень та не звільняють від відповідальності. Оскаржувані рішення вважає такими, що прийнятті відповідно до наданих дискреційних повноважень НКРЕКП та із дотриманням вимог чинного законодавства.

03.05.2025 відповідачем також подано заяву із запереченнями проти розгляду справи з правилами спрощеного позовного провадження. Посилаючись на статус НКРЕКП, встановлені порушення ліцензіата, важливість справи для відповідача і для інших учасників ринку електричної енергії та суспільства, а також норму ст. 257 КАС України, вважає, що з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, вказана справа підлягає розгляду за правилами загального позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін.

02.05.2024 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив.

07.05.2024 надійшли заперечення відповідача на відповідь на відзив.

07.04.2025 надійшли додаткові письмові пояснення позивача.

08.04.2025 надійшли додаткові письмові пояснення позивача.

Щодо заяви відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до частин 2 та 3 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Особливості розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження встановлені статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Тобто, за загальним правилом, відкриті у спрощеному позовному провадженні справи розглядаються судом без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Однак суд за власною ініціативою або за клопотанням сторони може призначити судове засідання за наявності достатніх для цього обґрунтованих підстав.

Відповідно до частини шостої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін:

1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу;

2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Згідно з часиною сьомою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Частиною 6 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

З урахуванням тієї обставини, що предметом позову є рішення відповідача прийняті у сфері енергетики та комунальних послуг, суд вважає, що дана адміністративна справа у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України є справою незначної складності, яка має бути розглянута без проведення судового засідання.

Зазначаючи про необхідність розгляду справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, відповідач у заяві не зазначив, встановлення яких обставин у справі є неможливим шляхом аналізу письмових доказів і пояснень та вимагає проведення судового засідання. Крім того, не обґрунтував, у чому полягає складність предмету доказування яка має визначатися судом як вирішальна обставина для призначення розгляду справи у судовому засіданні з огляду на закріплений у статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Також, відповідачем не обґрунтовано важливість даної справи для НКРЕКП, держави та суспільства в розрізі встановлених порушень саме щодо позивача як ліцензіата та необхідності проведення в даній справі судових засідань.

Судом не встановлено підстав для задоволення заяви відповідача, така залишається без задоволення.

Таким чином, справа розглядається у визначеному судом порядку, за правилами спрощеного позовного провадження, у письмовому провадженні, без повідомлення сторін та на підставі поданих сторонами до суду викладених правових позиції щодо предмету спору і письмових доказів.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, відзив відповідача, відповідь позивача на відзив, заперечення відповідача на відповідь на відзив, письмові пояснення позивача, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановлює та зазначає наступне.

Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, на підставі Плану здійснення заходів державного контролю суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, на 2023 рік, затвердженого постановою НКРЕКП від 23 листопада 2022 року № 1550, постанови НКРЕКП від 23 серпня 2023 року № 1556 «Про збільшення строку проведення планової перевірки ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» з виробництва електричної енергії» та посвідчення на проведення планової виїзної перевірки від 7 серпня 2023 року № 388, починаючи з 15.08.2023 року по 11.09.2023 року проведено планову перевірку дотримання Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» вимог законодавства та Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 27 грудня 2017 року № 1467 (далі Ліцензійні умови) за період діяльності з 01.01.2021 по 31.12.2022 рр.

За результатом проведення планової перевірки було складено акт від 11.09.2023 № 381 (далі - акт № 381).

29 вересня 2023 року, за наслідками розгляду акту № 381, на засіданні Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, було прийнято постанову № 1795 «Про накладення штрафу на ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» за недотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та порушень Ліцензійних умов з виробництва електричної енергії» та розпорядження № 270-р «Про усунення порушення Ліцензійних умов з виробництва електричної енергії ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ».

Постановою № 1795 на ТОВ «Євро-Реконструкція» накладено штраф у розмірі 340 000 (триста сорок тисяч) гривень за недотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та порушення Ліцензійних умов, а саме:

- пункту 10.6 глави 10 Порядку контролю у частині надання ліцензіатом до НКРЕКП належним чином завірених копій документів, що підтверджують сплату штрафу, протягом п`яти робочих днів з дня сплати штрафу;

- пункту 2.12 глави 2 Інструкції щодо заповнення форми звітності № 4-НКРЕКП-виробництво електричної та теплової енергії (квартальна) «Звіт про фінансові результати та виконання структури тарифів (цін) за видами діяльності», затвердженої постановою НКРЕКП від 28 лютого 2019 року № 282, щодо розподілення фактичних витрат (крім витрат на паливо) між видами виробництва пропорційно фактичним витратам умовного палива на виробництво електричної енергії та теплової енергії у разі неможливості віднесення окремих видів витрат безпосередньо до певного виду господарської діяльності та визначення фактичних витрат на паливо для виробництва електричної та теплової енергії виходячи з розрахунків фактичних питомих витрат умовного палива, визначених відповідно до нормативних документів, згідно з якими були здійснені розрахунки питомих витрат умовного палива під час формування та встановлення НКРЕКП відповідних тарифів;

- пункту 2.12 глави 2 Інструкції щодо заповнення форми звітності № 4а-НКРЕКП-виробництво електричної та теплової енергії (місячна) «Звіт про використання палива/енергії та стан розрахунків», затвердженої постановою НКРЕКП від 28 лютого 2019 року № 282, щодо визначення фактичних витрат на паливо для виробництва електричної та теплової енергії виходячи з розрахунків фактичних питомих витрат умовного палива, визначених відповідно до нормативних документів, згідно з якими були здійснені розрахунки питомих витрат умовного палива під час формування та встановлення НКРЕКП відповідних тарифів;

- підпунктів 6 та 9 пункту 3.1 глави 3 Інструкції щодо заповнення форми звітності № 6-НКРЕКП-моніторинг-виробництво (місячна) «Звіт про участь на балансуючому ринку», затвердженої постановою НКРЕКП від 29 березня 2019 року № 450, щодо зазначення обсягів отриманих коштів за надані послуги з балансування на завантаження/розвантаження в торговій зоні «ОЕС України» в тис. грн з точністю до п`яти знаків після коми;

- пункту 10.10 розділу Х Правил ринку (у редакції, що діяла до 07 травня 2022 року) та пункту 10.9 розділу Х Правил ринку (у редакції, що діяла з 07 травня 2022 року) у частині обов`язкового подання виробниками електричної енергії, крім мікро-, міні-, малих гідроелектростанцій та електричних станцій, що виробляють електричну енергію з альтернативних джерел енергії, та імпортерів, заявки на продаж електричної енергії на РДН не менше 10 % від сумарного обсягу відпуску електричної енергії всіма одиницями відпуску електричної енергії у кожному розрахунковому періоді доби постачання;

- пункту 2.2 глави 2 Ліцензійних умов, а саме:

- підпункту 3 щодо обов`язку ліцензіата сплачувати щоквартально, протягом перших 30 днів кварталу, наступного за звітним, внески на регулювання, що визначаються рішенням НКРЕКП;

- підпункту 5 щодо виконання рішень НКРЕКП у строки, встановлені відповідним рішенням та чинним законодавством, а саме:

пункту 2 постанови НКРЕКП від 19 серпня 2020 року № 1571 «Про затвердження Змін до Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії» щодо подання до НКРЕКП інформації згідно з додатком 3 до Ліцензійних умов, протягом трьох місяців з дня набрання чинності цією постановою,

пунктів 2 та 5 Тимчасового порядку щодо надання до НКРЕКП інформації згідно з додатками 1 3 до Тимчасового порядку;

- підпункту 8 у частині надання до НКРЕКП інформації (даних, відомостей, звітності), необхідної для виконання НКРЕКП своїх повноважень та функцій, в обсягах та у строки (не менше десяти робочих днів для надання копій документів, пояснень тощо), встановлені НКРЕКП;

- підпункту 14 щодо укладення договорів, які є обов`язковими для здійснення діяльності на ринку електричної енергії, та виконання умов цих договорів;

- підпункту 16 у частині здійснення купівлі-продажу електричної енергії за двосторонніми договорами відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» та нормативно-правових актів, що забезпечують функціонування ринку електричної енергії, а саме пункту 1 наказу Міністерства енергетики України від 31 березня 2022 року № 143 «Про врегулювання питань продажу електричної енергії виробниками електричної енергії за двосторонніми договорами» у частині продажу електричної енергії за двосторонніми договорами виключно на електронних аукціонах, порядок проведення яких затверджено Кабінетом Міністрів України;

- підпункту 33 щодо здійснення своєчасної оплати в повному обсязі за електричну енергію, куплену на ринку електричної енергії, та за послуги, що надаються на ринку електричної енергії;

- підпункту 34 у частині обов`язку ліцензіата надавати учасникам ринку дані та інформацію, необхідні для виконання ними їхніх функцій на ринку електричної енергії, в обсягах та порядку, визначених правилами ринку, кодексом системи передачі, кодексом систем розподілу, кодексом комерційного обліку та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють функціонування ринку електричної енергії;

- підпункту 40 щодо обов`язку ліцензіатів, які виробляють електричну енергію з використанням вуглеводнів, мати необхідні резерви відповідного палива з метою забезпечення безпеки постачання електричної енергії згідно із правилами безпеки постачання та відповідними рішеннями центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі.

Розпорядженням № 270-р ТОВ «Євро-Реконструкція» зобов`язано у строк до 31 грудня 2023 року усунути порушення:

- підпункту 8 пункту 2.2 глави 2 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 27 грудня 2017 року № 1467, у частині надання ліцензіатом до НКРЕКП звітності, необхідної для виконання НКРЕКП своїх повноважень, в обсягах та у строки, встановлені НКРЕКП, а саме подати до НКРЕКП виправлені форми звітності № 4-НКРЕКП-виробництво електричної та теплової енергії (квартальна) «Звіт про фінансові результати та виконання структури тарифів (цін) за видами діяльності» та № 4а-НКРЕКП-виробництво електричної та теплової енергії (місячна) «Звіт про використання палива/енергії та стан розрахунків» за період 2021 2022 років, у яких врахувати пропорційність розподілу фактичних витрат відповідно до методики, яку було застосовано при встановлені тарифів на виробництво теплової енергії.

- пункту 2.12 глави 2 Інструкції щодо заповнення форми звітності № 4-НКРЕКП-виробництво електричної та теплової енергії (квартальна) «Звіт про фінансові результати та виконання структури тарифів (цін) за видами діяльності», затвердженої постановою НКРЕКП від 28 лютого 2019 року № 282, щодо розподілення фактичних витрат (крім витрат на паливо) між видами виробництва пропорційно фактичним витратам умовного палива на виробництво електричної енергії та теплової енергії у разі неможливості віднесення окремих видів витрат безпосередньо до певного виду господарської діяльності та визначення фактичних витрат на паливо для виробництва електричної та теплової енергії виходячи з розрахунків фактичних питомих витрат умовного палива, визначених відповідно до нормативних документів, згідно з якими були здійснені розрахунки питомих витрат умовного палива під час формування та встановлення НКРЕКП відповідних тарифів, а саме подати форму звітності № 4-НКРЕКП-виробництво електричної та теплової енергії (квартальна) «Звіт про фінансові результати та виконання структури тарифів (цін) за видами діяльності» за IV квартал 2022 року;

- пункту 2.12 глави 2 Інструкції щодо заповнення форми звітності № 4а-НКРЕКП- виробництво електричної та теплової енергії (місячна) «Звіт про використання палива/енергії та стан розрахунків», затвердженої постановою НКРЕКП від 28 лютого 2019 року № 282, щодо визначення фактичних витрат на паливо для виробництва електричної та теплової енергії виходячи з розрахунків фактичних питомих витрат умовного палива, визначених відповідно до нормативних документів, згідно з якими були здійснені розрахунки питомих витрат умовного палива під час формування та встановлення НКРЕКП відповідних тарифів, а саме подати форму звітності № 4а-НКРЕКП- виробництво електричної та теплової енергії (місячна) «Звіт про використання палива/енергії та стан розрахунків» за грудень 2022 року.

Не погоджуючись із правомірністю спірних рішень відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зокрема, в силу частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 3 статті 2 КАС України визначено, що основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; 5) обов`язковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

За ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (ч. 3 ст. 3 КАС України).

Предметом розгляду у даній справі є постанова НКРЕКП «Про накладення штрафу на ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» за недотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та порушень Ліцензійних умов з виробництва електричної енергії» від 29.09.2023 № 1795 (далі постанова № 1795) та розпорядження НКРЕКП «Про усунення порушення Ліцензійних умов з виробництва електричної енергії ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» від 29.09.2023 № 270-р (далі - розпорядження № 270-р), у зв`язку з чим судом підлягає перевірка по встановленню законності чи протиправності прийняття спірних рішень суб`єктом владних повноважень, на відповідність останніх вимогам ч.2 ст. 2 КАС України, із дотриманням судом принципів адміністративного судочинства визначених частиною третьою вказаної норми процесуального законодавства.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вказана норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

«На підставі» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

«У межах повноважень» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення та вчиняти дії відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх.

«У спосіб» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» (далі - Закон №1540-VIII, в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) Регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України.

Регулятор здійснює державне регулювання шляхом: 1) нормативно-правового регулювання у випадках, коли відповідні повноваження надані Регулятору законом; 2) ліцензування діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг; 3) формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані Регулятору законом; 4) державного контролю та застосування заходів впливу; 5) використання інших засобів, передбачених законом.

Згідно з частинами першою та п`ятою статті 19 Закону № 1540-VIII Регулятор здійснює державний контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов шляхом проведення планових та позапланових виїзних, а також невиїзних перевірок відповідно до затверджених ним порядків контролю. За результатами перевірки складається акт у двох примірниках, який підписується членами комісії з перевірки.

Відповідно до статті 4 Закону № 1540-VIII основними принципами діяльності Регулятора є: 1) законність; 2) самостійність і незалежність у межах, визначених законом; 3) компетентність; 4) ефективність; 5) справедливість; 6) прогнозованість та своєчасність прийняття рішень; 7) адресність регулювання; 8) неупередженість та об`єктивність під час прийняття рішень; 9) відкритість і прозорість, гласність процесу державного регулювання; 10) недопущення дискримінації; 11) відповідальність за прийняті рішення.

У пункті 1 частини першої та пункті 1 частини другої статті 17 Закону № 1540-VIII встановлено, що для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор приймає обов`язкові до виконання рішення з питань, що належать до його компетенції. Регулятор має право приймати рішення з питань, що належать до його компетенції, які є обов`язковими до виконання.

Згідно з частиною четвертою статті 19 Закону № 1540-VIII під час здійснення державного контролю Регулятор має право: 1) вимагати від суб`єкта господарювання усунення виявлених порушень вимог цього Закону та законів, що регулюють діяльність у сфері енергетики та комунальних послуг, і ліцензійних умов; 2) фіксувати процес здійснення планового або позапланового заходу чи кожну окрему дію засобами аудіо- та відеотехніки, не перешкоджаючи здійсненню такого заходу; 3) вимагати припинення дій, що перешкоджають здійсненню державного контролю; 4) призначати експертизу, одержувати пояснення, довідки, копії документів, відомості з питань, що виникають під час державного контролю; 5) приймати обов`язкові до виконання суб`єктом господарювання, що провадить діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, рішення про усунення виявлених порушень; 6) накладати штрафні санкції та вживати заходів, передбачених законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 19 Закону № 1540-VIII суб`єкт господарювання, діяльність якого перевірялася, має право надати письмові пояснення та обґрунтування щодо проведеної перевірки та/або виявлених порушень у строк до п`яти робочих днів з дня отримання акта про результати перевірки.

У разі виявлення порушень акт про результати перевірки вноситься на засідання Регулятора, за результатами якого регулятор приймає рішення про застосування до суб`єкта господарювання, що провадить діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, санкції, передбаченої цим Законом.

Акт про результати перевірки разом із поясненнями та обґрунтуванням суб`єкта господарювання, діяльність якого перевірялася, підлягає оприлюдненню на офіційному веб-сайті Регулятора до розгляду акта на засіданні регулятора.

Відповідно до статті 22 Закону № 1540-VIII суб`єкти господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, несуть відповідальність за правопорушення у сферах енергетики та комунальних послуг, визначені законами України «Про природні монополії», «Про комбіноване виробництво теплової та електричної енергії (когенерацію) та використання скидного енергопотенціалу», «Про ринок електричної енергії», «Про ринок природного газу», «Про трубопровідний транспорт», «Про теплопостачання», «Про питну воду та питне водопостачання», «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг», «Про енергетичну ефективність» та іншими законами, що регулюють відносини у відповідних сферах.

За порушення законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг до суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у відповідній сфері та суб`єктів, що належать до особливої групи споживачів, Регулятор може застосовувати санкції у вигляді: 1) застереження та/або попередження про необхідність усунення порушень; 2) накладення штрафу; 3) зупинення дії ліцензії; 4) анулювання ліцензії.

У разі виявлення порушень законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор у 30-денний строк з дня складення акта перевірки розглядає питання відповідальності суб`єкта, щодо якого здійснювалася перевірка, його посадових осіб на своєму засіданні та приймає рішення про застосування до суб`єкта, щодо якого здійснювалася перевірка, санкцій та/або застосування адміністративного стягнення до посадової особи такого суб`єкта. При застосуванні санкцій Регулятор має дотримуватися принципів пропорційності порушення і покарання та ефективності санкцій, які мають стримуючий вплив.

Регулятор застосовує штрафні санкції до суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, у розмірах, встановлених цим Законом, законами України «Про ринок електричної енергії», «Про природні монополії», «Про питну воду та питне водопостачання», «Про ринок природного газу», «Про теплопостачання», «Про енергетичну ефективність».

Суб`єкт не може бути притягнений до відповідальності за порушення законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг, якщо минув строк давності притягнення до відповідальності. Строк давності притягнення до відповідальності за порушення ліцензійних умов та/або законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг становить п`ять років з дня вчинення порушення, а в разі триваючого порушення - з дня закінчення вчинення порушення.

Згідно з частинами першою-третьою статті 77 Закону № 2019-VIII учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом.

Правопорушеннями на ринку електричної енергії є, зокрема, порушення ліцензіатами відповідних ліцензійних умов провадження господарської діяльності та недотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії (п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 77 Закону № 2019-VIII).

У разі скоєння правопорушення на ринку електричної енергії до відповідних учасників ринку можуть застосовуватися санкції у виді: 1) попередження про необхідність усунення порушень; 2) штрафу; 3) зупинення дії ліцензії; 4) анулювання ліцензії.

Відповідно до положень пункту 4 частини четвертої статті 77 статті 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» (далі Закон №2019-VIII, в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) Регулятор у разі вчинення правопорушення на ринку електричної енергії приймає у межах своїх повноважень рішення про накладення штрафів на учасників ринку (крім споживачів, що не є учасниками оптового енергетичного ринку), беручи до уваги характер, тривалість та серйозність порушення, розмір заподіяної шкоди та розмір потенційного доходу, який міг бути отриманий внаслідок порушення, у таких розмірах від 5 тисяч (85 000 грн) до 100 тисяч (1 700 000 грн) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - на суб`єкт господарювання, що провадять господарську діяльність на ринку електричної енергії, що підлягає ліцензуванню, зокрема за недотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

Згідно з частиною п`ятою статті 77 Закону № 2019-VIII при визначенні санкцій за порушення, передбачені цією статтею, Регулятор та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в галузі електроенергетики, враховують серйозність і тривалість правопорушення, наслідки правопорушення для інтересів ринку електричної енергії та учасників ринку, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини.

Поведінка правопорушника, спрямована на зменшення негативних наслідків правопорушення, негайне припинення правопорушення після його виявлення, сприяння виявленню правопорушення Регулятором та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в галузі електроенергетики, під час перевірки вважаються пом`якшуючими обставинами.

Частиною шостою зазначеної статті визначено, що рішення Регулятора про застосування санкцій за правопорушення, передбачені цією статтею, може бути прийнято протягом 30-денного строку з дня складення акта перевірки.

Рішення Регулятора оформлюються постановами, крім рішень щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення контролю, які оформлюються розпорядженнями (ч. 5 ст. 14 Закону № 1540-VIII).

З приводу порушень, за які спірною постановою № 1795 на позивача накладено штраф, суд зазначає таке.

Постановою № 1795 встановлено порушення пункту 10.6 глави 10 Порядку контролю за дотриманням ліцензіатами, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов, затвердженого постановою НКРЕКП від 14 червня 2018 року № 428 (далі також порядок № 428) у частині надання ліцензіатом до НКРЕКП належним чином завірених копій документів, що підтверджують сплату штрафу, протягом п`яти робочих днів з дня сплати штрафу.

Відповідач вказує, що ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» сплатило штраф 20.09.2021 та повідомило НКРЕКП листом 08.10.2021 № 22/2188 з недотриманням терміну на 9 робочих днів.

Суд зазначає, що відповідно до п. 10.6 глави 10 Порядку №428 ліцензіати, на яких накладено штраф, зобов`язані сплатити його у 30-денний строк з дня одержання копії постанови про накладення штрафу, крім випадку, передбаченого пунктом 11.3 глави 11 цього Порядку. Протягом п`яти робочих днів з дня сплати штрафу ліцензіат зобов`язаний надати НКРЕКП належним чином завірені копії документів, що підтверджують сплату штрафу.

За заявою ліцензіата, на якого накладено штраф, НКРЕКП своїм рішенням має право відстрочити або розстрочити сплату накладеного нею штрафу.

Позивач не заперечує порушення строку сплати штрафу, не надав суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про неможливість своєчасного виконання зазначеного обов`язку. Суд зазначає, що посилання на протиепідеміологічні заходи спричинені COVID-19 не спростовують факт вчинення порушення, не є обставиною для уникнення відповідальності.

Отже, оскаржувана постанова в частині встановлення зазначеного порушення є обґрунтованою.

Постановою № 1795 встановлено порушення пункту 2.12 глави 2 Інструкції щодо заповнення форми звітності № 4-НКРЕКП-виробництво електричної та теплової енергії (квартальна) «Звіт про фінансові результати та виконання структури тарифів (цін) за видами діяльності», затвердженої постановою НКРЕКП від 28 лютого 2019 року № 282, щодо розподілення фактичних витрат (крім витрат на паливо) між видами виробництва пропорційно фактичним витратам умовного палива на виробництво електричної енергії та теплової енергії у разі неможливості віднесення окремих видів витрат безпосередньо до певного виду господарської діяльності та визначення фактичних витрат на паливо для виробництва електричної та теплової енергії виходячи з розрахунків фактичних питомих витрат умовного палива, визначених відповідно до нормативних документів, згідно з якими були здійснені розрахунки питомих витрат умовного палива під час формування та встановлення НКРЕКП відповідних тарифів.

Також, відповідачем встановлено порушення пункту 2.12 глави 2 Інструкції щодо заповнення форми звітності № 4а-НКРЕКП-виробництво електричної та теплової енергії (місячна) «Звіт про використання палива/енергії та стан розрахунків», затвердженої постановою НКРЕКП від 28 лютого 2019 року № 282, щодо визначення фактичних витрат на паливо для виробництва електричної та теплової енергії виходячи з розрахунків фактичних питомих витрат умовного палива, визначених відповідно до нормативних документів, згідно з якими були здійснені розрахунки питомих витрат умовного палива під час формування та встановлення НКРЕКП відповідних тарифів.

У Обґрунтуванні до проєкту постанови № 1795 відповідач вказав, що ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» при наданні форми звітності № 4-НКРЕКП за IV квартал 2022 року та № 4а НКРЕКП за грудень 2022 року не дотримано вимог постанови НКРЕКП від 28.02.2019 № 282 із змінами, внесеними постановою НКРЕКП від 17.01.2023 №102, а саме, що фактичні витрати на паливо для виробництва електричної та (або) теплової енергії визначаються виходячи з розрахунків фактичних питомих витрат умовного палива, визначених відповідно до нормативних документів, згідно з якими були здійснені розрахунки питомих витрат умовного палива під час формування та встановлення НКРЕКП відповідних тарифів.

Щодо порушення позивачем порядку заповнення форм № 4-НКРЕКП та № 4а-НКРЕКП суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2.10 Інструкції щодо заповнення форми звітності № 4-НКРЕКП-виробництво електричної та теплової енергії (квартальна) «Звіт про фінансові результати та виконання структури тарифів (цін) за видами діяльності», затвердженої постановою НКРЕКП від 28 лютого 2019 року № 282 (у редакції на момент прийняття постанови № 1795), усі показники форми звітності № 4-НКРЕКП-виробництво електричної та теплової енергії (квартальна) мають ґрунтуватися на достовірних даних первинного (бухгалтерського) обліку, що забезпечує можливість порівняння і контролю даних.

Згідно з пунктом 2.10 Інструкції щодо заповнення форми звітності № 4а-НКРЕКП-виробництво електричної та теплової енергії (місячна) «Звіт про використання палива/енергії та стан розрахунків», затвердженої постановою НКРЕКП від 28 лютого 2019 року № 282 (у редакції на момент прийняття постанови № 1795), усі показники форми звітності № 4а-НКРЕКП-виробництво електричної та теплової енергії (місячна) мають ґрунтуватися на достовірних даних первинного (бухгалтерського) та управлінського обліку.

Пунктом 2.12 Інструкції щодо заповнення форми звітності № 4-НКРЕКП-виробництво електричної та теплової енергії (квартальна) «Звіт про фінансові результати та виконання структури тарифів (цін) за видами діяльності» та пункту 2.12 Інструкції щодо заповнення форми звітності № 4а-НКРЕКП-виробництво електричної та теплової енергії (місячна) «Звіт про використання палива/енергії та стан розрахунків», затверджених постановою НКРЕКП від 28 лютого 2019 року № 282, визначено, що у формах звітності фактичні витрати (крім витрат на паливо) розподіляються між видами виробництва пропорційно фактичним витратам умовного палива на виробництво електричної енергії та теплової енергії у разі неможливості віднесення окремих видів витрат безпосередньо до певного виду господарської діяльності. Фактичні витрати на паливо для виробництва електричної та (або) теплової енергії у формі звітності № 4-НКРЕКП-виробництво електричної та теплової енергії (квартальна) визначаються виходячи з розрахунків фактичних питомих витрат умовного палива, визначених відповідно до нормативних документів, згідно з якими були здійснені розрахунки питомих витрат умовного палива під час формування та встановлення НКРЕКП відповідних тарифів.

Зазначені інструкції були доповнені пунктами 2.12 на підставі постанови НКРЕКП від 17 січня 2023 року № 102.

У грудні 2021 року позивачем запроваджено Стандарт підприємства «Питомі витрати палива на відпущену електричну енергію та теплоту при їх комбінованому виробництві на ТЕЦ ТОВ «Євро-Реконструкція» при спалюванні природного газу, вугілля та змішаного палива (вугілля-газ)». Розробником стандарту виступило Приватне акціонерне товариство по пуску, налагодженню, удосконаленню технології та експлуатації електростанцій і мереж ЛЬВІВОРГРЕС (ПрАТ «ЛЬВІВОРГРЕС») (далі стандарт підприємства).

Тобто, зазначені інструкції були доповнені пунктами 2.12 після впровадження позивачем стандарту підприємства.

Відповідно до п. 2.10 Інструкції щодо заповнення форми звітності № 4-НКРЕКП-виробництво електричної та теплової енергії (квартальна) «Звіт про фінансові результати та виконання структури тарифів (цін) за видами діяльності», затвердженої постановою НКРЕКП від 28 лютого 2019 року № 282, усі показники форми звітності № 4-НКРЕКП-виробництво електричної та теплової енергії (квартальна) мають ґрунтуватися на достовірних даних первинного (бухгалтерського) обліку, що забезпечує можливість порівняння і контролю даних.

Згідно з пунктом 2.10 Інструкції щодо заповнення форми звітності № 4а-НКРЕКП-виробництво електричної та теплової енергії (місячна) «Звіт про використання палива/енергії та стан розрахунків», затвердженої постановою НКРЕКП від 28 лютого 2019 року № 282, усі показники форми звітності № 4а-НКРЕКП-виробництво електричної та теплової енергії (місячна) мають ґрунтуватися на достовірних даних первинного (бухгалтерського) та управлінського обліку.

Згідно з п. 1.10 Порядку (правил) організації та ведення обліку за ліцензованими видами діяльності суб`єктами господарювання у сфері теплопостачання, затвердженого Постановою НКРЕКП від 10 жовтня 2017 року № 1223 (у редакції на момент прийняття постанови № 1795), облік за ліцензованими видами діяльності ґрунтується на даних бухгалтерського та внутрішньогосподарського (управлінського) обліку та є способом деталізації фінансової інформації відповідно до вимог, що визначені цим Порядком (правилами), і обмежень НКРЕКП у частині ліцензованих видів діяльності. Забезпечення окремих регуляторних вимог досягається засобами внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, тобто шляхом застосування методик калькулювання, алгоритмів, розрахунків та розподілів.

Пунктом 1.11 (у редакції на момент прийняття постанови № 1795) зазначеного порядку передбачено, що положення цього Порядку (правил) не змінюють і не відміняють бухгалтерський облік, а також вимоги до формування фінансової та податкової звітності.

З урахуванням п. 2.10 Інструкції щодо заповнення форми звітності № 4-НКРЕКП-виробництво електричної та теплової енергії (квартальна) «Звіт про фінансові результати та виконання структури тарифів (цін) за видами діяльності» та пункту 2.10 Інструкції щодо заповнення форми звітності № 4а-НКРЕКП-виробництво електричної та теплової енергії (місячна) «Звіт про використання палива/енергії та стан розрахунків», затверджених постановою НКРЕКП від 28 лютого 2019 року № 282, визначальним для формування показників звітності є їх відповідність достовірним даним бухгалтерського обліку.

Після прийняття постанови НКРЕКП від 17 січня 2023 року № 102, пункти 2.10 інструкцій не зазнали змін. Тобто, вимога щодо формування звітності на підставі достовірних даних первинного (бухгалтерського) обліку, що забезпечує можливість порівняння і контролю даних, була чинною на час виникнення спірних правовідносин.

Наведене узгоджується із правовими висновками, що викладені у постановах Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 320/28285/23 та від 7 лютого 2025 року у справі № 320/36721/23, на які посилається позивач. Зокрема, у пунктах 60, 65 67 постанови Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 320/28285/23 зазначено, що:

« 60. Ліцензійними умовами провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 27 грудня 2017 року № 1467, не передбачено вимог щодо обов`язкового застосування галузевих нормативних документів, зокрема ГКД 34.09.100-2003, який у вільному доступі відсутній.…

65. Нормами чинного законодавства України не передбачено повноважень НКРЕКП щодо встановлення правил (стандартів) ведення бухгалтерського обліку. Постанова НКРЕКП від 17 січня 2023 року № 102 не є актом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері бухгалтерського обліку у розумінні частини 2 статті 6 Закону України «Про бухгалтерський облік та звітність» та не є актом, який впроваджує, змінює або тлумачить національні або міжнародні стандарти фінансової звітності та бухгалтерського обліку.

66. Постанова НКРЕКП від 17 січня 2023 року № 102 не є підставою для внесення змін до облікової політики позивача та до зміни методів та правил обліку використаного палива та/або інших активів при комбінованому виробництві теплової та електричної енергії, складання та подання фінансової (бухгалтерської) звітності.

67. Ліцензійними умовами та іншими нормативно-правовими нормами не заборонено Товариству використовувати власну методику визначення розподілу витрат палива на відпущену енергетичну та теплову енергію».

У висновку, Акт № 381 та Обґрунтування до проєкту постанови № 1795 не містять висновків щодо ведення позивачем бухгалтерського обліку з порушенням установлених правил.

Постанова НКРЕКП від 17.01.2023 № 102 не є підставою для внесення змін до облікової політики позивача та до зміни методів та правил обліку використаного палива та/або інших активів при комбінованому виробництві теплової та електричної енергії, складання та подання фінансової (бухгалтерської) звітності.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що постанова № 1795 в частині накладення штрафу за порушення пункту 2.12 глави 2 Інструкції щодо заповнення форми звітності № 4-НКРЕКП-виробництво електричної та теплової енергії (квартальна) «Звіт про фінансові результати та виконання структури тарифів (цін) за видами діяльності», затвердженої постановою НКРЕКП від 28 лютого 2019 року № 282, є необґрунтованою.

Суд зазначає також, що за ст.108 КАС України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу.

Згідно частин 1-2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У відповідності до ст.112 КАС України учасники справи мають право подати до суду висновок експерта у галузі права щодо: 1) застосування аналогії закону чи аналогії права; 2) змісту норм іноземного права згідно з їх офіційним або загальноприйнятим тлумаченням, практикою застосування, доктриною у відповідній іноземній державі. Висновок експерта у галузі права не може містити оцінки доказів, вказівок про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про переваги одних доказів над іншими, про те, яке рішення має бути прийнято за результатами розгляду справи.

За ст. 113 КАС України висновок експерта у галузі права не є доказом, має допоміжний (консультативний) характер і не є обов`язковим для суду. Суд може посилатися в рішенні на висновок експерта у галузі права як на джерело відомостей, які в ньому містяться, та має зробити самостійні висновки щодо відповідних питань.

Позиції сторін щодо застосованих ліцензіатом у справі висновків науково-правової експертизи від 09.03.2023 №126/32-е, від 17.05.2022 №126/39-е та від 19.07.2022 №126/59-е щодо оцінки норми права, суд враховує але зазначає, що застосовані висновки не змінюють позиції суду та суд зауважує, що у розумінні положень ст. 72, ст. 101, ст. 103, ст. 112, ст. 113 КАС України останні не підпадають під визначення висновку експерта в галузі права, предметом висновку експерта не можуть бути питання права, працівник інституту не був попереджений про кримінальну відповідальність.

Означене судом також застосовується щодо висновків експертів від 04.08.2022 №10766/22-72/10767/22-46 та від 21.07.2023 №13648/23-71, які базуються на оцінці вищезастосованих висновків науково-правових експертиз, застосованих позивачем.

Також, відповідачем було встановлено порушення підпунктів 6 та 9 пункту 3.1 глави 3 Інструкції щодо заповнення форми звітності № 6-НКРЕКП-моніторинг-виробництво (місячна) «Звіт про участь на балансуючому ринку», затвердженої постановою НКРЕКП від 29 березня 2019 року № 450.

На сторінках 2 та 3 Обґрунтування до проєкту постанови № 1795 НКРЕКП зазначено, що порушення стосується зазначення обсягів отриманих коштів за надані послуги з балансування на завантаження/розвантаження в торговій зоні «ОЕС України» в тис. грн з точністю до п`яти знаків після коми, а саме наявні розбіжності у звітах за формою № 6-НКРЕКП-моніторинг-виробництво (місячна) «Звіт про участь на балансуючому ринку» з даними облікової документації ліцензіата та актами купівлі-продажу балансуючої електричної енергії.

Позивач не заперечує факт вчинення порушення, однак зазначає, що під час проведення перевірки направив до НКРЕКП виправлені форми звітності.

Відповідач вказує, що Товариство 11.09.2023, тобто під час перевірки, надіслало до НКРЕКП скориговані форми № 6-НКРЕКП- моніторинг-виробництво за січень-грудень 2021 року та січень-грудень 2022 року (що наведено в таблиці 3.17.2 п. 3.17 Акту №381), а саме:

- у звітах № 6-НКРЕКП за січень грудень 2021 та січень грудень 2022 року у графи «обсяг отриманих коштів ППБ від ОСП (без ПДВ) за надані послуги з балансування» не зазначений обсяг отриманих коштів ППБ від ОСП (без ПДВ) за надані послуги з балансування на завантаження в торговій зоні «ОЕС України»;

- у звіті № 6-НКРЕКП за січень 2021 року у графі 6 «обсяг сплачених коштів ППБ до ОСП (без ПДВ) за надані послуги з балансування» не зазначено обсяг сплачених коштів ППБ від ОСП (без ПДВ) за надані послуги з балансування на розвантаження в торговій зоні «ОЕС України»;

- у звітах № 6-НКРЕКП за лютий грудень 2021 року та січень грудень 2022 року у графі 6 «обсяг сплачених коштів ППБ до ОСП (без ПДВ) за надані послуги з балансування» Ліцензіатом зазначені суми, що дорівнюють вартості послуги (графа 5), які при цьому не відповідають даним обліку щодо фактичної сплати за надані послуги з балансування на розвантаження.

Разом з тим, відповідач не погоджується із тим, що подання ліцензіатом виправленої звітності після закінчення перевірки є свідченням про усунення порушення, наполягає на факті встановленого порушення саме на момент проведення перевірки.

Як зазначено вище судом, згідно з частиною п`ятою статті 77 Закону № 2019-VIII, в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) при визначенні санкцій за порушення, передбачені цією статтею, Регулятор та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в галузі електроенергетики, враховують серйозність і тривалість правопорушення, наслідки правопорушення для інтересів ринку електричної енергії та учасників ринку, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини.

Поведінка правопорушника, спрямована на зменшення негативних наслідків правопорушення, негайне припинення правопорушення після його виявлення, сприяння виявленню правопорушення Регулятором та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в галузі електроенергетики, під час перевірки вважаються пом`якшуючими обставинами.

За частиною п`ятою статті 77 Закону № 2019-VIII негайне припинення правопорушення після його виявлення під час перевірки вважається пом`якшуючою обставиною, але не звільняє від відповідальності.

Суд зазначає, що усунення ліцензіатом встановленого перевіркою порушення під час проведення такої перевірки є пом`якшуючою обставиною, але не звільняє ліцензіата від відповідальності за встановлене порушення.

Відтак, суд зазначає, що оскаржувана постанова в частині встановлення зазначеного порушення є обґрунтованою.

У постанові № 1795 встановлено порушення п. 10.10 розділу Х Правил ринку (у редакції, що діяла до 07 травня 2022 року) та пункту 10.9 розділу Х Правил ринку (у редакції, що діяла з 07 травня 2022 року) у частині обов`язкового подання виробниками електричної енергії, крім мікро-, міні-, малих гідроелектростанцій та електричних станцій, що виробляють електричну енергію з альтернативних джерел енергії, та імпортерів, заявки на продаж електричної енергії на РДН не менше 10 % від сумарного обсягу відпуску електричної енергії всіма одиницями відпуску електричної енергії у кожному розрахунковому періоді доби постачання.

Відповідно до п. 10.10 (з 07.05.2022 п. 10.9) Правил ринку для виробників електричної енергії, крім мікро-, міні-, малих гідроелектростанцій та електричних станцій, що виробляють електричну енергію з альтернативних джерел енергії, та імпортерів у кожному розрахунковому періоді доби постачання гранична нижня межа обов`язкової заявки щодо продажу електричної енергії на РДН становить 10 відсотків від сумарного обсягу відпуску електричної енергії всіма одиницями відпуску такого виробника в цьому розрахунковому періоді. ОСП забезпечує щодекадну перевірку дотримання учасниками ринку вимоги цього абзацу та повідомляє Регулятору про випадки її порушення учасниками ринку.

Позиція позивача обмежується посиланням на те, що при складанні заявок на продаж та визначення обов`язкового продажу на РДН з період 01.01.2021-31.12.2022, він орієнтується на плановий обсяг відпуску електричної енергії. При цьому, коливання фактичного відпуску позивач пояснює технічними особливостями роботи станції, зокрема наявністю поперечних зв`язків, залежністю від виробництва теплової енергії, якістю палива та нерівномірністю регулювання частоти обертання турбіни.

Як встановлено перевіркою та судом, ліцензіатом у періоді з 01.11.2021 по 31.04.2022 недотримано вимоги пункту 10.10 розділу X ПРЕЕ у 129 годинах, а саме у листопаді 2021 року 9 годин, у грудні 2021 року 21 година, у квітні 2022 року у 99 годинах та у періоді з 01 травня по 31 грудня 2022 року (включно) недотримано вимоги пункту 10.9 розділу Х ПРЕЕ у травні 2022 року у 18 годинах, у вересні 2022 року у 2 годинах, у листопаді 2022 року у 15 годинах.

Суд вказує, що вимоги до подачі заявки ліцензіатом визначені законодавством, належних та допустимих доказів на підтвердження встановлених перевіркою порушень та зазначеним вище обставинам, позивачем не надано.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується порушення позивачем у спірному періоді п. 10.10 (з 07.05.2022 п. 10.9) Правил ринку, спірна постанова №1795 в даній частині є обґрунтованою.

Постановою № 1795 встановлено порушення пункту 2.2 глави 2 Ліцензійних умов, а саме підпункту 3 щодо обов`язку ліцензіата сплачувати щоквартально, протягом перших 30 днів кварталу, наступного за звітним, внески на регулювання, що визначаються рішенням НКРЕКП.

Відповідач вказує, що ТОВ «Євро-Реконструкція» не здійснило оплату внесків на регулювання за ІІІ та ІV квартали 2021 року у розмірі 122,69 тис. грн та 338,57 тис. грн. відповідно. Ця заборгованість була сплачена Ліцензіатом протягом лютого липня 2022 року.

Суд зазначає, що пунктом 7 Порядку розрахунку та встановлення ставки внесків на регулювання, затвердженої постановою НКРЕКП від 06.04.2017 № 491 передбачено, що внески на регулювання сплачуються щоквартально суб`єктами господарювання до спеціального фонду державного бюджету протягом перших 30 днів поточного кварталу, наступного за звітним. Сплачені понад необхідний розмір внески на регулювання не підлягають поверненню і враховуються при сплаті внеску на регулювання в наступних періодах.

У акті № 381 (стор. 18) встановлено, що кінцевий термін сплати внеску за ІІІ та IV квартал 2021 року припав на 30.07.2021 та 30.10.2021 відповідно. ТОВ «Євро-Реконструкція» фактично сплатило заборгованість протягом лютого-липня 2022 року.

Суд застосовує частину 6 статті 77 Закону № 2019-VII та зазначає, що даною нормою визначено, що застосування санкцій, передбачених цією статтею, не допускається, якщо правопорушення було виявлено через п`ять або більше років після його скоєння (у разі триваючого порушення - його припинення) або виявлення його наслідків.

За частиною четвертою статті 22 Закону №1540-VIII передбачено, що суб`єкт не може бути притягнений до відповідальності за порушення законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг, якщо минув строк давності притягнення до відповідальності. Строк давності притягнення до відповідальності за порушення ліцензійних умов та/або законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг становить п`ять років з дня вчинення порушення, а в разі триваючого порушення - з дня закінчення вчинення порушення.

Аналогічне положення міститься в пункті 10.1 Порядку № 428.

Разом з тим, частиною п`ятою статті 13 Закону № 1540-VIII встановлено, що штраф за несплату внеску на регулювання або сплату його не в повному обсязі може бути накладено протягом 6 місяців з дня виявлення правопорушення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Аналогічне положення містить пункт 11.4 Порядку № 428.

Суд зазначає, що у даному випадку частина п`ята статті 13 Закону № 1540-VIII є спеціальною нормою, що регулює відповідальність саме за порушення, пов`язані із несплатою внесків на регулювання.

Оскільки кінцевий термін сплати внеску за ІІІ та IV квартал 2021 року припав на 30.07.2021 та 30.10.2021 відповідно, а фактично заборгованість була сплачена протягом лютого-липня 2022 року, на дату винесення постанови № 1795, тобто на 29.09.2023, строк давності притягнення до відповідальності за це правопорушення сплинув.

Отже, оскаржувана постанова в цій частині є необґрунтованою.

Також, постановою № 1795 встановлено порушення підпункту 5 щодо виконання рішень НКРЕКП у строки, встановлені відповідним рішенням та чинним законодавством, а саме пункту 2 постанови НКРЕКП від 19 серпня 2020 року № 1571 «Про затвердження Змін до Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії» щодо подання до НКРЕКП інформації згідно з додатком 3 до Ліцензійних умов, протягом трьох місяців з дня набрання чинності цією постановою. Постанова набула чинності 20.10.2021.

Відповідачем встановлено, що ТОВ «Євро-Реконструкція» не надало до НКРЕКП у строк до 20.01.2021 інформацію згідно з додатком 3 до Ліцензійних умов про підтвердження відсутності здійснення контролю за діяльністю суб`єкта господарювання у значенні, наведеному у статті 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції», резидентами держав, що здійснюють збройну агресію проти України у значенні, наведеному у статті 1 Закону України «Про оборону України».

Під час проведення перевірки ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» листом від 04.09.2023 № 12/5-18/2030 (вх. НКРЕКП від 05.09.2023 №21817/1-23) подано до НКРЕКП відповідну інформацію, що спростовує доводи відповідача про не надання вказаної інформації під час перевірки, враховуючи, що акт перевірки складено 11.09.2023.

Суд застосовуючи вищезгадані положення частини п`ятої статті 77 Закону № 2019-VIII щодо пом`якшуючих обставин для ліцензіата в разі усунення порушення до закінчення перевірки, зазначає, що таке усунення порушення, хоч і вчасне, але не звільняє від відповідальності ліцензіата за встановлений факт вчинення ним такого порушення.

Отже, оскаржувана постанова в частині встановлення зазначеного порушення є обґрунтованою.

Постановою № 1795 встановлено порушення підпункту 5 пункту 2.2 глави 2 Ліцензійних умов щодо виконання рішень НКРЕКП у строки, встановлені відповідним рішенням та чинним законодавством, а саме пунктів 2 та 5 Тимчасового порядку щодо надання до НКРЕКП інформації згідно з додатками 1 3 до Тимчасового порядку.

Так, положеннями п. 2 Тимчасового порядку визначено, що ліцензіати узагальнюють результати обстеження пошкоджених об`єкта виробництва електричної та/або теплової енергії та щомісяця до 20 числа місяця, наступного за звітним, надає актуалізовану інформацію на електронну адресу НКРЕКП у форматі Excel згідно з додатком 1 до цього Тимчасового порядку та на офіційну електронну адресу НКРЕКП із накладенням кваліфікованого електронного підпису.

Положеннями пункту 5 Тимчасового порядку ліцензіатів зобов`язано щомісяця до 25 числа місяця, наступного за звітним, надавати до НКРЕКП на електронну адресу НКРЕКП та на офіційну адресу НКРЕКП із накладенням кваліфікованого електронного підпису:

детальний перелік виконаних заходів, відновлювальних робіт щодо об`єктів виробництва електричної та/або теплової енергії та/або їх складових, пошкоджених внаслідок проведення бойових дій (у форматі Ехсеl) згідно з додатком 2 до цього Тимчасового порядку):

дефектні акти (акти технічного огляду тощо), фото або відеоматеріали наслідків пошкодження (за наявності);

інформацію (у вигляді накладних або довідок з бухгалтерського обліку (у форматі pdf)) про вартість використаних матеріалів і обладнання, а саме повторного використання (б/в), не використаного нового, що знаходиться на складах компанії, гуманітарної допомоги: перелік обладнання (із зазначенням об`єктів), отриманого та використаного як гуманітарна допомога станом на звітну дату та за звітний період (у форматі Excel згідно з додатком 3 до цього Тимчасового порядку);

відповідні акти виконаних робіт в електронній формі (у форматі pdf), а також електронний варіант інформаційної моделі програмного кошторисного комплексу: обґрунтування вартості матеріалів та обладнання (цінові пропозиції (прайси) виробників, результати публічної закупівлі тощо).

Відповідач вказує, що ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» не надавало інформацію відповідно до положень пунктів 2 та 5 Тимчасового порядку до НКРЕКП протягом періоду, що перевіряється.

Судом встановлено, що не заперечується відповідачем, листами від 11.08.2023 № 19/5-18/1868 та від 04.09.2023 №12/5-18/2030 позивач надав до НКРЕКП інформацію щодо відсутності здійснення контролю за діяльністю суб`єкта господарювання у значенні, наведеному у статті 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції», резидентами держав, що здійснюють збройну агресію проти України у значенні, наведеному у статті 1 Закону України «Про оборону України» та щодо пошкоджених об`єктів внаслідок бойових дій станом на 11 серпня 2023 року згідно з додатками 1-3 до Тимчасового порядку.

Та, як встановлено, позивач не заперечує факти вчинених порушень підпункту 5 пункту 2.2 глави 2 Ліцензійних умов, посилався на чисельні захворювання працівників на коронавірусну хворобу (COVID-19), віддалений режим роботи та обмежений доступ до приміщень через загрози ракетних обстрілів, а також акцентував увагу на усуненні порушень під час проведення перевірки.

Однак суд зазначає, що у матеріалах відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджувати існування обставин, що не залежали від волі позивача та унеможливили виконання підпункту 5 пункту 2.2 глави 2 Ліцензійних умов.

Отже, оскаржувана постанова в частині встановлення зазначеного порушення є обґрунтованою.

Також, у постанові № 1795 відповідачем встановлено порушення ТОВ «Євро-Реконструкція» підпункту 8 у частині надання до НКРЕКП інформації (даних, відомостей, звітності), необхідної для виконання НКРЕКП своїх повноважень та функцій, в обсягах та у строки (не менше десяти робочих днів для надання копій документів, пояснень тощо), встановлені НКРЕКП.

Звітність відповідно вимог постанов НКРЕКП від 28.02.2019 № 282 «Про затвердження форм звітності НКРЕКП для учасників ринку електричної енергії та інструкцій щодо їх заповнення» (зі змінами), від 29.03.2019 № 450 «Про затвердження форм звітності з моніторингу для учасників ринку електричної енергії та інструкцій щодо їх заповнення» (зі змінами) та від 17.03.2022 № 346 «Про надання інформації під час особливого періоду» (у редакції постанови НКРЕКП від 26.03.2022 № 353 звітність подається ліцензіатом в електронному вигляді.

Постановою НКРЕКП від 01.03.2022 № 335 «Про врегулювання деяких питань на строк запровадження (введення) воєнного стану в Україні» (зі змінами) (далі Постанова № 335) продовжено терміни подання звітності та інформації суб`єктами господарювання, які є ліцензіатами НКРЕКП, крім оператора системи передачі та оператора ринку, яка подається відповідно до постанов НКРЕКП, зокрема від 28.02.2019 № 282 «Про затвердження форм звітності НКРЕКП для учасників ринку електричної енергії та інструкцій щодо їх заповнення».

Підпунктом 1 пункту 2 постанови НКРЕКП від 21.06.2022 № 622 «Про внесення зміни до постанови НКРЕКП від 01.03.2022 року № 335» (далі Постанова № 622) визначено, що суб`єкти господарювання, які є ліцензіатами НКРЕКП мають подати звітність та інформацію, яка подається відповідно до постанови НКРЕКП від 28.02.2019 № 282 «Про затвердження форм звітності НКРЕКП для учасників ринку електричної енергії та інструкцій щодо їх заповнення».

Згідно пункту 3 Постанови № 622 звітність та інформація, зазначена у пункті 2 цієї постанови, яка мала бути подана у період з 24.02.2022 до дня набрання чинності цією постановою, подається протягом місяця з дня оприлюднення цієї постанови.

День оприлюднення Постанови № 622 на офіційному веб-сайті Регулятора 23.06.2022.

Тобто звітність відповідно до Постанови № 282, яка мала бути подана у період з 24.02.2022, необхідно було надати до НКРЕКП до 23.07.2022.

Перевіркою встановлено зокрема, що ТОВ «Євро-Реконструкція було подано до НКРЕКП з порушенням термінів:

форму № 4а-НКРЕКП за грудень 2021 року на 17 днів (подано 11.02.2022), за лютий-квітень, за червень 2022 року на 1 день (подано 26 липня 2022 року), за липень 2022 року на 13 днів (подано 07.09.2022), за грудень 2022 року на 20 днів (подано 14.02.2023),

форму № 4-НКРЕКП за ІІ квартал 2021 року на 18 днів (подано 17.08.2021 ), за III квартал 2022 року на 8 днів (подано 08.11.2022), за IV квартал 2022 на 14 днів (подано 15.03.2023),

додаток 3 до форми № 4-НКРЕКП за І квартал 2021 року на 3 дні (подано 29 квітня 2021 року), за ІІ квартал 2021 року на 22 дні (подано 17 серпня 2021 року), за III квартал 2021 року на 6 днів (подано 01.11.2021), за ІІ квартал 2022 року на 6 днів (подано 01.08.2022), за III квартал 2022 року на 13 днів (подано 08.11.2022). за IV квартал 2022 на 21 день (подано 22.02.2023);

форму № 4 Т-НКРЕКП за жовтень та грудень 2021 року на 6 та 11 днів відповідно (подано 06.12.2021 та 11.02.2022).

Крім того, позивачем не подано до НКРЕКП:

в електронному вигляді з накладенням кваліфікованого електронного підпису форму № 4-НКРЕКП та додаток 3 до форми № 4-НКРЕКП за IV квартал 2021 року (форму № 4-НКРЕКП подано 11.03.2022 в електронному вигляді без накладення кваліфікованого електронного підпису, додаток 3 до форми звітності № 4-НКРЕКП 02.02.2022 в паперовому вигляді).

Перевіркою також встановлено, що відповідно до вимог постанови НКРЕКП від 17.03.2022 № 346 «Про надання інформації під час особливого періоду» (у редакції постанови НКРЕКП від 26 березня 2022 року № 353 «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 17 березня 2022 року № 346») (далі Постанова № 346), суб`єкти господарювання, що мають ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії (крім виробників, що здійснюють виробництво електричної енергії з альтернативних джерел енергії (а з використанням гідроенергії ? вироблену лише мікро-, міні та малими гідроелектростанціями)) мають подавати Регулятору інформацію щодо діяльності виробника на ринку електричної енергії відповідно до форми, визначеної додатком 4 до Постанови № 346 (далі Додаток 4), за кожну календарну декаду місяця не пізніше дня, наступного за звітною декадою, а інформацію щодо виробництва електричної енергії та теплової енергії відповідно до форми, визначеної додатком 5 до Постанови № 346 (далі Додаток 5) за звітний період (місяць), щомісяця до 30 числа місяця, наступного за звітним періодом виключно в електронному вигляді у форматі «xls» або «xlsx» через захищений цифровий канал зв`язку, доступ до якого надається після отримання НКРЕКП інформації, визначеної додатком 6 до Постанови № 346.

Постановою НКРЕКП від 28.06.2022 № 647 (набрання чинності 28.06.2022) внесено зміни до Постанови НКРЕКП № 346, якими зокрема виключено обов`язок вищевказаних суб`єктів господарювання подавати до НКРЕКП Додатки 4 та 5.

Однак, НКРЕКП зафіксовано в Акті № 381, що ТОВ «Євро-Реконструкція» подало до НКРЕКП з порушенням терміну:

Додаток 4 за III декаду березня 2022 року декаду квітня 2022 року на 20 днів ( подано 21.04.2022), за 1 на 10 днів (подано 21.04.2022), за 1 декаду червня 2022 року на 1 день (подано 14.06.2022);

Додаток 5 за лютий 2022 року на 33 дні (подано 02.05.2022).

У Обґрунтуванні до проєкту постанови № 1795 відповідач вказав, що позивач подав до НКРЕКП форми звітності та інформацію з порушенням термінів від 1 до 33 днів. Крім цього, позивач не подавав до НКРЕКП в електронному вигляді з накладенням кваліфікованого електронного підпису форму № 4-НКРЕКП та додаток 3 до форми № 4-НКРЕКП за IV квартал 2021 року (форму № 4-НКРЕКП подано 11.03.2022 в електронному вигляді без накладення кваліфікованого електронного підпису, додаток 3 до форми звітності № 4-НКРЕКП 02.02.2022 в паперовому вигляді).

11.09.2023, тобто під час перевірки, ТОВ «Євро-Реконструкція» подало до НКРЕКП в електронному вигляді з накладенням кваліфікованого електронного підпису форму № 4-НКРЕКП та додаток 3 до форми № 4-НКРЕКП за IV квартал 2021 року, проти чого не заперечує відповідач.

Враховуючи положення частини п`ятої статті 77 Закону № 2019-VIII подання звітності до НКРЕКП 11.09.2023 є пом`якшуючою обставиною, але за сформованою позицією суду не звільняє від відповідальності ліцензіата за факт встановленого порушення. Доводи позивача також щодо ковідних обмежень і ведення в країні воєнного стану не є пом`якшуючим обставинами та не є підставами для звільнення від відповідальності.

Отже, оскаржувана постанова в частині встановлення зазначеного порушення є обґрунтованою.

Постановою № 1795 встановлено порушення підпункту 14 пункту 2.2 глави 2 Ліцензійних умов щодо укладення договорів, які є обов`язковими для здійснення діяльності на ринку електричної енергії, та виконання умов цих договорів.

Відповідно до положень пункту 11.2.1 глави 11.2 розділу XI Кодексу систем розподілу, затвердженого постановою НКРЕКП вiд 14 березня 2018 року № 310, Договiр про надання послуг з розподілу електричної енергії укладаються між Оператором системи розподілу (далi - ОСР) та оператором малої системи розподілу (далі - ОМСР), споживачем, основним споживачем та виробником, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території ліцензованої діяльності ОСР, та їх субспоживачами.

Перевіркою встановлено, що ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» в періоді з 1 січня 2021 року по 2 травня 2022 року не був укладений договір виробника про надання послуг з розподілу електричної енергії з ОСР.

Однак відповідний договір було укладено між ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» та ОСР - ПАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ», тільки 2 травня 2022 року.

Крім цього, на сторінці 5 Обґрунтування до проєкту постанови № 1795 встановлено порушення підпунктів 14 та 33 пункту 2.2 глави 2 Ліцензійних умов, а саме у частині виконання умов укладених договорів, порушення щодо здійснення своєчасної оплати в повному обсязі за електричну енергію, куплену на ринку електричної енергії, та за послуги, що надаються на ринку електричної енергії.

На підставі Типового договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, що є Додатком 5 до Кодексу системи передачі, між ТОВ «Євро-Реконструкція» та НЕК «УКРЕНЕРГО» укладено Договір від 12.06.2019 № 0189-03015 про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління (далі Договір).

Відповідно до пункту 1.1 Договору, ОСП зобов`язується надавати послугу диспетчерського (оперативно-технічного) управління об`єктами Користувача у складі об`єднаної енергетичної системи ОЕС України, а саме забезпечити надійне та ефективне функціонування ОЕС України, зокрема безперебійне постачання електричної енергії споживачам з додержання вимог операційної безпеки.

Відповідно до пункту 1.2. Договору Користувач зобов`язується здійснювати оплату за послугу з диспетчерського (оперативно-технічного) управління відповідно до умов цього Договору.

Положеннями розділу 2 Договору визначено, що оплата послуг здійснюється за тарифом, який визначається Регулятором відповідно до затвердженої ним методики та оприлюднюється ОСП на своєму офіційному веб-сайті https://ua.energv/. Тариф застосовується з набрання чинності постановою, якою встановлено тариф, якщо більш пізній термін не визначено такою постановою.

Обсяг наданої Послуги визначається відповідно до розділу ХІ Кодексу системи передачі.

Вартість Послуги за розрахунковий період визначається як добуток обсягу наданої послуги на значення тарифу, що діє у визначений розрахунковий період.

Розрахунок за надану Послугу здійснюється на умовах часткової попередньої оплати вартості Послуги за поточний розрахунковий період згідно із нижчезазначеною системою платежів і розрахунків:

до 10 числа розрахункового місяця? 35% вартості Послуги;

до 20 числа розрахункового місяця? 35% вартості Послуги;

до останнього банківського дня календарного місяця? 30% вартості Послуги.

Плановий обсяг Послуги на розрахунковий період визначається на основі наданих користувачем повідомлень щодо планового обсягу передачі електричної енергії на розрахунковий період.

Пункт 2.7 (у редакції Типового договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, що діяла до 11.11.2021) Договору визначає, що Користувач здійснює розрахунок з ОСП за послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління протягом 3 банківських днів з дати отримання та на підставі акта надання Послуги. Акт надання Послуги ОСП надає Користувачу протягом перших 11 календарних днів місяця, наступного за розрахунковим.

Пункт 2.7 (у редакції, що діяла з 11 листопада 2021 року) Договору визначає, що Користувач здійснює розрахунок з ОСП за послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління до 15 числа місяця наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів надання Послуги, наданих Виконавцем, або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою «Системи управління ринком» (далі? СУР), або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (далі ? Сервіс) (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), 3 використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису особи, уповноваженої на підписання документів в електронному вигляді.

За відсутності заборгованості надлишок коштів, що надійшли протягом розрахункового періоду, зараховується в рахунок оплати наступного розрахункового періоду. За наявності заборгованості кошти зараховуються першочергово в оплату заборгованості минулих періодів з найдавнішим терміном її виникнення.

Положеннями пункту 3.2.1 Договору встановлено, що Користувач зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі здійснювати розрахунки за Договором.

Інформація щодо обсягу отриманих послуг на підставі актів надання послуги та актів коригувань до них та стану розрахунків за договором про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління від 12.06.2019 № 0189-03015, укладеного з НЕК «УКРЕНЕРГО» наведена у таблиці 3.12.1 до Акту № 381.

За даними таблиці станом на 31 грудня 2021 та 2022 років у позивача наявна переплата за отримані послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління.

Разом з тим, НКРЕКП було здійснено аналіз виставлених НЕК «УКРЕНЕРГО» рахунків-фактур та платіжних документів позивача про оплату послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління за період січень 2021 року грудень 2022 року щодо здійснення поетапної попередньої оплати вартості послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління.

Інформація щодо здійснення Ліцензіатом поетапної попередньої оплати вартості послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління наведена у таблиці 3.12.2 до Акта №381 (грн. (без ПДВ).

Згідно даних таблиці 3.12.2 позивач здійснював оплату несвоєчасно та не у повному обсязі здійснювалася часткова попередня оплата вартості з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління оператору системи передачі, що є порушенням ТОВ «Євро-Реконструкція» вимог:

підпункту 14 пункту 2.2 глави 2 Ліцензійних умов у частині виконання умов укладених договорів;

підпункту 33 пункту 2.2 глави 2 Ліцензійних умов у частині обов`язку ліцензіата своєчасно сплачувати за електричну енергію, куплену на ринку електричної енергії, та за послуги, що надаються на ринку електричної енергії.

Відповідно, відповідач вказав, що ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» здійснювалась несвоєчасно та не у повному обсязі часткова попередня оплата вартості з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління оператору системи передачі НЕК «Укренерго» за договором про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління від 12 червня 2019 року № 0189-03015. Крім цього, протягом 2022 року ТОВ «Євро-Реконструкція» не здійснювало поетапної попередньої оплати планової вартості послуги з передачі електричної енергії НЕК «Укренерго».

Позивач, не заперечуючи факт порушення, на підтвердження неможливості виконання вимог підпункту 14, підпункту 13 пункту 2.2 глави 2 Ліцензійних умов посилався на зміни у організації праці, пов`язані з стрімким поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), дистанційний режим та віддалену роботу персоналу.

Разом з тим, не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження існування зазначених позивачем обставин.

Отже, оскаржувана постанова в частині встановлення зазначеного порушення є обґрунтованою.

Також, постановою № 1795 встановлено порушення підпункту 16 пункту 2.2 глави 2 Ліцензійних умов у частині здійснення купівлі-продажу електричної енергії за двосторонніми договорами відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» та нормативно-правових актів, що забезпечують функціонування ринку електричної енергії, а саме пункту 1 наказу Міністерства енергетики України від 31 березня 2022 року № 143 «Про врегулювання питань продажу електричної енергії виробниками електричної енергії за двосторонніми договорами» у частині продажу електричної енергії за двосторонніми договорами виключно на електронних аукціонах, порядок проведення яких затверджено Кабінетом Міністрів України.

Відповідач зазначає, що в період з 01 вересня 2021 року до 01 квітня 2022 року ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» здійснювало продаж електричної енергії за двосторонніми договорами виключно за результатами аукціонів, проведених на платформі Української енергетичної біржі.

Разом з тим, у квітні 2022 року товариство здійснювало продаж електричної енергії за двостороннім договором від 21 березня 2022 року №СР/21/03/22-РДД укладеним з ТОВ «НОВІТНІ ТЕХНОЛОГІЇ 3000», без проведення електронних аукціонів, порядок проведення яких затверджується КМУ.

Суд зазначає, що Законом України № 1639-IX від 14.07.2021 «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» пункт 9 Розділу «ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» Закону № 2019-VIII доповнено новим абзацом, згідно з яким: «З метою забезпечення прозорості та рівних умов для виробників електричної енергії державної, комунальної та приватної форм власності на ринку електричної енергії, тимчасово, до 1 квітня 2023 року, виробники електричної енергії (крім тих виробників, яким встановлено "зелений" тариф, та виробників електричної енергії, які за результатами аукціону набули право на підтримку) здійснюють продаж електричної енергії за двосторонніми договорами виключно на електронних аукціонах, порядок проведення яких затверджується Кабінетом Міністрів України. У період з 1 вересня 2021 року до 1 квітня 2023 року відпуск електричної енергії відповідно до укладених виробниками електричної енергії двосторонніх договорів (крім тих виробників, яким встановлено "зелений" тариф та виробників електричної енергії, які за результатами аукціону набули право на підтримку) може здійснюватися виключно у разі, якщо такі двосторонні договори були укладені за результатом проведення електронних аукціонів, порядок проведення яких затверджується Кабінетом Міністрів України.».

Законом України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» від 29.07.2022 № 2479-IX (набрав чинності 19.08.2022) до абзацу четвертого п. 9 Розділу «ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» Закону № 2019-VIII внесено зміни, а саме цифри і слова « 1 квітня 2022 року» замінено цифрами і словами « 1 квітня 2023 року».

Таким чином, з 2 квітня 2022 року до 18 серпня 2022 року вимога закону щодо продажу електричної енергії за двосторонніми договорами виключно на електронних аукціонах не діяла.

Згідно п. 2 рішення Конституційного Суду України від 09.02.99 по справі № 1-7/99 у справі за конституційним зверненням НБУ щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 58 Конституції України (справа про зворотню дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), визначено, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначалися поняття правопорушення і відповідальність за нього.

За загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. До події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності.

Таким чином, з 2 квітня 2022 року до 18 серпня 2022 року продаж електричної енергії за двосторонніми договорами не на електронних аукціонах не може кваліфікуватися як порушення Закону № 2019-VIII.

Згідно із п. 8 Положення про Міністерство енергетики України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 року № 507, Міненерго у межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, організовує і контролює їх виконання. Накази Міненерго, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються з урахуванням вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності». Нормативно-правові акти Міненерго підлягають державній реєстрації в установленому законодавством порядку. Накази Міненерго, видані в межах повноважень, передбачених законом, обов`язкові для виконання центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами, місцевими держадміністраціями, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та громадянами.

Статтею 15 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» від 17 березня 2011 року № 3166-VI передбачено, що міністерство у межах своїх повноважень, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, які підписує міністр. Накази міністерства, видані в межах його повноважень, є обов`язковими для виконання центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами, місцевими державними адміністраціями, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами і організаціями всіх форм власності та громадянами. Накази міністерства нормативно-правового змісту підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів. Накази міністерства, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються з урахуванням вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності». Накази міністерства, які є нормативно-правовими актами, після включення до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів опубліковуються державною мовою в офіційних друкованих виданнях. Всі накази міністерства оприлюднюються державною мовою на офіційному сайті міністерства в порядку, передбаченому Законом України «Про доступ до публічної інформації». Проекти наказів міністерства, які мають нормативно-правовий характер, оприлюднюються на офіційному веб-сайті міністерства відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації», крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки. Накази міністерства, які є нормативно-правовими актами і пройшли державну реєстрацію, набирають чинності з дня офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими актами, але не раніше дня офіційного опублікування. Накази міністерства або їх окремі частини можуть бути оскаржені фізичними та юридичними особами до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Згідно з пунктом 15 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1992 р. № 731, міністерства, інші центральні органи виконавчої влади направляють для виконання нормативно-правові акти лише після їх державної реєстрації та офіційного опублікування. У разі порушення зазначених вимог нормативно-правові акти вважаються такими, що не набрали чинності, і не можуть бути застосовані. При направленні на виконання та опублікуванні нормативно-правового акта посилання на дату і номер державної реєстрації акта є обов`язковим.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 12 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» від 11 вересня 2003 року № 1160-IV регуляторні акти, прийняті Верховною Радою України, Президентом України та Кабінетом Міністрів України, офіційно оприлюднюються відповідно до Конституції України та інших законодавчих актів. Регуляторні акти, прийняті Національним банком України, Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення, іншими державними органами, центральними органами виконавчої влади, державними спеціалізованими установами та організаціями, некомерційними самоврядними організаціями, які здійснюють керівництво та управління окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також їх посадовими особами, офіційно оприлюднюються в «Офіційному віснику» та у газеті «Урядовий кур`єр» не пізніш як у десятиденний строк після їх державної реєстрації або прийняття та підписання, у випадку, якщо ці регуляторні акти не підлягають державній реєстрації.

Сам наказ Міністерства енергетики України від 31 березня 2022 року № 143 «Про врегулювання питань продажу електричної енергії виробниками електричної енергії за двосторонніми договорами» відсутній у матеріалах справи. Крім того, відповідачем не надано доказів державної реєстрації чи опублікування цього наказу.

За таких обставин, постанова № 1795 у цій частині є необґрунтованою.

Також, постановою № 1795 встановлено порушення підпункту 34 пункту 2.2 глави 2 Ліцензійних умов у частині обов`язку ліцензіата надавати учасникам ринку дані та інформацію, необхідні для виконання ними їхніх функцій на ринку електричної енергії, в обсягах та порядку, визначених правилами ринку, кодексом системи передачі, кодексом систем розподілу, кодексом комерційного обліку та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

ТОВ «Євро-Реконструкція» надає учасникам ринку дані та інформацію, необхідні для виконання ними їхніх функцій на ринку електричної енергії, в обсягах та порядку, визначених Правилами ринку, КСП, КСР, Кодексом комерційного обліку та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

Однак, проведеною перевіркою встановлено, що товариство надавало учасникам ринку інформацію, необхідну для виконання ними їх функцій на ринку електричної енергії, зокрема:

звіти про відпуск електричної енергії, а також актуальну інформації про встановлену (доступну) потужність електрогенеруючого обладнання:

добові графіки електричної енергії, згідно з обсягами виробленої та проданої електричної енергії, з відображенням фактичного обсягу відпуску електричної енергії генеруючими об`єктами Товариства, що передаються оператору системи передачі (далі? ОСП) шляхом формування даних на MMS платформі;

телеметричну інформацію щодо стану електроустаткування, положення вимикачів, спрацювання автоматики частотного ділення, тощо.

До ТОВ «Євро-Реконструкція» запиту від НЕК «УКРЕНЕРГО» щодо надання інформації для підготовки звіту з оцінки відповідності (достатності) генеруючих потужностей не надходило, тому дана інформація не надавалась

Відповідно до пункту 5.1 Порядку опублікування інформації про частку кожного джерела енергії, використаного для виробництва електричної енергії, та вплив на навколишнє природне середовище, спричинений виробництвом електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 26 квітня 2019 року № 642, учасники ринку, які здійснюють продаж електричної енергії за двосторонніми договорами, зобов`язані зазначати в таких договорах інформацію про обсяги та частку кожного джерела енергії, використаного для виробництва електричної енергії, за календарний місяць.

Так, протягом періоду який перевірявся, ТОВ «Євро-Реконструкція» відповідно до вимог пункту 3.1 Порядку опублікування інформації про частку кожного джерела енергії, використаного для виробництва електричної енергії, та вплив на навколишнє природне середовище, спричинений виробництвом електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 № 642 (із змінами) (далі? Порядок № 642) надавало Оператору ринку інформацію щодо обсягу та частки проданої електричної енергії на ринку «на добу наперед» та/або внутрішньодобовому ринку в розрізі кожного джерела енергії, використаного для виробництва.

Також, відповідно до вимог пункту 4.1 Порядку № 642 після здійснення продажу електричної енергії на балансуючому ринку, надавало ОСП інформацію про обсяги та частку кожного джерела енергії, використаного для виробництва проданої електричної енергії.

Та, відповідно до вимог пункту 5.1 Порядку № 642 учасники ринку, які здійснюють продаж електричної енергії за двосторонніми договорами, зобов`язані зазначати в таких договорах інформацію про обсяги та частку кожного джерела енергії, використаного для виробництва електричної енергії, за календарний місяць.

У Обґрунтуванні до проєкту постанови № 1795 зазначено, що перевіркою укладених ТОВ «Євро-Реконструкція» двосторонніх договорів з продажу електричної енергії встановлено відсутність в них зазначеної інформації про обсяги та частку кожного джерела енергії, використаного для виробництва електричної енергії, за календарний місяць.

Позивач вказує, що оскільки, двосторонні договори на продаж електричної енергії укладаються до початку періоду виробництва електричної енергії, що зазначена у відповідному договорі, позивач не мав можливості зазначити в договорі інформацію про обсяги та частку кожного джерела енергії, використаного для виробництва електричної енергії. Дана інформація надавалась покупцю після закінчення розрахункового місяця, тому позивач вважає, що відповідне порушення відсутнє.

Та враховуючи вищезазначене та встановлене, суд вказує, що доводи позивача не спростовують факт вчиненого порушення.

Отже, оскаржувана постанова в частині встановлення зазначеного порушення є обґрунтованою.

Також, у постанові № 1795 встановлено порушення підпункту 40 пункту 2.2 глави 2 Ліцензійних умов щодо обов`язку ліцензіатів, які виробляють електричну енергію з використанням вуглеводнів, мати необхідні резерви відповідного палива з метою забезпечення безпеки постачання електричної енергії згідно із правилами безпеки постачання та відповідними рішеннями центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі.

Статтею 30 Закону № 2019-VIII встановлено, що виробники, які виробляють електричну енергію з використанням вуглеводнів, зобов`язані мати необхідні резерви відповідного палива з метою забезпечення безпеки постачання електричної енергії. Тип та обсяги резервів палива для певних типів електростанцій затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі. Такі рішення мають відповідати правилам про безпеку постачання електричної енергії.

Однак, як встановлено перевіркою, ТОВ «Євро-Реконструкція» не дотримано графіка накопичення гарантованих запасів вугілля на кінець січня ? квітня, червня, вересня ? грудня 2021 року та січня лютого 2022 року.

Серед причин відхилення позивач вказує на складну ситуація із сировинною базою України, пов`язану із окупацією Донецького регіону (основний постачальник вугілля); екологічні програми, за якими на світовому рівні йде зниження використання, як наслідок і видобування твердого палива, що негативно впливає на стабільність імпорту вугілля; економічну кризу, викликану запровадженням карантинних заходів щодо запобігання виникненню та поширенню короновіросної хвороби (СОVID-19), що призвела до закриття підприємств з видобутку вугілля.

Позивач також вказав, що ним було вжито всі залежні від нього в даній ситуації заходи з метою уникнути можливих порушень.

Разом з тим, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вжиття всіх можливих заходів для недопущення правопорушення.

Отже, оскаржувана постанова в частині встановлення зазначеного порушення є обґрунтованою.

Щодо посилання позивача на лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1, в якому зазначено, що ТПП України засвідчила, що військова агресія російської федерації проти України та введення воєнного стану в України є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) та з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язкам виконання яких/-го настало згідно з умовами договору контракту угоди законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Таке посилання позивача на лист ТПП як на підставу настання форс-мажорних обставин, суд застосовуючи висновки Верховного Суду у постановах від 25.01.2022 у справі №904/3886/21, від 07.06.2023 у справі №912/750/22, від 15.06.2023 у справі №910/8580/22, від 29.06.2023 №922/999/22, вважає необґрунтованим та безпідставним, оскільки лист ТПП від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 не є сертифікатом у розумінні статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, зобов`язання, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Також, суд враховує, що ТОВ «Євро-Реконструкція» не надано ні комісії з перевірки, ні до матеріалів справи сертифікату, який би підтверджував настання форс-мажорних обставин, а отже посилання на зазначені обставини як на підставу для звільнення від відповідальності за невиконання вимог нормативно-правових актів у сфері енергетики та Ліцензійних вимог з виробництва за застосованих підстав є необґрунтованим.

Щодо доводів позивача про порушення відповідачем принципів обґрунтованості, пропорційності порушення і покарання та ефективності санкцій під час прийняття постанови № 1795 суд зазначає таке.

Позивач зазначив, що у проєкті оскаржуваної постанови № 1795 розмір пропонованої штрафної санкції становить 85 000 тис. грн, але у прийнятій редакції постанови № 1795 розмір накладеної штрафної санкції є невмотивовано більшим у 4 рази і сягає 340 000 тис. грн.

Відповідач долучив до відзиву Протокол № 63 засідання Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, яке проводилося у формі відкритого слухання, зі змісту якого вбачається, що під час засідання та обговорення, за пропозицією члена НКРЕКП - ОСОБА_1 , підтриманою Головою НКРЕКП - ОСОБА_2 , розмір запропонованої штрафної санкції було збільшено (з 85 000 тис. грн до 340 000 тис. грн).

У відзиві відповідач вказує, що вирішення питання про визначення конкретного розміру санкцій у межах, встановлених частиною четвертою з урахуванням вимог частини п`ятої статті 77 Закону України «Про ринок електричної енергії», є дискреційним повноваженням НКРЕКП.

Згідно з частиною дванадцятою статті 2 Закону № 2019-VIII рішення (заходи) суб`єктів владних повноважень, прийняті на виконання норм цього Закону, мають прийматися на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, відповідати меті, з якою повноваження надані, бути обґрунтованими, відповідати принципам неупередженості, добросовісності, розсудливості, пропорційності, прозорості, недискримінації та своєчасності.

Правовий висновок Верховного Суду щодо застосування дискреції НКРЕКП та пропорційності санкцій міститься у постанові від 26 липня 2023 року у справі № 200/3265/21-а:

«35. Разом з цим Верховний Суд зазначає, що дискреція - це не обов`язок, а повноваження адміністративного органу, оскільки юридична концепція дискреції передбачає можливість вибору між альтернативними способами дій та/або бездіяльністю. У разі, якщо законодавство передбачає прийняття лише певного конкретного рішення, то це не є реалізацією дискреції (повноважень), а є виконанням обов`язку.

36. Дискреція є необхідною та безальтернативною для управлінської діяльності адміністративного органу юридичною конструкцією, завдяки якій вирішується низка важливих завдань, центральними з яких є забезпечення справедливої, ефективної та орієнтованої на індивідуальні потреби приватної особи правозастосовної та правотворчої діяльності названих суб`єктів.

37. Дискреція не є довільною; вона завжди здійснюється відповідно до закону (права), оскільки згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

38. Зв`язаність дискреції адміністративного органу законом (правом) робить можливим здійснення адміністративними судами перевірки рішень (дій), прийнятих адміністративним органом внаслідок реалізації дискреційних повноважень.

39. У рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (див. рішення у справі "Hasa№ a№d Chaush v.Bulgaria" № 30985/96).

40. Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, прийнятою 11.03.80, державам-членам стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, як дискреційне повноваження слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою дискреції, тобто, коли такий орган може обрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за певних обставин.

41. Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не слід ототожнювати лише з формалізованими повноваженнями, вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тому, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

42. Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

43. Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність, закріпленим частиною другою статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

44. Проте, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (рішення по справі "Олссон проти Швеції" від 24.03.88), встановлено, що запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців.

45. Закон вимагає, щоб він був доступний для особи і вона також могла передбачити наслідки його застосування до неї, та щоб закон не суперечив принципові верховенства права. В національному праві має існувати засіб правового захисту від свавільного втручання з боку державних органів у права, гарантовані Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Небезпека свавілля є особливо очевидною, коли виконавча влада здійснює свої функції закрито (рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Гавенда проти Польщі" від 14.03.2002)».

Таким чином, у разі виявлення порушень законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор розглядає питання відповідальності суб`єкта господарювання, його посадових осіб на своєму засіданні та приймає рішення про застосування до суб`єкта господарювання санкцій та/або застосування адміністративного стягнення до посадової особи такого суб`єкта господарювання. При застосуванні санкцій Регулятор має дотримуватися принципів недискримінації та пропорційності порушення і покарання та ефективності санкцій, які мають стримуючий вплив.

Суд враховує посилання позивача на правові висновки Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 320/28285/23; від 24 квітня 2024 року у справі № 440/12985/21; від 29 березня 2024 року у справі № 640/30290/21; від 26 липня 2023 року у справі № 200/3265/21-а; від 23 серпня 2023 року у справі № 420/1369/22 тощо, у яких Суд вказав, що обов`язковість дотримання принципу пропорційності зумовлює обов`язок суб`єкта владних повноважень, при визначенні розміру санкції, обґрунтовувати в своєму рішенні ступінь тяжкості вчиненого правопорушення та його небезпечність. При цьому, орган контролю під час прийняття рішення про накладення штрафу зобов`язаний обґрунтовано вказати про причини застосування обраного розміру штрафної санкції, а також вказати на підстави неможливості застосування штрафної санкції у меншому розмірі.

Крім того, у постанові від 23 серпня 2023 року у справі № 420/1369/22 Верховний Суд сформував правовий висновок, згідно з яким обґрунтування розміру штрафної санкції, а також неможливості застосування штрафної санкції у меншому розмірі, повинно наводитися у постанові суб`єкта владних повноважень. Зазначення порушень в акті перевірки чи в проектах документів не може вважатися належним обґрунтуванням розміру санкції, оскільки конкретна санкція визначається не під час перевірки, а на засіданні НКРЕКП під час вирішення питання про відповідальність суб`єкта господарювання та прийняття відповідного рішення. Обґрунтування розміру санкцій та їх пропорційності у відзиві під час розгляду справи теж не узгоджується з вимогами закону, оскільки правомірність рішень суб`єктів владних повноважень оцінюється на час їх прийняття.

За правилами абзацу першого частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд у висновку вказує, що право на визначення розміру санкції згідно із наведеної вище норми покладається на орган контролю, проте, законодавцем встановлено можливість застосування штрафних санкцій в розмірі від 85 000, 00 грн до 1 700 000, 00 грн.

Таким чином, застосовуючи вищезазначені судом положення ст. 77 Закону України «Про ринок електричної енергії», враховуючи предмет встановлених порушень РНКРЕКП, наявність пом`якшуючих обставин, суд зазначає, що у разі виявлення порушень законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор розглядає питання відповідальності суб`єкта господарювання, його посадових осіб на своєму засіданні та приймає рішення про застосування до суб`єкта господарювання санкцій та/або застосування адміністративного стягнення до посадової особи такого суб`єкта господарювання. При застосуванні санкцій Регулятор в силу ч. 3 ст. 22 Закону № 1540-VIII має дотримуватися принципів недискримінації та пропорційності порушення і покарання та ефективності санкцій, які мають стримуючий вплив.

В свою чергу, обов`язковість дотримання принципу пропорційності зумовлює обов`язок суб`єкта владних повноважень, при визначенні розміру санкції, обґрунтовувати в своєму рішенні ступінь тяжкості вчиненого правопорушення та його небезпечність.

При цьому, суд звертає увагу на те, що орган контролю під час прийняття рішення про накладення штрафу зобов`язаний обґрунтовано вказати про причини застосування обраного розміру штрафної санкції, а також вказати на підстави неможливості застосування штрафної санкції у меншому розмірі.

Разом з цим, спірна постанова НКРЕКП 1795 не містить жодного обґрунтування щодо тяжкості вчиненого правопорушення позивачем та відповідності вчиненого правопорушення розміру штрафу.

Суд зазначає, що обґрунтування розміру штрафної санкції, а також неможливості застосування штрафної санкції у меншому розмірі, повинно наводитися у постанові суб`єкта владних повноважень. Зазначення порушень в акті перевірки чи в проектах документів не може вважатися належним обґрунтуванням розміру санкції, оскільки конкретна санкція визначається не під час перевірки, а на засіданні НКРЕКП під час вирішення питання про відповідальність суб`єкта господарювання та прийняття відповідного рішення.

Враховуючи предмет спору, доводи відповідача, суд вказує, обґрунтування розміру санкцій та їх пропорційності у відзиві під час розгляду справи теж не узгоджується з вимогами закону, оскільки правомірність рішень суб`єктів владних повноважень оцінюється на час їх прийняття.

Суд також враховує, що в Обгрунтуванні до проєкту спірної постанови відповідач визначив суму штрафу 85 000,00 грн.

Таким чином, у постанові від 29.09.2023 № 1795 НКРЕКП не оцінив серйозність і тривалість правопорушення, наслідки правопорушення для інтересів ринку електричної енергії та учасників ринку, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, тобто не виконав вимог ч. 5 ст. 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» не обґрунтував застосування санкції саме у розмірі 340 000,00 грн., не навів належного мотивування значного збільшення розміру штрафу порівняно з сумою штрафу, визначеною в Обґрунтуванні, що свідчить про недотримання відповідачем при прийнятті оскаржуваної постанови принципу обґрунтованості та пропорційності, у зв`язку із чим, оскаржувана постанова № 1795 не відповідає вимогам частини другої статті 2 КАС України, є протиправною та підлягає скасуванню.

Щодо спірного розпорядження № 270-р, суд зазначає наступне.

Оскаржуваним розпорядженням № 270-р НКРЕКП зобов`язала ТОВ «Євро-Реконструкція» усунути порушення:

- підпункту 8 пункту 2.2 глави 2 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 27 грудня 2017 року № 1467, у частині надання ліцензіатом до НКРЕКП звітності, необхідної для виконання НКРЕКП своїх повноважень, в обсягах та у строки, встановлені НКРЕКП, а саме подати до НКРЕКП виправлені форми звітності № 4-НКРЕКП-виробництво електричної та теплової енергії (квартальна) «Звіт про фінансові результати та виконання структури тарифів (цін) за видами діяльності» та № 4а-НКРЕКП-виробництво електричної та теплової енергії (місячна) «Звіт про використання палива/енергії та стан розрахунків» за період 2021 2022 років, у яких врахувати пропорційність розподілу фактичних витрат відповідно до методики, яку було застосовано при встановлені тарифів на виробництво теплової енергії;

- пункту 2.12 глави 2 Інструкції щодо заповнення форми звітності № 4-НКРЕКП-виробництво електричної та теплової енергії (квартальна) «Звіт про фінансові результати та виконання структури тарифів (цін) за видами діяльності», затвердженої постановою НКРЕКП від 28 лютого 2019 року № 282, щодо розподілення фактичних витрат (крім витрат на паливо) між видами виробництва пропорційно фактичним витратам умовного палива на виробництво електричної енергії та теплової енергії у разі неможливості віднесення окремих видів витрат безпосередньо до певного виду господарської діяльності та визначення фактичних витрат на паливо для виробництва електричної та теплової енергії виходячи з розрахунків фактичних питомих витрат умовного палива, визначених відповідно до нормативних документів, згідно з якими були здійснені розрахунки питомих витрат умовного палива під час формування та встановлення НКРЕКП відповідних тарифів, а саме подати форму звітності № 4-НКРЕКП-виробництво електричної та теплової енергії (квартальна) «Звіт про фінансові результати та виконання структури тарифів (цін) за видами діяльності» за IV квартал 2022 року;

- пункту 2.12 глави 2 Інструкції щодо заповнення форми звітності № 4а-НКРЕКП- виробництво електричної та теплової енергії (місячна) «Звіт про використання палива/енергії та стан розрахунків», затвердженої постановою НКРЕКП від 28 лютого 2019 року № 282, щодо визначення фактичних витрат на паливо для виробництва електричної та теплової енергії виходячи з розрахунків фактичних питомих витрат умовного палива, визначених відповідно до нормативних документів, згідно з якими були здійснені розрахунки питомих витрат умовного палива під час формування та встановлення НКРЕКП відповідних тарифів, а саме подати форму звітності № 4а-НКРЕКП- виробництво електричної та теплової енергії (місячна) «Звіт про використання палива/енергії та стан розрахунків» за грудень 2022 року.

Згідно норм чинного законодавств Регулятор, діючи в межах своїх повноважень, визначених статтями 4, 6 та 7 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", зобов`язаний вживати відповідних заходів у випадках виявлення порушень вимог законодавства, стандартів і нормативів у сферах, що регулюються. Відповідно до частини 2 статті 4 цього Закону, у своїй діяльності НКРЕКП керується, зокрема, принципами законності, прозорості, обґрунтованості, пропорційності та передбачуваності.

Спірне Розпорядження №270-р, прийняте НКРЕКП, із зазначенням строку виконання вимог до 31.12.2023, є актом індивідуальної дії, який спрямований на усунення конкретних порушень, виявлених у ході перевірки, та зазначене розпорядження не є актом притягнення до відповідальності або накладення штрафних санкцій, а має характер припису, який передує застосуванню заходів впливу. Його прийняття є тимчасовим, превентивним заходом, який спрямований на усунення порушень та недопущення їх повторного виникнення.

Та, суд зазначає, що вимоги відповідача, встановлені розпорядженням № 270-р, не узгоджуються з вимогами п. 1.10 Порядку (правил) організації та ведення обліку за ліцензованими видами діяльності суб`єктами господарювання у сфері теплопостачання, затвердженого Постановою НКРЕКП від 10 жовтня 2017 року № 1223, та п. 2.10 Інструкції щодо заповнення форми звітності № 4-НКРЕКП-виробництво електричної та теплової енергії (квартальна) «Звіт про фінансові результати та виконання структури тарифів (цін) за видами діяльності», затвердженої постановою НКРЕКП від 28 лютого 2019 року № 282, та Інструкції щодо заповнення форми звітності № 4а-НКРЕКП-виробництво електричної та теплової енергії (місячна) «Звіт про використання палива/енергії та стан розрахунків», затвердженої постановою НКРЕКП від 28 лютого 2019 року № 282, оскільки визначальним для формування показників звітності є їх відповідність достовірним даним бухгалтерського обліку.

У матеріалах справи відсутні, а відповідачем не було надано належних та допустимих доказів порушення позивачем правил ведення бухгалтерського обліку.

Крім того, Ліцензійними умовами та іншими нормативно-правовими нормами не заборонено позивачу використовувати власну методику визначення розподілу витрат палива на відпущену енергетичну та теплову енергію.

Постанова НКРЕКП від 17 січня 2023 року № 102, якою внесені зміни до постанови НКРЕКП від 28 лютого 2019 року № 282, не є підставою для внесення змін до облікової політики позивача та до зміни методів та правил обліку використаного палива та/або інших активів при комбінованому виробництві теплової та електричної енергії, складання та подання фінансової (бухгалтерської) звітності.

Зазначене підтверджується правовим висновком Верховного Суду, сформованим у постанові від 11 вересня 2024 року у справі № 320/28285/23 та від 7 лютого 2025 року у справі № 320/36721/23.

Застосовуючи вищезгадану судом частину другу статті 2 КАС України, суд зазначає, що якщо суд встановить, що діяльність органу державної влади не відповідає хоча б одному із визначених у частині другій статті 2 КАС України критеріїв, це може бути підставою для задоволення позову щодо оскарження відповідних дій (бездіяльності) чи рішення, якщо така діяльність порушує права, свободи та інтереси позивача.

До такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2024 року у справі № 990/186/23.

Отже, оскаржуване розпорядження № 270-р є необґрунтованим, не відповідає критеріям, наведеним у статті 2 КАС України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (абз. 2 ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно ч. ч. 1-4 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «RuizTorija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно з вимогами пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Зважаючи на наслідки вирішення справи судом, суд застосовує положення ст.ст. 139, 143 КАС України та враховує понесені позивачем витрати по справі та їх заявлення суду до розподілу.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 29 вересня 2023 року № 1795 «Про накладення штрафу на ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» за недотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та порушень Ліцензійних умов з виробництва електричної енергії».

Визнати протиправним та скасувати Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 29 вересня 2023 року № 270-р «Про усунення порушення Ліцензійних умов з виробництва електричної енергії ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ».

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» () за рахунок бюджетних асигнувань Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг () понесені витрати по сплаті судового збору за звернення до суду у розмірі 4844,80 грн. (чотири тисячі вісімсот сорок чотири гривні 80 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Войтович І. І.