Справа № 380/19745/24
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2025 рокусправа № 380/19745/24
м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі відповідач), у якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії зміни періоду 60 місяців відповідно до довідки № 566 від 29.12.2013 (за період 07-1986 по 12-1986 рр.);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 зміни періоду 60 місяців відповідно до довідки № 566 від 29.12.2013 (за період 07-1986 по 12-1986 рр.).

В обґрунтування позову зазначив те, що ОСОБА_1 з 26.11.2014 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області та отримує пенсію по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків ліквідатор наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, категорія 1 відповідно до частини 54 Закону № 796. Вказав, що 10.03.2023 позивачем подано заяву про перерахунок пенсії з урахуванням довідки від 29.12.2013 № 5666, виданої Центральним архівом Міністерства оборони Республіки Узбекистан. Однак, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області прийнято рішення про відмову у перерахунку від 16.03.2023 № , оскільки зазначені в довідці суми заробітної плати з липня по грудень 1986 року не підтверджені первинними документами, а також повідомлено, що головним управлінням 15.03.2023 скеровано запит до Позабюджетного Пенсійного фонду при Міністерстві фінансів Республіки Узбекистан про проведення зустрічної перевірки сум заробітної плати з липня по грудень 1986 року, зазначених у довідці від 29.12.2013 № 5666. Вказав, що станом на надання відповіді про відмову ПФУ у Львівській області (22.03.2023) відповідь від Позабюджетного Пенсійного фонду при Міністерстві фінансів Республіки Узбекистан не надійшла. Стверджує, що 22.07.2024 позивач повторно звернувся до ПФУ у Львівській області з новою заявою про здійснення перерахунку, однак у відповіді від 05.08.2024 ПФУ у Львівській області лише повторно вказав, що відповідь про проведення зустрічної перевірки не надійшла. Позивач повідомив, що питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» врегульовано Порядком надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженим постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок). За змістом підпункту «в» пункту 7 Порядку заробітна плата для призначення пенсії за період роботи до 1 липня 2000 року підтверджується довідкою підприємства, установи, організації (форма і зміст довідки визначено в додатку 1 Порядку). Така довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами (пункт 17 Порядку). Пунктом 2.1 Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, за бажанням пенсіонера у період до 01 січня 2016 року ним може подаватися довідка про заробітну плату до 01 липня 2000 року із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам. Позивач стверджує, що довідка від 29.12.2013 № 5666 видана та завірена Департаментом соціального захисту населення Львівської обласної військової адміністрації. Позивач вважає, що у зв`язку з тим, що будь-яких посилань на невідповідність довідки чинному законодавству відповідачем не наведено і вимог для надання (витребування) у нього уточнюючих довідок не існує, тому, на думку позивача, відмова у врахуванні заробітної плати за вказаній в довідці період роботи позивача є неправомірною. Тому позивач звернувся до суду із цим позовом.

Також повідомив, що орієнтований розмір судових витрат становить 5000 грн., що включає витрати на отримання позивачем правничої допомоги.

Ухвалою від 23.09.2024 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні).

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 75964 від 11.10.2024), в якому проти позову заперечив. Зазначив, що позивач з 26.11.2014 перебуває на обліку в Головному управлінні як одержувач пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону 1058, на підставі поданих документів. Повідомив, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв. Вказав, що врахування заробітної плати (доходу) за період страхового стажу до 01.07.2000 здійснюється на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами. Зазначив, що 10.03.2023 позивач звернувся із заявою щодо перерахунку пенсії з урахуванням періоду заробітної плати до 01.07.2000, відповідно до статті 40 Закону 1058. Завірені в установленому порядку копії первинних документів, на підставі яких складено довідки, позивачем не надавались. Управлінням зроблено запит на КПР щодо проведення перевірки відповідності первинними документами довідки про заробітну плату № 5666 від 29.12.2013, виданої Центральним архівом Міністерства оборони Республіки Узбекистан. Повідомив, що Головним управлінням 15.03.2023 скеровано запит до Позабюджетного Пенсійного фонду при Міністерстві фінансів Республіки Узбекистан про проведення зустрічної перевірки сум заробітної плати з липня по грудень 1986 року, зазначених у довідці від 29.12.2013 № 5666. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 16.03.2024 за № прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії позивач 22.07.2024 повторно звернувся із заявою про перерахунок пенсії. Заява подана не встановленого зразка. Рішення Головним управлінням не приймалось. Позивачу надіслано відповідь на звернення № 19240-20105/1-52/8-1300/24 від 06.08.2024. Зазначив, що відповідь на сьогоднішній день від Позабюджетного Пенсійного фонду при Міністерстві фінансів Республіки Узбекистан щодо проведення зустрічної перевірки довідки достовірності довідки від 29.12.2013 № 5666 не надійшла. Крім того повідомив, що з 19.06.2023 року Україна припинила свою участь в угоді про гарантії прав громадян - учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року учасником якої була Республіка Узбекистан. Серед іншого вказав, що суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Просив у задоволенні позову відмовити.

Суд дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази та встановив такі обставини справи.

ОСОБА_1 з 26.11.2014 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області та отримує пенсію по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків ліквідатор наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, категорія 1 відповідно до частини 54 Закону №796.

Листом від 06.08.2024 № 19240-20105/І-52/8-1300/24 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомило позивача про те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку та отримує пенсію по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків ліквідатор наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, категорія І, особа з інвалідністю ІІІ групи захворювання, пов`язане з виконанням військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (ступінь втрати працездатності 45%) відповідно до частини 54 Закону № 796. Відповідач у листі від 06.08.2024 також вказав, що розглянувши подану позивачем заяву від 10.03.2023 про перерахунок пенсії з урахуванням довідки від 29.12.2013 № 5666, виданої Центральним архівом Міністерства оборони Республіки Узбекистан, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийнято рішення про відмову у перерахунку від 16.03.2023 № , оскільки зазначені в довідці суми заробітної плати з липня по грудень 1986 року не підтверджені первинними документами. У цьому листі також зазначено, що головним управлінням 15.03.2023 скеровано запит (лист від 15.03.2023 № 1300-5213-10/36624) до Позабюджетного Пенсійного фонду при Міністерстві фінансів Республіки Узбекистан про проведення зустрічної перевірки сум заробітної плати з липня по грудень 1986 року, зазначених у довідці від 29.12.2013 № 5666.

Позивач вважає протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії зміни періоду 60 місяців відповідно до довідки № 566 від 29.12.2013 (за період 07-1986 по 12-1986 рр.), тому звернувся до суду із цим позовом.

При вирішенні спору по суті суд керується таким.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами першою, другою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до положень частини першої статті 4 Закону України № 1058-IV від 09.07.2003 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Частиною другою вказаної статті передбачено, що якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода), яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин (згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 1328 від 29.11.2022 Україна вийшла з вказаної Угоди) пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 5 Угоди визначено, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди.

Приписами статті 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

У разі, якщо в державах - учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Положеннями статті 3 Угоди також визначено, що всі витрати, пов`язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.

Отже, наведені положення Угоди передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчислення. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно із законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться за законодавством держави, на території якого вони проживають.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

За змістом частин першої та другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Суд враховує, що з 19.06.2023 Україна припинила свою участь в угоді про гарантії прав громадян учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року учасником якої була Республіка Узбекистан.

Разом з тим, суд вважає, що така підлягає врахуванню при вирішенні спірних правовідносин, оскільки головним управлінням 15.03.2023 скеровано запит (лист від 15.03.2023 № 1300-5213-10/36624) до Позабюджетного Пенсійного фонду при Міністерстві фінансів Республіки Узбекистан про проведення зустрічної перевірки сум заробітної плати з липня по грудень 1986 року, зазначених у довідці від 29.12.2013 № 5666.

Тобто, такий запит надіслано під час участі України в вищевказаній угоді.

Отже, враховуючи, що станом на день виникнення спірних правовідносин Україна була Стороною, за законодавством якої здійснюється пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць, то за її законодавством обов`язковою умовою для врахування відомостей про заробітну плату при обчисленні пенсії є сплата страхових внесків (чи по іншому названих обов`язкових платежів) за цей період до Пенсійного фонду Узбекистану.

Верховний Суд у постановах від 21.02.2020 у справі № 291/99/17 та від 06.11.2023 у справі 560/764/21 дійшов висновку про врахування відомостей, зазначених в довідках про заробітну плату, отриману поза межами України (в Російській Федерації), лише за умови підтвердження належними доказами відрахувань із заробітної плати позивача в Пенсійний фонд Російської Федерації (сторони учасниці Угоди), а також утримання відповідних податків із його заробітної плати.

Згідно з абзацом 5 частини 1 статті 40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

З огляду на вказану норму та враховуючи те, що персоніфікований облік відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування запроваджений в Україні з 01.07.2000, але такий облік не охоплює осіб, які працювали поза межами України, то підтвердження нарахованої заробітної плати для осіб, які працювали поза межами України та мають право на призначення пенсії в Україні, має відбуватися на підставі первинних документів.

Приписами частини 3 статті 44 Закону № 1058-IV визначено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Пунктом 2 частини 1 статті 64 Закону № 1058-IV встановлено, що виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати.

Згідно з пунктом 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру, копія якої зберігається у пенсійній справі.

Верховний Суд у постанові від 29.07.2020 у справі № 341/1132/17 дійшов висновку, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.

У цій справі, що розглядається відмова пенсійного органу у зарахуванні заробітної плати за спірний період пов`язана з тим, що відомості, зазначені у довідці про заробітну плату, не підтверджені актом перевірки або копіями первинних документів. При цьому відповідач 15.03.2023 звернувся з листом до Позабюджетного Пенсійного фонду при Міністерстві фінансів Республіки Узбекистан, в якому просив провести зустрічну перевірку сум заробітної плати з липня по грудень 1986 року, зазначених у довідці від 29.12.2013 № 5666. Однак на час розгляду справи відповідь не надходила.

Суд, в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України, враховує висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 29.01.2024 у справі № 560/5001/21.

У вказаній постанові Верховний Суд, оцінюючи висновок судів попередніх інстанцій про неможливість перекладення на особу тягара доведення правдивості чи достовірності даних у первинних документах щодо нарахування заробітної плати на конкретній посаді, яку обіймав позивач у той чи інший період його роботи на підприємстві, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, вказав, що суди першої та апеляційної інстанції не врахували, що вказаний висновок стосується відомостей, зазначених у первинних документах, а у справі, що розглядається первинні документи якраз відсутні, а відповідач, користуючись наданим йому правом, витребував їх в уповноваженого органу Республіки Туркменістан для підтвердження виплаченої позивачу заробітної плати за спірний період.

За вказаних обставин суд враховує, що у цій справі первинні документи відсутні, а відповідач, користуючись наданим йому правом, витребував їх в уповноваженого органу Республіки Узбекистан для підтвердження виплаченої позивачу заробітної плати за спірний період.

Таким чином належними доказами відповідні відрахування із заробітної плати позивача в Пенсійний фонд Узбекистану не підтверджено, як і не підтверджено утримання відповідних податків та обов`язкових платежів із його заробітної плати. Адже сплата обов`язкових внесків в подальшому спрямовується на забезпечення пенсійного страхування.

За таких обставин суд вважає, що до отримання відповідної інформації про утримання податків та обов`язкових платежів із заробітної плати за 1986 рік позовні вимоги є передчасними, та такими, що задоволенню не підлягають.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

У силу приписів ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 293, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії відмовити.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016 м. Львів вул. Митрополита Андрея 10; ).

Суддя Р.П. Качур