Справа № 200/1967/25
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2025 року Справа№200/1967/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (адреса: 79016 м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, )

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення №5001-24-2 від 19.09.2024 Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначені та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги члену сім`ї загиблого (померлого) працівника об`єкта критичної інфраструктури у сумі 1 000 000,00 (один мільйон) грн. 00 коп.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити та виплатити ОСОБА_1 , матері загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 працівника об`єкту критичної інфраструктури ОСОБА_2 , одноразову грошову допомогу за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування, які стали особами з інвалідністю у зв`язку з пораненням, каліцтвом, контузією або внаслідок захворювання, пов`язаних з виконанням посадових (службових, професійних) обов`язків у період військової агресії Російської Федерації проти України в районах проведення після 24.02.2022 воєнних (бойових) дій або в районах, що піддавалися після цієї дати бомбардуванням, авіаударам та іншим збройним нападам у сумі 1 000 000,00 (один мільйон) грн. 00 коп.

Ухвалою від 25 березня 2025 року суд прийняв до розгляду позовну заяву позивача, відкрив провадження в адміністративній справі № 200/1967/25 за правилами спрощеного позовного провадження.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином.

За правилами частини 5 та частини 8 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Позивачка в обґрунтування позовних вимог зазначила, що матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З 15.07.2016 р по 25.04.2024 р ОСОБА_2 працював на різних дільницях підрозділів, філіях Акііонерного товариства «Українська залізниця». Наказом № 12/ос від 01.05.2024 р ОСОБА_2 було звільнено за п. 8-2 ст. 36 КЗпП України у зв`язку із смертю працівника. Актом спеціального розслідування комісія із спеціального розслідування групового нещасного випадку зі смертельним наслідком, керуючись п. 34 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 р № 337, шляхом одностайного голосування, на підставі підпункту 2 пункту 52 Порядку, прийняла рішення визнати груповий нещасний випадок зі смертельним наслідком, який стався ІНФОРМАЦІЯ_1 о 12 год 55 хв з працівниками регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця», у тому числі з ОСОБА_2 , 1997 року народження, пов`язаним із виробництвом. За наслідками розслідування уповноваженою комісією складено акт за формою Н-1/П. ОСОБА_2 , не був одружений, дітей не мав, тому позивачка є його єдиним членом сім`ї. Отже, загибель сина позивачки пов`язана із виробництвом на підприємстві критичної інфраструктури, загибель сина позивачки сталася після 24.02.2022 року, місце виконання трудових обов`язків і смерть сина позивачки відбулися внаслідок вибухової травми з відкритими осколковими переломами, які охоплюють декілька ділянок тіла та ушкоджень внаслідок військових дій від інших вибухів та осколків, відповідно до п.3 ст. 1 Закону № 2980-ІХ від 20.03.2023 р позивачка, як мати загиблого сина ОСОБА_2 , входить до переліку членів сім`ї загиблих осіб, а, відтак, ОСОБА_1 , має право на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) її сина ОСОБА_2 18.03.2025 від відповідача надійшов рекомендований лист № 760, яким відповідач надав рішення № 5001- 24-2 від 19.09.2024, лист № 1300-5313-8/162440 від 23.09.2024 р, лист Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 16.09.2024 р № 07/02/01-9199/СЕД. Вказаними документами відповідач відмовив у задоволені заяви позивачки, обґрунтовуючи тим, що відповідно до листа Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 16.09.2024 р підприємство, де працював потерпілий ОСОБА_2 станом на 25.04.2024 р не внесено до Реєстру об`єктів критичної інфраструктури. Дане рішення та відмову у призначенні допомоги позивачка вважає протиправною.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, зазначивши, що підстав для призначення та виплати позивачці одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії російської федерації проти України як члену сім`ї загиблого немає.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З 15.07.2016 р по 25.04.2024 р ОСОБА_2 працював на різних дільницях підрозділів, філіях Акціонерного товариства «Українська залізниця». Наказом № 12/ос від 01.05.2024 р ОСОБА_2 було звільнено за п. 8-2 ст. 36 КЗпП України у зв`язку із смертю працівника. Факт смерті сина позивачки підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 30.04.2024 р.

Як вбачається із Акту спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 25.04.2024 року о 1 годині 55 хвилин, затверджений начальником Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці у Донецькій області від 20.05.2024 р ОСОБА_2 , перебуваючи у відрядженні, разом з іншими працівниками Укрзалізниці, виконував роботу із фарбування пристроїв СЦБ станції Удачна Донецької області поміж повітряної тривоги, а саме-фарбував електропривід стрілочного переводу № 6 поруч із світлофором М28. Приблизно 12 год 55 хвилин зі сторони стрілочного переводу № 6 та переїзного посту 375 км залізничної станції Удачна працівники укрзалізниці побачили яскравий спалах та раптово стався сильний вибух, піднялися пил та дім. Пізніше, колеги сина позивачки побачили біля стрілочного переводу № 6 ОСОБА_2 без ознак життя. Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть від 27.04.2024 р № 221, наданого Покровським відділенням судово-медичної експертизи КЗОЗ «Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи» смерть мого сина ОСОБА_2 настала внаслідок вибухової травми з відкритими осколковими переломами, які охоплюють декілька ділянок тіла та ушкоджень внаслідок військових дій від інших вибухів та осколків.

Актом спеціального розслідування комісія із спеціального розслідування групового нещасного випадку зі смертельним наслідком, керуючись п. 34 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 р № 337, шляхом одностайного голосування, на підставі підпункту 2 пункту 52 Порядку, прийняла рішення визнати груповий нещасний випадок зі смертельним наслідком, який стався ІНФОРМАЦІЯ_1 о 12 год 55 хв з працівниками регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця», у тому числі з ОСОБА_2 , 1997 року народження, пов`язаним із виробництвом. За наслідками розслідування уповноваженою комісією складено акт за формою Н-1/П.

ОСОБА_2 , не був одружений, дітей не мав, тому позивачка є його єдиним членом сім`ї.

18.03.2025 р від відповідача надійшов рекомендований лист № 760, яким відповідач надав рішення № 5001- 24-2 від 19.09.2024, лист № 1300-5313-8/162440 від 23.09.2024 р, лист Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 16.09.2024 р № 07/02/01-9199/СЕД. Вказаними документами відповідач відмовив у задоволені заяви позивачки від 28 червня 2024 року, обґрунтовуючи тим, що відповідно до листа Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 16.09.2024 р підприємство, де працював потерпілий ОСОБА_2 станом на 25.04.2024 р не внесено до Реєстру об`єктів критичної інфраструктури.

Суд зазначає, що спірним рішенням відповідачем визначена єдина наведена вище підстава для відмови у призначенні та виплаті допомоги позивачці.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України "Про одноразову грошову допомогу за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України" (далі - Закон N 2980-IX) спрямований на підтримку деяких категорій осіб, які стали особами з інвалідністю у зв`язку з пораненням, каліцтвом, контузією або внаслідок захворювання, пов`язаних з виконанням посадових (службових, професійних) обов`язків у період військової агресії російської федерації проти України в районах проведення воєнних (бойових) дій або в районах, що піддавалися бомбардуванням, авіаударам та іншим збройним нападам, а у разі загибелі (смерті) зазначених осіб - на підтримку членів їхніх сімей.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про одноразову грошову допомогу за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України» право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю мають особи з числа працівників об`єктів критичної інфраструктури, державних службовців, посадових осіб місцевого самоврядування, які стали особами з інвалідністю у зв`язку з пораненням, каліцтвом, контузією або внаслідок захворювання, пов`язаних з виконанням посадових (службових, професійних) обов`язків у період військової агресії російської федерації проти України в районах проведення після 24 лютого 2022 року воєнних (бойових) дій або в районах, що піддавалися після цієї дати бомбардуванням, авіаударам та іншим збройним нападам.

Частиною 2 ст.1 Закону України «Про одноразову грошову допомогу за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України» передбачено, що у разі загибелі (смерті) осіб, зазначених у частині першій цієї статті, у зв`язку з пораненням, каліцтвом, контузією або внаслідок захворювання, пов`язаних з виконанням посадових (службових, професійних) обов`язків у період військової агресії російської федерації проти України в районах проведення після 24 лютого 2022 року воєнних (бойових) дій або в районах, що піддавалися після цієї дати бомбардуванням, авіаударам та іншим збройним нападам, одноразова грошова допомога за шкоду життю та здоров`ю призначається і виплачується членам їхніх сімей.

Відповідно до ч.3 ст.1 Закону України «Про одноразову грошову допомогу за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії російської федерації проти України» до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у частині першій цієї статті, належать:

діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав;

один із подружжя, який пережив загиблу (померлу) особу;

батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті);

внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли);

жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили;

утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Статтею 2 Закону України «Про одноразову грошову допомогу за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії російської федерації проти України» передбачено, що одноразова грошова допомога за шкоду життю та здоров`ю, на яку має право особа згідно із цим Законом, встановлюється у таких розмірах:

1) особам з інвалідністю I групи - 800 тисяч гривень;

2) особам з інвалідністю II групи - 500 тисяч гривень;

3) особам з інвалідністю III групи - 200 тисяч гривень;

4) у разі загибелі (смерті) - 1 мільйон гривень.

Статтею 3 Закону України «Про одноразову грошову допомогу за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії російської федерації проти України» «Призначення і виплата одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю» визначено наступне:

1. Одноразова грошова допомога за шкоду життю та здоров`ю призначається і виплачується за рішенням органу, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Визначений Кабінетом Міністрів України орган безоплатно в порядку електронної взаємодії отримує необхідну інформацію від державних органів, які є власниками (розпорядниками, держателями, володільцями, адміністраторами тощо) інформаційних (автоматизованих), інформаційно-комунікаційних, комунікаційних і довідкових систем, реєстрів та банків даних, у тому числі з Єдиного державного демографічного реєстру, Державного реєстру актів цивільного стану громадян, Єдиного державного реєстру судових рішень, Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, банку даних про дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, і сім`ї потенційних усиновлювачів, опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів тощо, про осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги.

Порядок отримання інформації з реєстрів та інформаційних баз даних визначається розпорядником персональних даних, що містяться у відповідних реєстрах або базах даних.

2. Одноразова грошова допомога за шкоду життю та здоров`ю особам, зазначеним у частині третій статті 1 цього Закону, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення і виплату, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників.

У разі відмови однієї із зазначених осіб від призначення і виплати одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, а також якщо одна із таких осіб у строк, встановлений частиною п`ятою цієї статті, не реалізувала своє право на призначення і виплату такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, в рівних частках.

Одноразова грошова допомога за шкоду життю та здоров`ю особам, зазначеним у частині третій статті 1 цього Закону, за наявності особистого розпорядження виплачується особі (особам), на користь якої (яких) складено особисте розпорядження, у розмірі частки, визначеної в такому розпорядженні у відсотках. У таких випадках розмір часток обраховується із суми, що залишилася після виплат, визначених абзацом другим частини четвертої статті 1 цього Закону.

У разі відмови однієї із осіб, зазначених в особистому розпорядженні, від призначення і виплати одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, а також якщо одна із таких осіб у строк, встановлений частиною п`ятою цієї статті, не реалізувала своє право на призначення і виплату такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, в рівних частках.

Відмова від отримання одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю від імені малолітніх, неповнолітніх дітей загиблої (померлої) особи, а також недієздатних осіб та осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, не допускається.

Особи, які мають право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, можуть відмовитися від її призначення та виплати шляхом подання заяви, справжність підпису на якій засвідчується нотаріально.

Особам, які мають право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, її призначення і виплата здійснюються незалежно від реалізації права на призначення і виплату такої допомоги іншими особами, зазначеними у частині третій статті 1 цього Закону.

3. Причина, група, час настання інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність, визначаються згідно із законодавством.

4. Якщо особа одночасно має право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, передбаченої цим Законом, та одноразової грошової допомоги, одноразової страхової виплати або одноразової компенсації за шкоду життю та здоров`ю, встановлених іншими нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється виключно в порядку та розмірах, визначених цим Законом.

5. Особи, які мають право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

6. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок у частині прийняття адміністративних актів має відповідати положенням Закону України "Про адміністративну процедуру".

7. Одноразова грошова допомога за шкоду життю та здоров`ю виплачується за рахунок коштів державного бюджету.

8. Відшкодування витрат державного бюджету на виплату одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю здійснюється за рахунок стягнення цієї суми з держави-агресора відповідно до принципів і норм міжнародного права.

В свою чергу статтею 4 Закону України «Про одноразову грошову допомогу за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії російської федерації проти України» визначено підстави, у разі виникнення яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю не здійснюються, а саме:

1. Призначення і виплата одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю особі, а у разі її загибелі (смерті) - членам її сім`ї, не здійснюються:

1) якщо загибель (смерть), поранення, каліцтво, контузія, захворювання, які призвели до інвалідності, є наслідком:

вчинення особою кримінального або адміністративного правопорушення;

алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;

навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення до самогубства, встановленого судом);

2) у разі подання завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю.

2. Одноразова грошова допомога за шкоду життю та здоров`ю не призначається особі, яка умисно позбавила життя чи вчинила замах на особу (осіб), яка (які) має (мають) відповідно до цього Закону право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або притягалася до адміністративної чи кримінальної відповідальності за вчинення правопорушення щодо загиблої (померлої) особи за рішенням суду, яке набрало законної сили.

У призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги може бути відмовлено або її виплата припинена чи призупинена особі, щодо якої рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено факт ухиляння від виконання обов`язку щодо утримання загиблої (померлої) особи за її життя.

За наявності спору між особами, які мають право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, або між особами і органами, уповноваженими призначати та здійснювати виплату одноразової грошової допомоги, щодо права на її призначення і виплату та/або її розміру орган, уповноважений здійснювати виплату одноразової грошової допомоги, призупиняє її виплату до вирішення спору в судовому порядку та набрання судовим рішенням законної сили.

Підсумовуючи вище викладене відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про одноразову грошову допомогу за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії російської федерації проти України», право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю мають особи з числа працівників об`єктів критичної інфраструктури, державних службовців, посадових осіб місцевого самоврядування, які стали особами з інвалідністю у зв`язку з пораненням, каліцтвом, контузією або внаслідок захворювання, пов`язаних з виконанням посадових (службових, професійних) обов`язків у період військової агресії російської федерації проти України в районах проведення після 24 лютого 2022 року воєнних (бойових) дій або в районах, що піддавалися після цієї дати бомбардуванням, авіаударам та іншим збройним нападам. Згідно з ч.2 ст.1 Закону України «Про одноразову грошову допомогу за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії російської федерації проти України», у разі загибелі (смерті) осіб, зазначених у частині першій цієї статті, у зв`язку з пораненням, каліцтвом, контузією або внаслідок захворювання, пов`язаних з виконанням посадових (службових, професійних) обов`язків у період військової агресії російської федерації проти України в районах проведення після 24 лютого 2022 року воєнних (бойових) дій або в районах, що піддавалися після цієї дати бомбардуванням, авіаударам та іншим збройним нападам, одноразова грошова допомога за шкоду життю та здоров`ю призначається і виплачується членам їхніх сімей. Приписами п.2 ч.3 ст.1 Закону України «Про одноразову грошову допомогу за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії російської федерації проти України» передбачено, що до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у частині першій цієї статті, належать: один із подружжя, який пережив загиблу (померлу) особу.

Судом встановлено, що стаття 4 Закону України «Про одноразову грошову допомогу за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії російської федерації проти України» визначає вичерпний перелік підстав, у разі виникнення яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю не здійснюються.

Проте рішення відповідача не містить посилань на жодну з підстав зазначених у цій статті.

Таким чином, з оскаржуваного рішення вбачається, що відповідачем не зазначено та не конкретизовано на підставі якого нормативно-правового акту позивачці було відмовлено у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги.

Загальними вимогами, яким повинен відповідати акт індивідуальної дії, як акт правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість. В разі не зазначення в індивідуальному акті підстав його прийняття (фактичних і юридичних), чітких та зрозумілих мотивів його прийняття такий акт не може вважатися правомірним. Більше того мотивація таких актів повинна надавати можливість особі узгодити свої дії з вимогами державного органу та забезпечити захист власних прав шляхом надання пояснень та документів.

Таким чином, усі вищенаведені законні підстави для відмови у здійсненні призначення і виплати грошової допомоги не були встановлені відповідачем, не відносяться до позивачки та її родини, та не могли бути застосовані відповідачем при розгляді заяви. А відтак, оскаржуване рішення про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги позивачці за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії російської федерації проти України", як члену сім`ї загиблого не відповідає критерію правомірності та обґрунтованості та підлягає скасуванню.

Щодо решти позовних вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про критичну інфраструктуру» № 1882-ІХ від 16.11.2021 р (надалі- Закон про критичну інфраструктуру) критична інфраструктура - це сукупність об`єктів критичної інфраструктури. Об`єкти критичної інфраструктури - об`єкти інфраструктури, системи, їх частини та їх сукупність, які є важливими для економіки, національної безпеки та оборони, порушення функціонування яких може завдати шкоди життєво важливим національним інтересам. Оператор критичної інфраструктури - юридична особа будь-якої форми власності та/або фізична особа підприємець, що на правах власності, оренди або на інших законних підставах здійснює управління об`єктом критичної інфраструктури та відповідає за його поточне функціонування. Віднесення до об`єктів критичної інфраструктури здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за сукупністю критеріїв, що визначають їх соціальну, політичну, економічну, екологічну значущість для забезпечення оборони країни, безпеки громадян, суспільства, держави і правопорядку, зокрема для реалізації життєво важливих функцій та надання життєво важливих послуг (ст. 8 Закону про критичну інфраструктуру). Відповідно до ст. 9 Закону про критичну інфраструктуру встановлені сектори критичної інфраструктури, які визначаються Кабінетом Міністрів України.

До життєво важливих функцій та/або послуг, порушення яких призводить до негативних наслідків для національної безпеки України, належать, зокрема транспортне забезпечення (п.11 ст. 4 Закону про критичну інфраструктуру) Постановою КМУ від 02.09.2015 р № 735 в редакції постанови КМУ від 20.10.2021 р № 1094 «Деякі питання діяльності акціонерного товариства «Українська залізниця» затверджено Статут акціонерного товариства «Українська залізниця».

Пунктами 1,2 Статуту АТ «Українська залізниця» встановлено, що Акціонерне товариство «Українська залізниця» є юридичною особою, утворене як акціонерне товариство, 100 % акцій якого закріплюються в державній власності, та є правонаступником усіх прав і обов`язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

Відповідно до п.18 Статуту АТ «Українська залізниця» товариство утворює філії, представництва, інші відокремлені підрозділи без статусу юридичної особи як на території України, так і за її межами, які діють на підставі положень.

Відповідно до п. 152 Статуту АТ «Українська залізниця» трудовий колектив товариства становлять усі фізичні особи, які беруть участь у його діяльності на основі трудового договору або інших форм, що регулюють трудові відносини працівників з товариством.

Відповідно до ст. 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її (юридичної особи) функцій. Філія не є юридичною особою. АТ "Українська залізниця" включена в перелік об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 за №83 "Про затвердження об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави".

Крім того, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.10.2020 за №1109 "Деякі питання об`єктів критичної інфраструктури" залізничний транспорт (що надає наступні послуги: пасажирські залізничні перевезення, вантажні залізничні перевезення, експлуатацію та технічне обслуговування залізниці, забезпечення роботи вокзалів та вузлових станцій) віднесено до переліку секторів основних послуг критичної інфраструктури держави.

Отже, з урахуванням системного аналізу вищенаведених актів законодавства, АТ «Українська залізниця» (юридична особа, до складу якої входять філії та структурні підрозділи) є об`єктом критичної інфраструктури, а, відповідно електромеханік дільниці (І групи) Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» Регіональної філії «Донецька залізниця» структурного підрозділу «Артемівська дистанція сигналізації та зв`язку» ОСОБА_2 - працівник об`єкту критичної інфраструктури, незважаючи на відсутність відповідного запису у Реєстрі об`єктів критичної інфраструктури.

Тобто, попри відсутність відомостей у Реєстрі об`єктів критичної інфраструктури, на його працівників, що постраждали внаслідок військової агресії російської федерації, поширюються норми Закону України «Про одноразову грошову допомогу за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії російської федерації проти України», та передбачено призначення та виплата грошової допомоги.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача буде зобов`язання відповідача прийняти рішення про призначення та виплату позивачці одноразової грошової допомоги, відповідно до приписів Закону України "Про одноразову грошову допомогу за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії російської федерації проти України" від 20.03.2023 року №2980-IX.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Завданням адміністративного судочинства відповідно до положень статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з нормами частини 2 другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Приймаючи до уваги наведене, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі.

Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір 968 грн. 96 коп., який підлягає стягненню з відповідача відповідно до статті 139 КАС України.

Крім цього, згідно з Договором № б/н про надання правової допомоги від 07.11.2024 року позивачка уклала договір із адвокатом Деменковою Євгенією Сергіївною, яка відповідно до свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДН № 4790 від 28.02.2017 року є адвокатом і здійснює професійну правову допомогу. Предметом Договору № б/н про надання правової допомоги від 07.11.2024 року є забезпечення захисту, свобод, прав і законних інтересів позивачки при зверненні до суду з позовом у тому числі, до пенсійного фонду про отримання одноразової грошової допомоги члену сім`ї загиблого (померлого) працівника критичної інфраструктури, з правом знайомитися з матеріалами справи, збирати докази, представництва інтересів позивачки у суді, складання позову, інших судових документів, тощо. Відповідно до п. 3.2 Договору № б/н про надання правової допомоги від 07.11.2024 року , гонорар адвоката фіксований і складає 47 000,00 грн. Гонорар позивачка оплатила в повному обсязі, що підтверджується відповідною розрахунковою квитанцією. Розмір судових витрат, у тому числі і робота адвоката у цій справі - фіксована. Сторони узгодили гонорар у твердій (фіксованій) сумі в розмірі 47 000,00 грн. за наступну професійну правову допомогу (опис робіт (послуг) адвоката за цим Договором: вивчення матеріалів справи, збір доказів, складання позовної заяви, підготовка та подання до суду будь-яких заяв по суті справи, підготовка та подання до суду будь-яких заяв з процесуальних питань, у тому числі заяви та клопотання, а також заперечення проти заяв і клопотань (в разі потреби), представництво інтересів позивача в суді, надання будь якої іншої правової допомоги, яка виявиться необхідною для ефективного захисту прав позивача, виготовлення копій. При визначенні суми гонорару сторонами було взято до уваги наступні обставини, які впливають на вартість послуг адвоката: співмірність із ціною позову - сума гонорару становить лише 4,7 % розміру майнового інтересу позивачки, що є цілком співмірним, з огляду на запланований обсяг робіт, відсутність усталеної судової практики з предмету спору. Враховуючи, що КАС України не обмежує розмір таких витрат, ця сума є справедливою, співмірною із складністю справи та виконаним адвокатом робіт та обґрунтованою.

Відповідач не заявляв про необґрунтованість розміру витрат позивач на правову допомогу та не просив їх зменшити у відзиві на позов.

Отже, з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивачки підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 47000 грн.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (адреса: 79016 м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 19.09.2024 № 5001-24-2 про відмову у призначені та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги члену сім`ї загиблого (померлого) працівника об`єкта критичної інфраструктури у сумі 1 000 000,00 (один мільйон) грн. 00 коп.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (адреса: 79016 м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ) призначити та виплатити ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), матері загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 працівника об`єкту критичної інфраструктури ОСОБА_2 , одноразову грошову допомогу за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування, які стали особами з інвалідністю у зв`язку з пораненням, каліцтвом, контузією або внаслідок захворювання, пов`язаних з виконанням посадових (службових, професійних) обов`язків у період військової агресії Російської Федерації проти України в районах проведення після 24.02.2022 воєнних (бойових) дій або в районах, що піддавалися після цієї дати бомбардуванням, авіаударам та іншим збройним нападам у сумі 1 000 000,00 (один мільйон) грн. 00 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (адреса: 79016 м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 47000 грн. (сорок сім тисяч гривень).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (адреса: 79016 м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 968 грн. 96 коп. (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 коп.).

Рішення ухвалене та повне судове рішення складено 20 травня 2025 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Смагар