Справа № 620/2846/25
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2025-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2025 року Чернігів Справа № 620/2846/25

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Соломко І.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 ( далі також позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі також - ГУ ПФУ в Чернігівській області, відповідач), про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 08.01.2025 №00 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 : період проходження військової служби з 28.11.1989 по 24.04.1992; стаж роботи за Списком №1 з 08.07.1993 по 31.12.1998 на ПРАТ «Металургійний комбінат «АЗОВСТАЛЬ» та прийняти рішення про призначення позивачу з 02.01.2025 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 із зменшенням загального пенсійного віку (60 років) визначеного частиною першою статті 12 Закону № 1788-ХІІ на 1 рік за кожний повний рік роботи.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02.01.2025 позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком, за результатами розгляду якої, рішенням відповідача від 08.01.2025 №00 відмовлено за відсутності необхідного стажу. Вважає таке рішення протиправним, оскільки спірний період військової служби та роботи підтверджується відповідними документами, наданими пенсійному органу.

17.03.2025 ухвалою суду провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачем відзив на позов не подано.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами ( частина шоста статті 162 КАС України).

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та є громадянином України, що підтверджується даними його паспорту.

Позивач є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 04.11.2022 № 5138-, виданою Управлінням соціального захисту населення в Пересипському районі м. Одеси.

02.01.2025 позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 та надав: військовий квиток; довідку про взяття на обік внутрішньо переміщеної особи; довідку про прийняття на роботу; довідку, що визначає право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників; довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників; документи про місце проживання особи.

За результатами розгляду заяви позивача та поданих документів, ГУ ПФУ в Чернігівській області прийнято рішення від 08.01.2025 №00 про відмову позивачу у призначення пенсії за відсутності необхідного страхового стажу. У вказаному рішення зазначено, що страховий стаж позивача становить 20 років 8 місяців 21 день, у томі числі за Списком № 1 -1 рік 6 місяців 1 день, за Списком № 2- 7 років 6 місяців 21 день. До страхового стажу позивача не зараховано: період роботи з 08.07.1993 по 31.12.1998, оскільки не підтверджено записами трудової книжки. Крім того зазначено, що місто Маріуполь Донецької області, яке задекларовано позивачем як місце проживання, є тимчасово окупованою російською федерацією територія. Водночас позивачем не надано повідомлення про неодержання пенсії від пенсійних органів російської федерації.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся за їх захистом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Щодо зарахування до стажу періоду проходження військової служби з 28.11.1989 по 24.04.1992.

Відповідно до підпункту "в" абзацу 3 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується також: військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Частиною першою статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Як видно із додатків до заяви про призначення пенсії від 02.01.2025, позивач пенсійному органу надав військовий квиток серія НОМЕР_1 від 28.11.1989, який містить відомості щодо проходження ОСОБА_1 військової служби з 28.11.1989 по 24.04.1992. У військовому квитку зазначено найменування військової частини, посаду, дату зарахування та дату виключення.

Водночас у спірному рішенні відсутній висновок пенсійного органу про зарахування вказаного періоду до стажу позивача, що свідчить про необґрунтованість рішення відповідача в цій частині.

Щодо не зарахування до стажу період роботи з 08.07.1993 по 31.12.1998.

Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначаються положеннями Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно з цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до частини другої статті 114 Закону № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається:

1) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах;

2) працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

В той же час, відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Як передбачено пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

З метою забезпечення соціального захисту працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Пунктом 10 Порядку № 383 передбачено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637).

Згідно з пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 Порядку № 637 встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Списки № 1, 2 затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 (далі - Постанова 1173) та застосовуються до пільгової роботи до 31 грудня 1991 року; якщо пільгова робота продовжується після 01 січня 1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11 березня 1994 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10; якщо пільгова робота продовжується після 11 березня 1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16 січня 2003 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162, якщо пільгова робота продовжується після 16 січня 2003 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 03 серпня 2016 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36, якщо пільгова робота продовжується після 03.08.2016 (або тільки почалась після цієї дати) - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461.

Позивач зазначає, що на підтвердження трудового стажу не мав можливості надати трудову книжку, оскільки остання була втрачена під час бойових дій у м.Маріуполі. ОСОБА_1 під час бойових дій та окупації міста не перебував на території Донецької області, у зв`язку з чим не мав можливості вивезти всі необхідні документи. На підтвердження трудового стажу у період з 1993 року до органів ПФУ було надано довідки з ПРАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ» № 03.03.01.-666/к та № 03.03.01-1009/к.

Так, з довідки №03.03.01-1009/к від 28.10.2024, виданої ПРАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ», видно, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно працював на підприємстві ПАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь». У вказаній довідці зазначено: дата початку роботи, назва підприємства, назва структурного підрозділу, назва професії (посади), підстава та дата звільнення, із зазначенням детальної інформації щодо займаних посад з 07.07.1993 по 01.06.2004.

З довідки №03.03.01-666/к від 23.06.2023 видно, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працював повний робочий день в ПРАТ МК «АЗОВСТАЛЬ» за період з 08.07.1993 по 01.02.1998, та за період з 01.05.1998 по 26.12.2000 виконував роботи у цеху мартенівському за професією, посадою робітники ремонтних служб, зайняті ремонтом обладнання в місцях його установки на ділянках (робочих місцях) діючих виробництв, де основні робітники, які ведуть технологічний процес, користуються правом на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1: слюсарі-ремонтники, що передбачено Списком № 1 розділ III підрозділ 2а код КП Позиція 1030200а-1753а, підстава: Постанова Кабінету Міністрів СРСР № 10 від 26.01.1991; за професією, посадою робітники ремонтних служб, зайняті ремонтом обладнання в місцях його установки на ділянках (робочих місцях) діючих виробництв, де основні робітники, які ведуть технологічний процес, користуються правом на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1: слюсарі-ремонтники, що передбачено Списком № 1 розділ III підрозділ 2а код КП Позиція 1030200а-1753а, підстава: Постанова Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994. Відволікання від основної роботи немає. За період з 08.07.1993 по 01.02.1998, за період з 01.05.1998 по 26.12.2000. Підстава: особиста картка, особові рахунки, штатний розпис, дані, наявні в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємства, технологія виробництва. Додаткова інформація: робочі місця атестовано. Накази по комбінату № 118 від 07.06.1994, № 366 від 02.12.1999. Проте, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України та веденням активних бойових дій на території міста Маріуполя, підприємством та його посадовими особами була втрачена можливість здійснювати господарську діяльність у м.Маріуполь, та втрачений контроль над приміщеннями дирекції з персоналу та адміністрації ПРАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ» за адресою вул.Граверна, 1, м.Маріуполь. Через зазначене у підприємства з 26.02.2022 відсутній доступ до трудових книжок працівників підприємства, що виключає можливість вносити, відповідні записи та видавати трудові книжки при звільненні в порядку до пункту 4.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 №58».

Актом №2 від 28.02.2022 ПАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ» засвідчено наступне: «Відповідно до пункту 9 постанови Кабінету Міністрів України «Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» (зі змінами та доповненнями) від 01.08.1992 № 442 накази про затвердження результатів атестації робочих місць працівників ПРАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ» (з картами умов праці та протоколами гігієнічних досліджень умов праці на робочих місцях персоналу), а також інші документи з кадрових питань (у тому числі, штатні розписи, табелі обліку робочого часу) зберігаються на підприємстві в металевих шафах у приміщенні архіву УСА (управління справами адміністрації) ПРАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ» за адресою вул. Лепорського, 1, м.Маріуполь, 87505, Україна.

Проте, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України та веденням активних бойових дій на території міста Маріуполя, підприємством та його посадовими особами була втрачена можливість здійснювати господарську діяльність у м.Маріуполь, та втрачений контроль над приміщенням архіву УСА (управління справами адміністрації) ПРАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ» за адресою: вул.Лепорського, 1, м.Маріуполь, та приміщення дирекції з персоналу та адміністрації за адресою: вул. Граверна, 1 м.Маріуполь. Через зазначене у ПРАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ» з 26.02.2022 відсутній доступ до наказів про затвердження результатів атестації робочих місць працівників ПРАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ» та архіву документів з кадрових питань, що виключає можливість надавати працівникам копії зазначених документів, а також довідки відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження стажу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637».

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходження, ПРАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ» зазначено: м.Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд. 89, каб.12.

Зі змісту наказу №101 від 01.03.2022 «Про введення в дію нових печаток та штампів ПРАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ», слідує, що у зв`язку із втратою підприємством печаток і штампів через неможливість здійснення господарської діяльності підприємства на території міста Маріуполь, де ведуться активні бойові дії через військову агресію Російської Федерації проти України, у зв`язку з чим введено в Україні воєнний стан відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022, та необхідністю запровадження нових печаток та штампів, НАКАЗАНО: 1. Ввести в дію печатки підприємства, а також печатки структурних підрозділів підприємства з 01.03.2022, перелік та відбитки яких наведено в Додатку 1 до цього наказу. 2. Вважати чинними договори, контракти, додаткові угоди, специфікації, акти та будь-які інші правочини та документи підприємства, оформлені з 01.03.2022, які засвідчені печатками підприємства, які введено в дію відповідно до пункту 1 цього Наказу. 3. Функціональним директорам, директорам філій, начальникам структурних підрозділів забезпечити доведення цього наказу до відома підпорядкованого персоналу.

Згідно Додатку №1 до наказу №101 від 01.03.2022, підприємством введено в дію нові печатки, штампи, відтиски, кліше підприємства.

Наказом №195 від 23.11.2022 внесено зміни у наказ №101 від 01.03.2022, а саме:1. Ввести наступні зміни до наказу генерального директора ПРАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ» № 101 від 01.03.2022 «Про введення в дію нових печаток та штампів ПРАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ». 1.1. Доповнити пункт 1 наказу підпунктом 1.1 наступного змісту: «1.1. Використовувати печатку «Дирекція з персоналу та адміністрації», відбиток якої наведено в додатку 1 до наказу № 101 від 01.03.2022 «Про введення в дію нових печаток та штампів ПРАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ», виключно для скріплення підписів уповноважених довіреностями Підприємства фізичних осіб на документах, перелік яких наведено в додатку 1 до цього наказу. Заступнику директора - начальнику управління планування та розвитку персоналу забезпечити ознайомлення підлеглих працівників з даним наказом.

У Додатку №1 до наказу №195 від 23.11.2022 визначено перелік документів, на яких допускається проставлення відбитка печатки «Дирекція з персоналу та адміністрації».

Отже, відповідачем протиправно не зараховано вказаний період до стажу позивача.

Переглядаючи правомірність прийнятого відповідачем рішення в частині ненадання позивачем особистого повідомлення про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації, суд зазначає таке.

Згідно з приписами пункту 14-4 розділу 15 Прикінцевих положень Закону № 1058 громадянам України, які проживають на тимчасово окупованих територіях України або під час тимчасової окупації територій виїхали на підконтрольну Україні територію, виплата пенсії згідно з цим Законом проводиться за умови неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації. У разі відсутності обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та російської федерації неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації підтверджується повідомленням про це органу Пенсійного фонду в заяві особи про призначення, поновлення та продовження виплати пенсії.

Відповідно до пункту 1.8 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 року №22-1, зареєстрованого в Мінюсті України 27.12.2005 року за №1566/11846 (далі Порядок №22-1) у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія.

Згідно з пунктом 4.2 розділу 4 Порядку №22-1 визначено, що при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, зокрема, повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів.

Водночас доказів повідомлення відповідачем позивача у визначений Порядком №22-1 спосіб про необхідність подання додаткових документів, в тому числі особистого повідомлення про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації матеріали справи не містять.

Таким чином доводи відповідача в цій частині є необґрунтованими.

Відтак, суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваного рішення та його скасування.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах, суд зазначає наступне.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку №22-1, серед інших заяв, заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно з пунктом 4.10. Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Таким чином, заява про призначення пенсії подається особою до територіального органу Пенсійного фонду України (органу, що призначає пенсію), після сканування якої та сканування копій доданих до неї документів (формування електронної пенсійної справи), за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію.

Отже, заява про призначення пенсії може бути розглянута як територіальним органом Пенсійного фонду, до якого заява була подана, так і іншим територіальним органом Пенсійного фонду. Після призначення пенсії електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/ фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

За таких обставин, слід зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 02.01.2025, з урахуванням висновків суду.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі викладеного, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог частково.

Щодо клопотання позивача про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн на підтвердження яких позивачем надані відповідні документи, суд зазначає таке, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За правилами частин першої та другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно частиною дев`ятою статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Разом з тим, при визначенні суми відшкодування вказаного виду судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд звертає увагу, що доводи й позиція сторін протягом усього часу розгляду справи не змінювалась, справа № 620/2846/25 віднесена судом до справ незначної складності, позов задоволено частково. Також, по зазначеній категорії справ, сформована правова позиція Верховного Суду.

Отже, усі ці витрати повинні перебувати у безпосередньому причинному зв`язку із наданням правової допомоги у конкретній справі, а їх розмір повинен бути розумним.

Враховуючи викладене, вказані обставини свідчать, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із складністю справи та об`ємом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та їх обсягом, тому суд дійшов висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з відповідача на користь позивача 2000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Підстави для відшкодування судового збору відсутні, оскільки позивач звільнений від його сплати.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фону в Чернігівській області від 08.01.2025 №00.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 : період проходження військової служби з 28.11.1989 по 24.04.1992; стаж роботи за Списком №1 з 08.07.1993 по 31.12.1998 на ПРАТ «Металургійний комбінат «АЗОВСТАЛЬ» та повторно розглянути заяву від 02.01.2025 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн (дві тисячі гривень).

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_1 рнокпп НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області вул. П`ятницька, 83А,м. Чернігів,Чернігівська обл., Чернігівський р-н,14005 .

Повний текст рішення виготовлено 16 травня 2025 року.

Суддя І.І. Соломко