Справа № 640/5041/19
Суддя: Лук'яненко М.О.
Дата ухвалення: 2025-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 р. Справа № 640/5041/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марини Лук`яненко, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Тандем-Фінанс» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України про визнання протиправною та скасування податкової консультації, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Тандем-Фінанс» (04074, м. Київ, вул. Лугова, 12) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головне управління ДФС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19), в якому просить суд:

1. визнати протиправною та скасувати податкову консультацію надану Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві Товариству з обмеженою відповідальністю «ФК «Тандем-Фінанс» за №1051/10/26-15-14-09-01-19-ІПК від 15 березня 2019 року;

2. зобов`язати Головне управління ДФС у місті Києві надати Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Тандем-Фінанс» нову письмову податкову консультацію з питань практичного застосування податкового законодавства, з урахуванням висновків суду, шляхом надання письмової відповідні на питання:

"Що саме підлягає фіскалізації, відповідно до п.2 статті 9 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" - операція з переказу коштів чи один з етапів операції з переказу коштів - ініціація переказу?"

- "Яким чином Товариству використовувати РРО внесені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операції, якщо жоден з них не відповідає вимогам Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та не здатний за своїми технічними характеристиками виконувати фіскальні функції операцій з переказу коштів а спроможні виконувати фіскалізацію лише операції з ініціювання переказу?"

- "Чи є порушенням Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" надання фіскальних звітів про операції з ініціювання переказу а не про операції з переказу коштів?".

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.04.2019 року по справі №640/5041/19 відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

На виконання Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399 до Харківського окружного адміністративного суду, згідно супровідного листа № 01-19/1430/25 від 31.01.2025 року передаємо 742 (сімсот сорок дві) судові справи згідно з актом приймання-передачі від 31.01.2025, зокрема адміністративну справу №640/5041/19.

Відповідно до статті 31 КАС України здійснено повторний розподіл автоматизованою системою документообігу суду адміністративної справи.

Вказана адміністративна справа надійшла до провадження судді Харківського окружного адміністративного суду Марини Лук`яненко.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.02.2025 прийнято до провадження матеріали адміністративної справи.

Мотивуючи позов позивачем зазначено, що 15 березня 2019 року Відповідач надіслав на адресу Позивача податкову консультацію за №1051/10/26-15-14-09-01-19-ІПК, в якій Відповідач не надає відповіді на поставлені питання щодо роз`яснень практичного виконання Позивачем вимог закону про РРО. Внаслідок чого податкова консультація суперечить нормам податкового законодавства, є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідач надав до суду відзив на позов, в якому заперечував проти позову та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. При цьому, зазначив, що дана індивідуальна податкова консультація не суперечить нормам ПК України та не порушує право платника податків, таким чином не є протиправно, та не може бути скасованою у спірних правовідносинах, оскільки відповідач виконав вимоги статті 52 ПК України та надав позивачу податкову консультацію, яка містить необхідну інформацію і надає відповідь на зазначені у зверненні питання.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Тандем-Фінанс» є небанківською фінансовою установою, яка діє на підставі Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи серії ФК за № 509 від 18.02.2015 року.

Позивач як фінансова установа здійснює діяльність з переказу коштів на підставі ліцензії Національного банку України на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунків від 05.07.2017 року за №36/1, за допомогою програмно-технічних комплексів самообслуговування (надалі за текстом - ПТКС).

26 лютого 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ТАНДЕМ-ФІНАНС" звернулось до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (правонаступником якого є Головне управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України) з заявою про надання податкової консультації №26/02/19 щодо отримання індивідуальної податкової консультації (далі - ІПК) з питання практичного застосування Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій (далі - РРО) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а також, надати роз`яснення, шляхом надання відповіді на питання:

"Що саме підлягає фіскалізації, відповідно до п.2 статті 9 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" - операція з переказу коштів чи один з етапів операції з переказу коштів - ініціація переказу?";

"Яким чином Товариству використовувати РРО внесені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операції, якщо жоден з них не відповідає вимогам Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та не здатний за своїми технічними характеристиками виконувати фіскальні функції операцій з переказу коштів а спроможні виконувати фіскалізацію лише операції з ініціювання переказу?";

"Чи є порушенням Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" надання фіскальних звітів про операції з ініціювання переказу а не про операції з переказу коштів?".

У відповідь на свій запит позивач отримав ІПК №1051/10/26-15-14-09-01-19-ІПК від 15 березня 2019 року.

В обґрунтування ІПК відповідачем з посиланням на положення Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 №265/95-ВР та Постанови КМУ №1315 "Про затвердження Положення про Державний реєстр реєстраторів розрахункових операцій" зроблено наступні висновки: «...фіскалізації підлягає не розрахункова операція, а реєстратор розрахункових операцій через який проводяться розрахункові операції. Підприємство не здійснює операцій з купівлі-продажу іноземної валюти, а проводить розрахункові операції в готівковій формі, а саме надає послуги з приймання готівки для подальшого її переказу та переказу коштів з використанням програмно-технічних комплексів самообслуговування. Отже вимоги Закону №265 щодо друкування фіскальних звітів на підприємство не поширюються. Таким чином моделі РРО внесені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій відповідають вимогам Закону №265.»

Не погоджуючись з вказаною індивідуальною податковою консультацією, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до підпункту 19-1.1.28 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України з-поміж функцій контролюючих органів визначено надання індивідуальних податкових консультацій з питань податкового та іншого законодавства, контроль за додержанням якого, покладено на контролюючі органи.

Індивідуальна податкова консультація в розумінні підпункту 14.1.172-1. пункту 14.1. статті 14 ПК України - це роз`яснення контролюючого органу, надане платнику податків щодо практичного використання окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, та зареєстроване в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій.

Відповідно до пункту 52.1 статті 52 Податкового кодексу України за зверненням платників податків у паперовій або електронній формі контролюючий орган, визначений підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, надає їм безоплатно індивідуальні податкові консультації з питань практичного застосування окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, протягом 25 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Звернення платників податків на отримання індивідуальної податкової консультації у паперовій або електронній формі повинно містити:

найменування для юридичної особи або прізвище, ім`я, по батькові для фізичної особи, податкову адресу, а також номер засобу зв`язку та адресу електронної пошти, якщо такі наявні;

код згідно з ЄДРПОУ (для юридичних осіб) або реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) або серію (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку у паспорті);

зазначення, в чому полягає практична необхідність отримання податкової консультації (наведення фактичних обставин);

підпис платника податків або кваліфікований електронний підпис;

дату звернення.

На звернення платника податків, що не відповідає вимогам, зазначеним у цьому пункті, індивідуальна податкова консультація не надається, а надсилається відповідь за підписом керівника (заступника керівника або уповноваженої особи) у паперовій або електронній формі у порядку та строки, передбачені Законом України "Про звернення громадян".

За змістом пункту 52.2 статті 52 ПК України індивідуальна податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.

За вибором платника податків індивідуальна податкова консультація надається в усній або письмовій формі. Індивідуальна податкова консультація, надана в письмовій формі, обов`язково повинна містити назву - податкова консультація, реєстраційний номер в єдиній базі індивідуальних податкових консультацій, опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, зазначених у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання таких норм законодавства (п. 52.3 ст. 52 ПК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 53.1 статті 53 ПК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), не може бути притягнуто до відповідальності, включаючи фінансової (штрафні санкції та/або пеня), платника податків (податкового агента та/або його посадову особу), який діяв відповідно до індивідуальної податкової консультації, наданої йому у письмовій формі, а також узагальнюючої податкової консультації, за діяння, що містить ознаки податкового правопорушення, зокрема на підставі того, що у подальшому така податкова консультація була змінена або скасована.

Положення абзацу першого цього пункту застосовуються до індивідуальної податкової консультації, за умови що вона зареєстрована в єдиній базі індивідуальних податкових консультацій.

У разі коли положення індивідуальної податкової консультації суперечать положенням узагальнюючої податкової консультації, застосовуються положення узагальнюючої податкової консультації.

Платник податків та/або податковий агент, які діяли відповідно до податкової консультації, не звільняються від обов`язку сплати податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом.

Відповідно до пункту 53.2 статті 53 ПК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платник податків може оскаржити до суду наказ про затвердження узагальнюючої податкової консультації або надану йому індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії, викладені в письмовій формі, які, на думку такого платника податків, суперечать нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Зміст наведених законодавчих норм дає підстави для висновку, що податкова консультація за своєю правовою природою є фактично відповіддю контролюючого органу платнику податків на його питання й повинна містити конкретні роз`яснення такому платнику практичної форми та/або моделі його поведінки у визначеному колі податкових правовідносин.

Отже, податкова консультація (індивідуальна), як методична й практична допомога платнику податків при виконанні ним податкового обов`язку, фактично, за всіма процедурами (нарахування та сплата платежів, пені, штрафних санкцій, оскарження дій контролюючих органів тощо): 1) надається платнику податків для правильності практичного застосування конкретної норми закону або нормативно-правового акту з питань адміністрування, нарахування та сплати податків чи зборів безпосередньо у його податковому обліку при здійсненні ним господарської діяльності; 2) має індивідуальний характер і може використовуватися лише платником податків, якому така консультація надана; 3) не може встановлювати (змінювати чи припиняти) відповідну норму законодавства, а лише надає роз`яснення щодо практичного її застосування; 4) має мету - викладення (роз`яснення) платнику податків офіційного розуміння контролюючим органом змісту конкретної правової норми з питань оподаткування для забезпечення правильного її застосування.

Статтею 52 ПК України передбачені обов`язкові вимоги щодо звернення платників податків на отримання індивідуальної податкової консультації та щодо змісту податкової консультації, та встановлено обов`язок контролюючих органів надавати податкові консультації з питань практичного застосування норм податкового законодавства, то відповідно платник податків має право на її отримання.

Ненадання такої консультації або надання неякісної та/або незаконної податкової консультації, податковий орган тим самим порушує право платника податків на отримання інформації про практичне застосування норм законодавства та відповідного блага, передбаченого пунктом 53.1 статті 53 Податкового кодексу України, у вигляді отримання консультації, яка могла б дозволити платнику податків застосовувати норму податкового законодавства певним чином без ризику притягнення до відповідальності.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 12.07.2022 у справі N 240/5009/20.

Під час розгляду справи судом встановлено, що 26 лютого 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ТАНДЕМ-ФІНАНС" звернулось до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (правонаступником якого є Головне управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України) з заявою про надання податкової консультації №26/02/19 щодо отримання індивідуальної податкової консультації (далі - ІПК) з питання практичного застосування Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а також, надати роз`яснення, шляхом надання відповіді на питання:

"Що саме підлягає фіскалізації, відповідно до п.2 статті 9 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" - операція з переказу коштів чи один з етапів операції з переказу коштів - ініціація переказу?";

"Яким чином Товариству використовувати РРО внесені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операції, якщо жоден з них не відповідає вимогам Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та не здатний за своїми технічними характеристиками виконувати фіскальні функції операцій з переказу коштів а спроможні виконувати фіскалізацію лише операції з ініціювання переказу?";

"Чи є порушенням Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" надання фіскальних звітів про операції з ініціювання переказу а не про операції з переказу коштів?".

У відповідь на свій запит позивач отримав ІПК №1051/10/26-15-14-09-01-19-ІПК від 15 березня 2019 року.

В обґрунтування ІПК відповідачем з посиланням на положення Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 №265/95-ВР та Постанови КМУ №1315 "Про затвердження Положення про Державний реєстр реєстраторів розрахункових операцій" зроблено наступні висновки: «...фіскалізації підлягає не розрахункова операція, а реєстратор розрахункових операцій через який проводяться розрахункові операції. Підприємство не здійснює операцій з купівлі-продажу іноземної валюти, а проводить розрахункові операції в готівковій формі, а саме надає послуги з приймання готівки для подальшого її переказу та переказу коштів з використанням програмно-технічних комплексів самообслуговування. Отже вимоги Закону №265 щодо друкування фіскальних звітів на підприємство не поширюються. Таким чином моделі РРО внесені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій відповідають вимогам Закону №265.»

Оцінюючи індивідуальну податкову консультацію, суд доходить висновку, що висновки ІПК не містять чіткої відповіді та роз`яснень на поставлені Позивачем питання, оскільки Відповідач не пояснив як використовувати РРО на ПТКС та що фіскалізувати, з врахуванням специфіки діяльності підприємства Позивача, стверджуючи що Позивач зобов`язаний використовувати РРО на ПТКС.

Так, щодо першого питання: "Що саме підлягає фіскалізації, відповідно до п.2 статті 9 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" - операція з переказу коштів чи один з етапів операції з переказу коштів - ініціація переказу?", суд зазначає наступне.

Відповідно до Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин), операція з переказу коштів складається з трьох етапів: ініціювання (статті 20-26), виконання (статті 28 та 29) та завершення (стаття 30).

Позивач піднімаючи дане питання, намагався отримати у Відповідача відповідь, на якому з етапів переказу коштів необхідно здійснювати фіскалізацію.

Якщо на етапі ініціювання, то в момент внесення коштів до ПТКС не здійснюється продаж та передача товарів (послуг), та не завершується операція з переказу коштів.

Суть фіскальної функції полягає в тому, щоб здійснити одноразове занесення, і неможливість зміни підсумкової інформації про обсяг розрахункової операції. Після внесення коштів до ПТКС, операція не завершується, продавець товару (послуги) на даному етапі не отримує коштів, а платник не набуває права власності на товар (послугу).

На даному етапі видача фіскального чеку неможлива, оскільки переказ не виконаний, і передача товару (послуги) не підтверджена отримувачем коштів.

Якщо фіскалізацію необхідно здійснювати на етапі перерахування (зарахування) коштів на користь отримувача, то ці етапи супроводжуються виключно безготівковим перерахуванням коштів, і як наслідок відсутні підстави використання РРО.

В господарській операції з переказу коштів, передача товарів (послуг) здійснюється не Позивачем в ПТКС, а продавцями таких товарів (послуг) після завершення переказу, який відбувається в безготівковій формі.

Відповідно до пункт 12 статті 9 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", реєстратори розрахункових операцій не застосовуються у випадку, якщо в місці отримання товарів (надання послуг) операції з розрахунків у готівковій формі не здійснюються.

Проте, у спірних правовідносинах, Відповідач не надає чітких роз`яснень, на якому етапі переказу необхідно здійснювати фіскалізацію з огляду специфіки діяльності Позивача, які правові підстави у Позивача надавати фіскальний чек за товар (послугу) які він не продає, або у тих випадках коли взагалі відсутні будь-які товари (послуги).

В податковій консультації на перше питання Відповідач надав наступну відповідь: "фіскалізації підлягає не розрахункова операція, а реєстратор розрахункових операцій".

Таке твердження суперечить принципам податкового законодавства, адже завданням РРО є здійснювати фіскальний контроль за операціями, з метою визначення податкових зобов`язань платника податків та неможливості платником ухилятись від сплати податків.

З відповіді Відповідача можливо дійти лише висновку, що Відповідач не ставить на меті здійснювати контроль за операціями, а зобов`язує Позивача використовувати РРО для контролю самих РРО.

Щодо другого питання: "Яким чином Товариству використовувати РРО внесені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операції, якщо жоден з них не відповідає вимогам Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та не здатний за своїми технічними характеристиками виконувати фіскальні функції операцій з переказу коштів, а спроможні виконувати фіскалізацію лише операції з ініціювання переказу?", суд зазначає наступне.

Піднімаючи дане питання, Позивач мав на меті отримати роз`яснення яким чином використовувати РРО та здійснювати фіскалізацію, якщо на етапі ініціювання переказу в ПТКС не відбувається продаж товарів (послуг) та не завершується операція з переказу коштів.

РРО, які внесені до Державного реєстру дають змогу фіксувати лише суму внесених для переказу коштів, але це не є підсумковою інформацією про операцію та така інформація не має жодного податкового значення.

Відповідно до пункту 134.1.1. Податкового кодексу, об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається відповідно до стандартів бухгалтерського обліку.

В свою чергу, Положення (стандарту) бухгалтерського обліку "Загальні вимоги до фінансової звітності" затверджених Наказом Міністерства фінансів України 07.02.2013 №73, визначає, що прибуток - це сума, на яку доходи перевищують пов`язані з ними витрати.

Відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку "Дохід" затверджених Наказом Міністерства фінансів України 29.11.1999 №29, не визнаються доходами суми коштів, що складають суму переказу.

Враховуючи стандарти бухгалтерського обліку та суть господарських операцій, сума грошових коштів, прийнятих від платників для переказу, не є доходом Позивача, не збільшує прибуток Позивача, не створює об`єкту оподаткування та як наслідок жодним чином не впливає на податкові зобов`язання Позивача.

Отже, втрачається будь-який сенс використання РРО саме на ПТКС, адже на етапі ініціювання не завершується переказ коштів, а Відповідач в свою чергу вимагає видати чек, що підтвердить продаж товару (послуги), яка фактично не здійснюється в ПТКС.

Таким чином, зроблені Відповідачем висновки у спірній ІПК не відповідають специфіки діяльності Позивача.

Щодо третього питання: "Чи є порушенням Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" надання фіскальних звітів про операції з ініціювання переказу, а не про операції з переказу коштів?", суд зазначає наступне.

Позивач підіймав дане питання в тому контексті, що Законом передбачено обов`язок щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій фіскальні звітні чеки у разі здійснення розрахункових операцій (пункт 9 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг").

Відповідно до статті 2 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", фіскальний звітний чек - документ встановленої форми, надрукований реєстратором розрахункових операцій, що містить дані денного звіту, під час друкування якого інформація про обсяг виконаних розрахункових операцій заноситься до фіскальної пам`яті.

У разі встановлення РРО на ПТКС фіскальні звітні чеки не матимуть жодного податкового значення.

Адже, після ініціювання переказу через ПТКС, переказ може бути не завершений з наступних причин: заява платника про відмову від переказу, в такому разі кошти повертаються не через ПТКС і фіскальний чек про повернення не може бути сформований і виданий; відмова отримувача приймати платіж; блокування операції з переказу фінансовим моніторингом Позивача, тощо.

Таким чином, зобов`язання Позивача встановлювати РРО на ПТКС створює умови за яких таке використання РРО призведе до порушень Позивачем Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Разом з тим, у спірній ІПК Відповідачем не надано жодних роз`яснень з цього питання, не знайшло свого відображення в консультації роз`яснення, за який період Позивач повинен друкувати фіскальний звітний чек, при умові що ПТКС працюють в цілодобовому режимі безперервно.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що висновки спірної індивідуальної податкової консультація не містять чіткої відповіді на поставлені Позивачем питання з урахуванням специфіки його господарської діяльності, що є підставою для визнання індивідуальної податкової консультації №1051/10/26-15-14-09-01-19-ІПК від 15 березня 2019 року протиправною та її скасування.

Відповідно до абз. 2, 3 ст. 53.2 ПК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) скасування судом наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.

Протягом 30 календарних днів з дня набрання законної сили рішенням суду про скасування наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, або контролюючий орган з урахуванням висновків суду зобов`язані опублікувати узагальнюючу податкову консультацію або надати платнику податків індивідуальну податкову консультацію.

Таким чином, з метою належного та ефективного захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути звернення позивача від 26.02.2019 №26/02/19 (вх. ГУ ДФС у м. Києві №45076/10 від 26.02.2019) про надання індивідуальної податкової консультації з питань практичного застосування податкового законодавства шляхом надання письмової відповідні на всі поставлені питання, з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні.

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

В той же час, і ч. 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат слід здійснити відповідно до положень статті 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-262, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати індивідуальну податкову консультацію Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві №1051/10/26-15-14-09-01-19-ІПК від 15 березня 2019 року.

Зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України повторно розглянути звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Тандем-Фінанс» від 26.02.2019 №26/02/19 (вх. ГУ ДФС у м. Києві №45076/10 від 26.02.2019) про надання індивідуальної податкової консультації з питань практичного застосування податкового законодавства шляхом надання письмової відповідні на всі поставлені питання, з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України (04116, м. Київ, вул. Шолуденка 33/19, код ЄДРПОУ ВП 44116011) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Тандем-Фінанс» () судові витрати в розмірі 3842 (три тисячі вісімсот сорок дві) грн. 00 коп.

Роз`яснити, що судове рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України (а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду; підлягає оскарженню до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України (а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення).

Повний текст рішення виготовлено та підписано - 19.05.2025, з урахуванням наявності безпечних умов для життя та здоров`я учасників процесу, суддів та працівників суду.

Суддя Марина Лук`яненко