Справа № 464/291/25
Суддя: Сабара Л. В.
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/291/25
пр.№ 2-а/464/55/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2025 м. Львів

Сихівський районний суд м. Львова

у складі: головуючої судді Сабари Л.В.,

секретаря судового засідання Варениці Р.Б.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 2 взводу роти №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції України старшого лейтенанта поліції Мельничука Миколи Володимировича, Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів інспектора 2 взводу роти №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції України старшого лейтенанта поліції Мельничука М.В., Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови інспектора 2 взводу роти №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції України старшого лейтенанта поліції Мельничука М.В. серії ЕНА №3752741 від 29.12.2024, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 680 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що згідно з постановою інспектора 2 взводу роти №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції України старшого лейтенанта поліції Мельничука М.В. серії ЕНА №3752741 від 29.12.2024 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 680 грн. Однак, звертає увагу на те, що керував автомобілем відповідно до вимог Правил дорожнього руху, а транспортний засіб працівників поліції рухався позаду його авто без проблискових маячків синього кольору, лише біля будинку №10 на вул. О. Степанівни ввімкнули маячок червоного кольору, подали звуковий сигнал, після чого позивач виконав вимоги ПДР та зупинився. Будь-яких доказів вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, під час розгляду справи працівники поліції йому не надали. Крім того, такі докази відсутні також в матеріалах справи. Відтак, вважає вищезазначену постанову протиправною та такою що підлягає скасуванню, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

21.01.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, поданий представником відповідача Департаменту патрульної поліції Терлецьким А.З., відповідно до якого просить відмовити повністю у задоволенні позовних вимог у зв`язку із безпідставністю таких. Заперечення обґрунтовує тим, що доводи позивача не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки поліцейський чітко спостерігав факт допущення позивачем порушення вимог ПДР, відтак відреагував на даний факт в межах чинного законодавства. Так, позивач, керуючи транспортним засобом, на нерегульованому перехресті не надав переваги в русі службовому транспортному засобу поліції, який рухався на ввімкнених проблискових маячках синього кольору, що чітко підтверджується даними відеозапису, у зв`язку із чим в його діях наявний склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення. Таким чином, на підставі наявних доказів, норм чинного законодавства та власною дискрецією, інспектор виніс законну та правомірну постанову, а також застосував достатнє адміністративне стягнення, відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

05.02.2025 позивач подав до суду відповідь на позовну заяву, відповідно до якої вважає безпідставним його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП, що підтверджується даними відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, у зв`язку із чим просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.01.2025 матеріали справи передано на розгляд судді Сабарі Л.В.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 09.01.2025 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 07.02.2025 позов залишено без розгляду.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.04.2025 ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 07.02.2025 про залишення позову без розгляду скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 09.05.2025 позов прийнято до розгляду.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав, пояснив, що проїхав перехрестя, з огляду на те, що автомобіль поліції надав йому перевагу в русі. В подальшому, зауважив, що такий автомобіль ввімкнув проблискові маячки червоного кольору, у зв`язку із чим виконав їх вимогу та зупинив автомобіль. В ході розмови з працівниками поліції не переконався у тому, що останні надали йому перевагу в русі, не знав, що мав обов`язок їх пропустити у зв`язку із увімкненими на їх автомобілі проблисковими маячками синього кольору.

Відповідач інспектор 2 взводу роти №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції України старшого лейтенанта поліції Мельничук М.В. в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином.

Представник відповідача Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив здійснювати розгляд справи без його участі.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Постановою про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 3752741 позивача ОСОБА_1 визнано винним за ч.3 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн.

Відповідно до оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 122 КУпАП до штрафу в розмірі 680 грн. так як останній 29.12.2024 о 14.10 у м. Львів, вул. О.Степанівни, 10 керуючи т.з. не надав переваги в русі автомобілю поліції який рухався із увімкненими проблисковими маячками синього кольору, чим порушив п. 3.2 ПДР ненадання переваги в русі ТЗ поліції, що рухаються з увімкненим проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Частиною 1 статті 9 КУпАП закріплено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з диспозицією ч. 3 ст. 122 КУпАП водій притягується до адміністративної відповідальності посеред іншого за ненадання переваги в русі транспортним засобам поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями.

З цього слідує, що диспозиція вказаної норми являється бланкетною, оскільки називає склад правопорушення, але для визначення його ознак відсилає до норм іншої галузі права або нормативних (підзаконних) актів правил, положень, інструкцій.

Так, п. 3.2 ПДР передбачено, що у разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов`язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу (і супроводжуваних ним транспортних засобів).

З огляду на вищевикладене, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, що підлягає доведенню в даній справі, зумовлена наступним: ненадання переваги в русі транспортним засобам поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями.

Суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань) регулюються та визначаються положеннями Закону України «Про дорожній рух» (ст. 1 вказаного Закону).

Положеннями ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.

При дослідженні доказів встановлено наступне.

Згідно копії постанови серії ЕНА №3752741 від 29.12.2024, винесеної інспектором 2 взводу роти №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції України старшого лейтенанта поліції Мельничуком М.В., ОСОБА_1 29.12.2024 о 14.10 год. на вул. О. Степанівни 10 у м. Львові, керуючи транспортним засобом, не надав переваги в русі автомобілю поліції, який рухався з увімкненими проблисковими маячками синього кольору, чим порушив п. 3.2 ПДР, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП, у зв`язку із чим на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 680 грн. Разом з тим, копія постанови містить рукописний текст без застережень, ким він внесений.

З дослідженого в судовому засіданні оригіналу оскаржуваної постанови встановити зміст документа не представилось можливим через нечитабельність такого.

Як вбачається з диску, такий містить відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, на яких зафіксована подія, що мала місце 29.12.2024 о 14.10 год. на вул. О. Степанівни 10 у м. Львові, з яких вбачається, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, не надав перевагу в русі автомобілю поліції. В ході розмови з працівниками поліції, ОСОБА_1 не заперечив вчинення ним порушення, лише піддав таке під сумнів.

З цього слідує, що ОСОБА_1 29.12.2024, керуючи автомобілем у м. Львів, на перехресті рівнозначних доріг, виїжджаючи таке проїхав першим, тим самим не надав перевагу руху ТЗ поліції із увімкненими проблисковими маячками синього кольору.

При цьому, суд не погоджується із твердженнями позивача, що такий проїхав перехрестя з дозволу працівників поліції, котрі зупинивши автомобіль, надали йому переважне право на рух, оскільки такі доводи повністю спростовуються матеріалами відеозапису із нагрудних камер правоохоронців.

Зокрема, при перегляді відеофайлу встановлено, що на зауваження працівників патрульної поліції про порушення Правил дорожнього руху, ОСОБА_1 заявив, що не мав надавати останнім перевагу в русі, оскільки ті їхали з проблисковим маячком не червоного, а синього кольору, та піддав сумніву твердження останніх про положення, закріплені у п. 3.2 ПДР.

З цього слідує, що позивач проїхав перехрестя першим, не знаючи про вимогу закріплену у інкримінованій нормі ПДР, а не в силу надання йому переваги працівниками поліції.

Обставини того, що працівники поліції зупинили автомобіль перед перехрестям, не надавали право позивачу на першочерговий рух, не переконавшись в тому, що такий маневр працівниками поліції вчинено на його користь.

Одночасно, при наданні оцінки твердженням позивача, суд додатково зважає на наступне.

Згідно п. 1.5 ПДР дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

У п. 1.10 ПДР передбачено, що вимога дати дорогу є вимогою до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість. Також, визначено, що перевага є правом на першочерговий рух стосовно інших учасників дорожнього руху.

В силу п. п. 1.3 та 2.3 ПДР (п. п. д) учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими, та для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

З огляду на це, є достатні підстави вважати, що зупинка автомобіля працівників поліції перед перехрестям була зумовлена саме поведінкою позивача, котрий перед перехрестям не переконався, що такий маневр є безпечним та вчинений відповідно до положень ПДР, оскільки матеріали відео свідчать про послідовний рух автомобілем без наміру зупинки.

При цьому, доводи позивача, що працівники поліції спершу не усвідомили того, що не повинні зупиняти ТЗ перед перехрестям, оскільки мають перевагу в русі, не можуть свідчити про відсутність порушень в його діях, та не є обставинами, що виключають протиправність поведінки як учасника дорожнього руху.

Отже, твердження ОСОБА_1 спростовуються дослідженими судом доказами.

При цьому, суд також бере до уваги пояснення останнього про те, що дійсно проїхав перехрестя перед автомобілем поліції, котрий мав перевагу в русі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

При цьому, суд зважає, що матеріали справи підтверджують правомірність винесення відповідачем оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення та якими спростовуються твердження позивача щодо відсутності в його діях складу правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, котрі судом визнаються належними і допустимими у розумінні ст. 70 КАС України

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, прийшов до переконання про достатність, належність та допустимість доказів для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, оскільки останній 29.12.2024 о 14.10 год. у м. Львів на вул. О. Степанівни, 10, керуючи транспортним засобом, не надав переваги в русі автомобілю поліції який рухався із увімкненими проблисковими маячками синього кольору, чим порушив п. 3.2 ПДР, у зв`язку із чим постанову інспектора 2 взводу роти №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції України старшого лейтенанта поліції Мельничука М.В. серії ЕНА №3752741 від 29.12.2024, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 680 грн. слід залишити без змін, а позовну заяву без задоволення.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 139 КАС України.

Згідно з ч. ч. 1 та 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед яких витрати на професійну правничу допомогу.

За умовами ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Беручи до уваги, що суд прийшов до переконання про відмову у задоволенні позову, а позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати розподілу не підлягають.

На підставі ч. 3 ст. 122 КУпАП, ПДР України, керуючись ст. ст. 9, 72-74, 77, 121, 242, 244-246, 286 КАС України, суд,

ухвалив:

постанову інспектора 2 взводу роти №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції України старшого лейтенанта поліції Мельничука Миколи Володимировича серії ЕНА №3752741 від 29.12.2024, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 680 грн. залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора 2 взводу роти №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції України старшого лейтенанта поліції Мельничука Миколи Володимировича, Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення складено 20 травня 2025 року.

Суддя Сабара Л.В.