Справа № 420/36986/24
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2025-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2025 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши в письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області щодо визначення фізичній особі-платнику податків ОСОБА_1 податкових зобов`язань, а саме: податкове повідомлення-рішення (форми «ПС») №2121/15-32-07-06 від 15.01.2024 на суму 1020,00 грн та податкове повідомлення-рішення (форми «С») №2122/15-32-07-06 від 15.01.2024 на суму 784 770,50 грн.

Ухвалою суду від 15.12.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 13.12.2024 року поновлено позивачу строк звернення до суду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 08.01.2025 року.

08.01.2025 року, за клопотанням представника позивача, судом відкладено підготовче судове засідання на 21.01.2025 року.

Протокольною ухвалою суду від 21.01.2025 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, оголошено перерву по справі до 18.02.2025 року.

Протокольною ухвалою суду від 18.02.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті 03.03.2025 року.

Судове засідання, призначене на 03.03.2025 року було перенесено на 12.03.2025 року у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному.

12.03.2025 року, за клопотання представника позивача, судом вирішено продовжити подальший розгляд справи в письмовому провадженні.

Справу розглянуто з урахуванням тимчасової непрацездатності судді Токмілової Л.М. з 13.03.2025 по 20.03.2025, з 21.03.2025 по 14.04.2025 та з 16.04.2025 по 15.05.2025 включно.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що згідно акта перевірки за №36729/15/52/РРО/ НОМЕР_1 від 18.12.2023 року сума розрахункової операції, яка була проведена з порушенням та виявлена інспекторами відповідача склала 418 грн., тому відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» відповідач був зобов`язаний застосувати штрафну санкцію у розмірі 418 грн. (100 % вартості проданих з порушенням товарів), однак відповідач застосував штрафну санкцію у загальному розмірі 784770,50 грн. При цьому відповідачем не було надано жодного обґрунтування та доказів, на підставі яких інспекторами було нараховано суму штрафу саме у розмірі 784770,50 грн. та не надано жодного документа, який підтверджує законність та обґрунтованість нарахованого розміру штрафних санкцій. В акті перевірки зазначено, що оператором-адміністратором Башкіровою В.Д. було зроблено з робочого комп`ютера помісячні звіти роботи закладу «Sushisaga», однак ФОП ОСОБА_1 не відома зазначена особа, підприємницьку діяльність позивач проводив самостійно, у жодних трудових відносинах з третіми особами не перебував. Також позивач вказує, що змістом фактичної перевірки є перевірка дотримання суб`єктом господарювання вимог податкового законодавства саме на момент проведення фактичної перевірки. Натомість, перевірка діяльності суб`єкта господарювання за минулі періоди, яку податковий орган проводить на підставі податкових декларацій фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, первинних документів, а також на підставі отриманих в установленому порядку документів та податкової інформації, є документальною перевіркою. Щодо ненадання документів позивач зазначив, що в період проведення перевірки з 07.12.2023 року по 15.12.2023 року податковим органом не вимагались та не надсилались жодні вимоги/запити про надсилання або надання первинної документації. Таким чином, відповідачем не було доведено факт ігнорування позивачем вимог щодо надання документів при перевірці.

30.12.2024 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов відзив, в якому відповідач не погоджується з викладеними у позовній заяві підставами, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Контролюючим органом проведено фактичну перевірку позивача з метою здійснення контролю дотримання вимог діючого законодавства у сфері обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). Головним управлінням ДПС в Одеській області не було допущено жодних порушень в ході прийняття наказу від 07.12.2023 № 10289-п щодо призначення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 , адже перевірка відбулась в рамках вимог, визначених законодавством. При проведенні перевірки було встановлено, що у позивача відсутній зареєстрований опломбований у встановленому порядку та переведений у фіскальний режим роботи реєстратор розрахункових операцій або програмний реєстратор розрахункових операцій. Платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки, крім того, уповноваженими особами було надано перелік з вимогою надання документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки від 07.12.2024 б/н, який містить підпис суб`єкта господарювання, а тому твердження позивача щодо відсутності такого запиту слід вважати необґрунтованим. Щодо тверджень позивача про відсутність інформації про ОСОБА_2 , то у ході проведення перевірки було надано та зафіксовано письмові пояснення від 07.12.2023 працівників вищевказаного закладу, зокрема і ОСОБА_2 , що на момент здійснення перевірки займала посаду оператора-адміністратора. Щодо проведення фактичної перевірки замість документальної відповідач зазначив, що Податковим кодексом не встановлено будь-яких обмежень та/або заборон щодо періоду діяльності платника, який перевіряється в ході фактичних перевірок, крім вказаної ст. 102 ПК України (не пізніше 1095 днів).

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Головним управлінням ДПС в Одеській області на підставі пп. 19-1.1.4, пп.19-1.1.8 п. 19-1.1 ст. 19-1, ст. 20, пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, пп.80.2.2 п. 80.2 ст.80, пп.69.2 п.69, підрозділу 10 розділу ХХ ПК України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами) у зв`язку з надходженням листа ДПС України від 18.08.2023 вих. № 20137/7/99-00-07-04-02-07 щодо проведення фактичних перевірок суб`єктів господарювання, що здійснюють господарську діяльність з використанням інтернет-представництва зазначених у листі Уповноваженого із захисту державної мови від 31.07.2023 № 4124/05-Вих, а саме: https://sushisaga.ps.me/, https://www.instagram.com/sushisaga/, на виконання наказу Головного управління ДПС в Одеській області від 07.12.2023 № 10289-п та відповідно направлень від 07.12.2023 № 20148/15-32 та від 07.12.2023 № 20147/15-32 проведено фактичну перевірку інтернет-представництва https://sushisaga.ps.me/, https://www.instagram.com/sushisaga/, за адресою: м. Одеса, вул. Дмитра Донського, 12 з 07 грудня тривалість 10 діб.

Перевірку проведено за період діяльності з 07.12.2020 по дату закінчення фактичної перевірки з метою здійснення контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

За результатами перевірки складений акт №367129/15/52/РРО/ НОМЕР_2 від 15.12.2023 року.

Перевіркою встановлено, що перед проведенням фактичної перевірки уповноваженими особами контролюючого органу була здійснена контрольна-розрахункова операція о 14 год 47 хв на загальну суму 418 грн. (роли), розрахунок проведено безготівково на карту Monobank, розрахунковий документ при цьому не було надано.

На початку проведення фактичної перевірки встановлено, що у ФОП ОСОБА_1 відсутній зареєстрований опломбований у встановленому порядку та переведений у фіскальний режим роботи реєстратор розрахункових операцій або програмний реєстратор розрахункових операцій.

На вимогу перевіряючих, оператором-адміністратором ОСОБА_2 було зроблено з робочого комп`ютера, що знаходиться на місці проведення розрахункових операцій, щомісячні звіти роботи закладу Sushisaga з відображенням кількості замовлень, загальний виторг та зазначенням способу оплати (готівкова та безготівкова оплата), а саме: звіт за 1 жовтня 2023 на суму 746 876 грн., звіт за 1 листопада 2023 на суму 692 311 грн., звіт за 1 грудня 2023 (починаючи з 1 грудня 2023 року по 7 грудня 2023 року) на суму 130 563 грн.

Під час проведення перевірки було зафіксовано факт незабезпечення можливості розрахунку у безготівковій формі при надані послуг (реалізації товарів), а саме платіжний термінал відсутній.

У ході проведення фактичної перевірки не надані на вимогу уповноважених осіб та згідно переліку документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки.

У ході проведення перевірки прийнято пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Згідно наданих пояснень встановлено, що роботу закладу забезпечують 6 неоформлених належним чином осіб.

Таким чином, встановлено порушення:

- п. 1, 2 ст. 3 Закону України № 265/95-ВР від 06.07.1995 «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (зі змінами та доповненнями, далі - ЗУ № 265/95-ВР) - не проведення розрахункових операцій на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій, не роздруковано та не видано відповідний розрахунковий документ, що підтверджує виконання розрахункової операції;

- п. 85.2 ст. 85 ПК України - ненадання платником податків посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки;

- ст. 24 Кодексу законів про працю України;

- пп. 1 п. 1 Постанови КМУ від 29.07.2022 року №894.

Головне управління ДПС в Одеській області, на підставі вищенаведеного Акту перевірки та встановлених у ньому порушень, винесло оскаржуване податкове повідомлення-рішення форми «ПС» №2121/15-32-07-06 від 15.01.2024, яким до позивача за порушення п.85.2 ст.85 ПК України застосовано штрафна санкція на суму 1020 грн., та податкове повідомлення-рішення форми «С» №2122/15-32-07-06 від 15.01.2024 року, яким за порушення п.1, 2 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» застосовано суму штрафних санкцій у розмірі 784770,50 грн.

Не погоджуючись з висновками, викладеними в акті перевірки та прийнятими на його підставі податковим повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України (далі - ПК України) контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані, зокрема дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій (підпункти 21.1.1, 21.1.4 пункту 21.1 статті 21 ПК України).

У розумінні підпункту 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 ПК України контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

Положеннями пункту 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Так, підпунктом 75.1.3. пунктом 75.1 статті 75 ПК України визначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки визначений статтею 80 ПК України.

За приписами підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Щодо податкового повідомлення -рішення форми «ПС» №2121/15-32-07-06 від 15.01.2024 року, яким до позивача за порушення п.85.2 ст.85 ПК України застосовано штрафна санкція на суму 1020 грн. суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, у перший день проведення перевірки 07.12.2023 року перевіряючими надана ФОП ОСОБА_1 письмова вимога надати до 11.12.2023 року до ГУ ДПС в Одеській області документи за переліком (18 документів), примірник якої отримано ОСОБА_1 07.12.2023 року, про що свідчить його особистий підпис.

Відповідно до п. 85.2 ст. 85 ПК України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23 жовтня 2020 року по справі № 816/2932/15: «Платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки.

Платник податків у разі ненадання документів під час проведення перевірки не позбавлений права надання таких і після завершення такої перевірки, які мають бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення. Протягом п`яти робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків має право надати до контролюючого органу, що призначив перевірку, документи, визначені в акті перевірки як відсутні.

У разі якщо до закінчення перевірки або у зазначений вище термін платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують відповідні показники, вважається, що такі документи у платника податків відсутні.».

Відповідальність за невиконання вимог ст.85 ПК України встановлена п.121.1. ст.121 ПК України: «Незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.

З матеріалів справи вбачається, що документи, пов`язані з предметом перевірки, позивачем до перевіряючих надані не були та не були надіслані у визначений письмовою вимогою строк.

Позивач зазначає, що не отримував запиту від відповідача на надання необхідних документів, однак уповноваженими особами було надано перелік з вимогою надання документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки від 07.12.2024 б/н, який містить підпис суб`єкта господарювання, а тому твердження позивача щодо відсутності такого запиту є необґрунтованими.

Виходячи з даних обставин суд погоджується, з тим, що податкове повідомлення-рішення форми ««ПС» №2121/15-32-07-06 від 15.01.2024 року, яким до позивача за порушення п.85.2 ст.85 ПК України застосована штрафна санкція на суму 1020 грн., винесено правомірно та не підлягає скасуванню.

Щодо вимоги скасувати податкове повідомлення рішення №2122/15-32-07-06 від 15.01.2024 на суму штрафних санкцій 784 770,50 грн. суд зазначає наступне.

Як встановлено судом вище, уповноваженими особами контролюючого органу була здійснена контрольна-розрахункова операція на загальну суму 418 грн. (роли), розрахунок проведено безготівково на карту Monobank, розрахунковий документ при цьому не було надано, оскільки у ФОП ОСОБА_1 відсутній зареєстрований опломбований у встановленому порядку та переведений у фіскальний режим роботи реєстратор розрахункових операцій або програмний реєстратор розрахункових операцій.

На вимогу перевіряючих оператором-адміністратором Башкіровою Вікторією Денисівною було зроблено з робочого комп`ютера, що знаходиться на місці проведення розрахункових операцій, щомісячні звіти роботи закладу Sushisaga з відображенням кількості замовлень, загальний виторг та зазначенням способу оплати (готівкова та безготівкова оплата), а саме: звіт за 1 жовтня 2023 на суму 746 876 грн., звіт за 1 листопада 2023 на суму 692 311 грн., звіт за 1 грудня 2023 (починаючи з 1 грудня 2023 року по 7 грудня 2023 року) на суму 130 563 грн.

Під час проведення перевірки було зафіксовано факт незабезпечення можливості розрахунку у безготівковій формі при надані послуг (реалізації товарів), а саме платіжний термінал відсутній.

Відповідно до п.1, 2 ст. 3 Закону України №265/95 суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані:

проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Використання програмних реєстраторів розрахункових операцій при оптовій та/або роздрібній торгівлі пальним забороняється;

надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).

Як встановлено перевіряючими та не спростовано позивачем, останнім не забезпечено можливості розрахунку у безготівковій формі при надані послуг (реалізації товарів), а саме платіжний термінал відсутній, а також відсутній реєстратор розрахункових операцій або програмний реєстратор розрахункових операцій.

Відповідно до ст.2 ЗУ №265/95 розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця;

розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.

Згідно ст.3 ЗУ №265/95 суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані:

1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Використання програмних реєстраторів розрахункових операцій при оптовій та/або роздрібній торгівлі пальним забороняється;

2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).

Отже, за змістом наведених вимог суб`єкти господарювання зобов`язані проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи та видавати (в паперовому вигляді та/або електронній формі) розрахунковий документ встановленої форми та змісту, що підтверджує виконання розрахункової операції.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону № 265/95-ВР форма, зміст розрахункових документів, порядок реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, а також форма та порядок подання звітності, пов`язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій чи використанням розрахункових книжок, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно п.1 та п.2 Розділу ІІ Положення про форму та зміст розрахункових документів/ електронних розрахункових документів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 21.01.2016 № 13 фіскальний касовий чек на товари (послуги) (далі - фіскальний чек) - розрахунковий документ / електронний розрахунковий документ, створений у паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ), реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій при проведенні розрахунків за продані товари (надані послуги). Фіскальний касовий чек на товари (послуги) за формою № ФКЧ-1 наведений у додатку 1 до цього Положення.

Пунктом 3 розділу І Положення № 13 передбачено, що установлені в цьому Положенні вимоги до змісту розрахункових документів визначають обов`язкові реквізити розрахункових документів/електронних розрахункових документів.

У разі відсутності в документі хоча б одного з обов`язкових реквізитів, а також недотримання сфери його призначення, такий документ не прийматиметься як розрахунковий.

Пунктом 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР визначено, що за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах:

- у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання:

100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше;

150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що пункт 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР встановлює відповідальність за невиконання суб`єктом господарювання щонайменше одного з трьох обов`язків: 1) непроведення розрахункової операції через РРО; 2) проведення розрахункової операції через РРО, однак, на неповну суму покупки; 3) невидача відповідного (тобто такого, що відповідає вимогам щодо форми і змісту) розрахункового документа. Перші два обов`язки суб`єкта господарювання випливають зі змісту пункту 1 статті 3 Закону № 265/95-ВР, а третій - з пункту 2 статті 3 Закону №2 65/95-ВР.

Відповідно, наявність будь-якої з таких обставин (у сукупності або окремо) і утворює склад правопорушення.

Суд також враховує, що Верховний Суд в постанові від 02 лютого 2023 року № 500/6845/21 сформулював правовий висновок, відповідно до якого за змістом норм Положення №13 слід розрізняти недолік реквізиту у розрахунковому документі від відсутності відповідного реквізиту взагалі. У першому випадку дійсно неможливо стверджувати, що документ втрачає статус розрахункового, натомість, у другому випадку безпосередньо Положення № 13 вказує, що такий документ не прийматиметься як розрахунковий.

Відповідно до пункту 61.1 статті 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Пунктами 62.1- 62.3 статті 62 ПК України встановлено, що податковий контроль здійснюється шляхом: 62.1.1. ведення обліку платників податків; 62.1.2. інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; 62.1.3. перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин; тощо.

Положеннями статті 83 ПК України встановлено, що для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки, надані відповідно до статті 84 цього Кодексу та інших законів України; судові рішення; податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи; мультимедійна інформація (фото, відео-, звукозапис), отримана (виготовлена) контролюючими органами.

У справі, що розглядається, контролюючим органом зроблено висновок про порушення позивачем вищенаведених вимог законодавства, про які зазначено в акті перевірки, саме на підставі звітів роботи закладу «Sushisaga» з відображенням кількості замовлень, загальним виторгом та зазначенням оплати (готівкова оплата, безготівкова оплата), які отримані були від оператора-адміністратора закладу, тобто на підставі документів, отриманих в процесі здійснення перевірки.

Таким чином, інформація, яка відображена у фінансових звітах закладу відображає всі дані про проведені розрахункові операції.

Тому суд вважає, що відповідачем правомірно при визначені суми штрафної санкції використано інформацію з відповідних звітів.

При цьому використання такої інформації є належною реалізацією контролюючим органом податкового контролю, як необхідний комплекс заходів, що забезпечує формування та реалізацію державної фінансової політики, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій та може бути самостійною підставою для висновків під час проведення фактичної перевірки.

Виходячи з наведеного суд вважає, що відповідач в межах цієї справи під час проведення фактичної перевірки, мав правову можливість використовувати податкову інформацію, отриману зі звітів закладу, зокрема щодо перевірки кількості замовлень та загального виторгу, з урахуванням особливості оплати.

Відповідно до пункту 102.1 статті 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Щодо можливості проведення фактичної перевірки в межах 1095 днів та правомірності наказу про призначення такої перевірки було зроблено висновок і Верховним Судом у справі № 826/8284/17 (постанова від 20 травня 2022 року).

При цьому Податковим кодексом не встановлено будь-яких обмежень та/або заборон щодо періоду діяльності платника, який перевіряється в ході фактичних перевірок, крім статті 102 ПК України (не пізніше 1095 днів), а так само, як і використання під час проведення фактичної перевірки відповідних документів, визначених ПК України, податкової інформації, інших матеріалів, отриманих в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Вищезазначене свідчить про необґрунтованість висновків позивача про те, що проведена фактична перевірка мала характер документальної перевірки.

Тому суд доходить висновку, що відповідач з дотриманням положень діючого законодавства застосував до позивача за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій суму штрафних санкцій у розмірі 748770,50 грн.

Щодо тверджень позивача, що йому не відома ОСОБА_2 , суд зазначає, що у ході проведення перевірки було надано та зафіксовано письмові пояснення від 07.12.2023 працівників закладу позивача, зокрема і ОСОБА_2 , що на момент здійснення перевірки займала посаду оператора-адміністратора, тому відповідні доводи позивача суд вважає необґрунтованими.

Щодо ознайомлення з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями лише з матеріалів справи №420/24818/24 суд зазначає, що фактична перевірка 07.12.2023 року проведена у присутності позивача, під час якої встановлено відсутність платіжного терміналу, реєстратора розрахункових операцій або програмного реєстратора розрахункових операцій, та під час якої йому було вручено запит на надання документів та встановлено строк їх подачі, який ФОП ОСОБА_1 не виконано, проігноровано. Вказане свідчить про обізнаність позивача про можливі наслідки за невиконання вимог контролюючого органу у вигляді застосування фінансових санкцій, а тому ФОП ОСОБА_1 , будучи зацікавленою особою, не був позбавлений можливості з`ясувати застосовані до нього штрафні санкції, враховуючи ознайомлення позивача 15.12.2023 року з Актом фактичної перевірки та отриманням його примірника з визначеними нормами порушеного податкового законодавства.

Таким чином, доводи позивача не спростовують порушення, встановлені під час фактичної перевірки, та не є підставами для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Отже, суд дійшов висновку, що підстави для задоволення позову відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

На думку суду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, належними та допустимими доказами довів правомірність прийняття оскаржуваного рішення, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З урахуванням висновку суду про відмову у задоволенні позову, суд зазначає про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 12, 139, 242-246, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя Токмілова Л.М.

.