Справа № 420/7373/25
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2025-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7373/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Вовченко О.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Приморського відділу державної виконавчої служби ПМУ МЮ (м. Одеса) про визнання протиправними дій та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 13.03.2025 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Приморського відділу державної виконавчої служби ПМУ МЮ (м. Одеса), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо передчасного надсилання на примусове виконання постанови №АВ/20795 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та проставлення відмітки про набрання нею законної сили, винесеної відносно ОСОБА_1 , на адресу Приморського відділу державної виконавчої служби ПМУ МЮ (м. Одеса);

- визнати протиправною та скасувати постанову Приморського відділу державної виконавчої служби ПМУ МЮ (м. Одеса) про відкриття виконавчого провадження від 22 січня 2025 року НОМЕР_3, винесеної відносно ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 13 жовтня 2024 року постановою № АВ/20795 по справі про адміністративне правопорушення було притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф у сумі 17 000,00 грн. Зі змісту винесеної постанови вбачається, що начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 було встановлено, що нібито 10 жовтня 2024 року о 12 год 00 хв, військовозобов`язаний ОСОБА_1 в умовах особливого періоду, під час дії воєнного стану та проведення мобілізації, у ході здійснення оповіщення, за адресою, АДРЕСА_1 , у порушення абз. 1, п. 1, ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію відмовився від підписання та отримання повістки на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_2 до каб. № 24 на 10 жовтня 2024 року о 12 год. 30 хв. про що складено Акт відмови від отримання повістки за підписом двох військовослужбовців групи оповіщення відповідно до «Порядку проведення призову громадян під час мобілізації на особливий період» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024. ОСОБА_1 із твердженнями в постанові категорично не погоджується, оскільки він не здійснював правопорушень. 10 жовтня 2024 року співробітники ТЦК та СП зупинили авто, в якому, зокрема, знаходився Позивач. Від уповноважених осіб ТЦК в усному форматі прозвучало запитання, чи згоден ОСОБА_1 підписати повістку та поїхати разом з ними у невідомому для позивача напрямку. Позивач погодився підписати повістку, яка була надана уповноваженим співробітниками ТЦК, проте відмовився покидати автомобіль таксі, в якому знаходився та їхати зі співробітниками ТЦК. Відповідні пояснення були надані ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення від 10 жовтня 2024 року. У зв`язку із вищевикладеним, ОСОБА_1 22.11.2024 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_3 про визнання протиправною та скасування постанови № АВ/20795 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 13.10.2024 року. Під час подання позовної заяви Позивач направив копію позовної заяви з додатками до ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що наявне відповідне підтвердження, а саме квитанція №2112535 від 22.11.2024 року зроблена у 13:36 годині. Ухвалою від 28 листопада 2024 року по справі № 522/20736/24-Е позовну заяву ОСОБА_1 було прийнято до розгляду та призначено судове засідання на 19 лютого 2025 року на 12 год. 40 хв. Ухвалою від 24 січня 2025 року по справі № 522/20736/24-Е визначено, що відбувся повторний авторозподіл, у зв`язку з чим було прийнято до розгляду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення та призначено судове засідання на 07 лютого 2025року о 11год. 10хв. Подальше судове засідання по справі № 522/20736/24-Е призначено на 25.03.2025 року о 14 год. 30 хв.

Як зазначено у позові, починаючи з 22.11.2024 року відповідач належним чином повідомлений про відкрите судове провадження по справі № 522/20736/24-Е.

Позивач зазначає, що 31 січня 2025 року державним виконавцем Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса) Жорновим Павлом Вікторовичем винесено постанову про арешт коштів боржника в межах виконавчого провадження НОМЕР_3 про стягнення з ОСОБА_1 коштів в розмірі 34 000 гривень на підставі постанови №АВ/20795 виданої 13.10.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_4 . 31.01.2025 року було одразу направлено до ВДВС повідомлення про те, що зазначена постанова про адміністративне правопорушення не набрала законної сили та не підлягає виконанню. 03 лютого 2025 року невідкладно було направлено до Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) скаргу на безпідставне відкриття виконавчого провадження, в якій було повідомлено, що здійснюється оскарження постанови №АВ/20795, на підставі якого відкрито виконавче провадження № НОМЕР_4. 06 лютого до Міністерства юстиції України було направлено скаргу на Приморський ВДВС у зв`язку з тим, що жодної реакції та відповіді на заяви щодо безпідставного відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_4 не було здійснено.

Отже, як стверджує позивач, державний виконавець був своєчасно оповіщений про те, що постанова, на підставі якої відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 не набрала законної сили, оскільки оскаржується в судовому порядку. Приморський ВДВС направив позивачу відповідь від 10.03.2025 року на запит від 27.02.2025 року, разом з якою додав постанову про відкриття провадження. При цьому абсолютно ігноруючи попередні запити. Тобто, державна виконавча служба отримала виконавчий документ, який не набрав законної сили, не здійснила жодних активних дій на перевірку набрання нею законної сили, в подальшому отримала від позивача належні докази того, що виконавчий документ не набрав законної сили, проте з отриманням попередньо зазначеної інформації жодних змін у стані виконавчого провадження № НОМЕР_4 не відбулося.

Позивач звертає увагу суду на те, що досі в межах виконавчого провадження № НОМЕР_4 державний виконавець продовжує вчиняти дії для виконання виконавчого документу, хоча державна виконавча служба має у своєму розпорядження підтвердження протиправності своїх дій. Проте, маючи всі докази, посадові особи Приморського ВДВС ПМУМЮ (м. Одеса) все одно умисно продовжують вчиняти дії для виконання виконавчого документу, який не набрав законної сили.

Як зазначено позивачем, додані докази до позовної заяви вказують на те, що державна виконавча служба своїми протиправними умисними діями протиправно винесла постанову про відкриття виконавчого провадження, протиправно проігнорувала подану заяву позивача про повернення виконавчого документу стягувачу та після цього, замість того, щоб відповідно до норм чинного законодавства України протягом 3х днів з моменту, коли їм стало відомо про оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відповідач 1 протиправно продовжує вчиняти дії для виконання виконавчого документу, який не набрав законної сили.

Також, на думку позивача, відповідачем 2 було передчасно надіслано на примусове виконання постанову №АВ/20795 про накладення адміністративного стягнення, винесеної відносно ОСОБА_1 , та всупереч норм Кодексу України про адміністративне правопорушення в даному випадку виконання постанови про накладення адміністративного стягнення почалося ще до закінчення розгляду справи скарги (позову) на таку постанову, прийняту у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою суду від 18.03.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , відкрито провадження у адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Приморського відділу державної виконавчої служби ПМУ МЮ про визнання протиправними дій та скасування постанови, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено перше судове засідання.

31.03.2025 року (вх.№ЕС29920/25) від представника Приморського відділу державної виконавчої служби ПМУ МЮ (м. Одеса) до суду надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що на виконанні відділу перебуває виконавче провадження НОМЕР_4 з виконання постанови № АВ/20795 виданого 13.10.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_4 про ОСОБА_1 штрафу на користь держави у розмірі 34000,00 грн., яке відкрито постановою державного виконавця від 22.01.2025 року.

У відзиві зазначено, що статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження» визначено вимоги до виконавчого документу та вичерпний перелік підстав для повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Відповідач зазначає, що при прийнятті рішення щодо відкриття виконавчого провадження державний виконавець керувався наявними документами, які були подані стягувачем. Жодної інформації відносно оскарження виконавчого документу у державного виконавця не було. В заяві стягувача, яка є підставою для відкриття виконавчого провадження, відомостей про оскарження даної постанови зазначено не було. Виконавчий документ виданий ІНФОРМАЦІЯ_4 в повній мірі відповідав вимогам статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» та головного державного виконавця Жорнового П.В. були всі правові підстави для відкриття виконавчого провадження та він зобов`язаний був відкрити виконавче провадження НОМЕР_4. Боржником повідомлено про те що подано позов про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення до Приморського районного суду м.Одеси, вже після прийняття рішення про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_4, так як на момент відкриття виконавчого провадження виконавцю даний факт не було відомо. Також скаржник необґрунтовано, без надання відповідних доказів зазначає, що виконавець не скористався своїм правом перевірки виконання рішення суду.

У відзиві також зазначено, що державний виконавець позбавлений Законом можливості скасовувати свої процесуальні документи. Як стверджує відповідач, у даному випадку якщо не встановлено порушення порядку відкриття виконавчого провадження ( так як виконавцю не з його вини не було відомо про факт оскарження виконавчого документа боржником) у керівника відповідного відділу виконавчої служби відсутнє відповідне право на визнання дій неправомірними та скасування постанови.

З урахуванням вищевикладеного, відповідач просить суд у задоволенні скарги ОСОБА_1 щодо визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем відмовити.

31.03.2025 року (ЕС/29929/25) від представника Приморського відділу державної виконавчої служби ПМУ МЮ (м. Одеса) до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копій матеріалів виконавчого провадження АСВП:НОМЕР_3.

02.04.2025 року (вх.№ЕС/30886/25) від позивача до суду надійшла відповідь на відзив.

03.04.2025 року (вх.№ЕС/31224/25) від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивача.

18.04.2025 року (вх.№37516/25) від представника ІНФОРМАЦІЯ_1 до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи матеріалів справи №420/7373/25 про адміністративне правопорушення.

У клопотання вказано, що порушення ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року № 560 становить склад адміністративного правопорушення - порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Вчинення адміністративного правопорушення підтверджується свідками зазначеними в протоколі та актом відмови від отримання повістки від 10.10.2024 року. Про час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення о 19 год 00 хв. 13.10.2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 каб. 33 був ознайомлений 10.10.2024 року про що свідчить його особистий підпис в протоколі про адміністративне правопорушення. Зважаючи на викладене відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1

22.04.2025 року (вх.№ЕС/38511/25) від позивача до суду надійшла заява разом із додатками.

У заяві, зокрема, зазначено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси по справі було визнано протиправною та скасовано постанову № АВ/20795 від 13.10.2024 року про накладення адміністративного стягнення, винесену т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 , якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченою ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок та закрито провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення. Таким чином постанова № АВ/20795 від 13.10.2024 року про накладення адміністративного стягнення була визнана протиправною, то й вбачається протиправність дій ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо передчасного надсилання на примусове виконання такої постанови.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою, відзивом на позов, відповіддю на відзив, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги та перевіривши їх наданими доказами, суд встановив таке.

03 жовтня 2024 року постановою № АВ/20795 військовозобов`язаного ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КупАП із накладенням штрафу у розмірі 17 000 грн.

Згідно з постановою, т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковник ОСОБА_2 встановив, що 10 жовтня 2024 року ОСОБА_1 відмовився від отримання та підписання повістки, що порушує абз. 1 п. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Про це складено відповідний акт з підписами двох військовослужбовців групи оповіщення.

22.11.2024 року позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_5 про визнання протиправними та скасування рішення.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одесивід 28.11.2024 року по справі №522/20736/24 прийнято до розгляду та відкрити провадження по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 27.03.2025 року по справі №522/20736/24 позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задоволено, визнано протиправною та скасовано постанову № АВ/20795 від 13.10.2024 року про накладення адміністративного стягнення, винесену т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 , якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченою ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок та закрито провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

При цьому, станом на дату вирішення даної адміністративної справи відмітка про набрання даним рішенням законної сили в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутня.

З наданих Приморським відділом державної виконавчої служби ПМУ МЮ (м. Одеса) матеріалів виконавчого провадження НОМЕР_3 судом встановлено, що 08.01.2025 року представник ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до Приморського відділу державної виконавчої служби ПМУ МЮ (м. Одеса) із заявою про відкриття виконавчого провадження, в якій просив прийняти до виконання постанову за справою про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП від 13.10.2024 № AB/20795 про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса: АДРЕСА_3 . РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави, ГУДКСУ в Одеської області, адреса: м. Одеса, вул. Садова, 1а, ) 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн.

До вказаної заяви було додано оригінал постанови за справою про адміністративне правопорушення №АВ/20795 від 13.10.2024 року.

Судом встановлено, що в пред`явленій до примусового виконання постанові №АВ/20795 від 13.10.2024 року міститься, зокрема, інформація про:

- назву і дату видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

- дату прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

- дата набрання рішенням законної сили;

- строк пред`явлення рішення до виконання.

Так, у постанові № AB/20795 зазначено, що вона набирає законної сили після закінчення строку на оскарження, до 23.10.2024 року та що її строком пред`явлення є 23.01.2025 року.

22.01.2025 року головним державним виконавцем Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження НОМЕР_3 з примусового виконання постанови №АВ/20795, виданої 13.10.2024 року.

Судом також встановлено, що в рамках виконавчого провадження НОМЕР_3 головним державним виконавцем Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було також прийнято:

- постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 22.01.2025 року;

- постанову про арешт коштів боржника від 31.01.2025 року.

31.01.2025 року позивач звернувся до Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із скаргою, в якій просив:

« 1. Визнати протиправним рішення щодо відкриття виконавчого провадження НОМЕР_3 на підставі виконавчого документу, який не набрав законної сили.

2. НЕВІДКЛАДНО скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_4 про стягнення з ОСОБА_1 коштів в розмірі 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок у зв`язку з тим, що постанова № АВ/20795, виданої 13.10.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_4 не набрала законної сили та повернути виконавчий документ стягувачу без виконання.

3. НЕВІДКЛАДНО направити копію постанови про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_3 з ідентифікаторами на електронну пошту - ІНФОРМАЦІЯ_7 »

До вказаної скарги позивачем було додано ухвалу від 28.11.2024 року по справі № 522/20736/24-Е; копію позовної заяви ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення

06.02.2025 року позивачем подано скаргу до Міністерства юстиції України, в якій він просив:

« 1. Притягнути начальника Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі до дисциплінарної відповідальності за невиконання своїх посадових обов`язків;

2. Зобов`язати Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі визнати протиправним рішення щодо відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_4 на підставі виконавчого документу, який не набрав законної сили;

3. Зобов`язати Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі НЕВІДКЛАДНО скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_3 про стягнення з ОСОБА_1 коштів в розмірі 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок у зв`язку з тим, що постанова № АВ/20795, виданої 13.10.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_4 не набрала законної сили та повернути виконавчий документ стягувачу без виконання».

Як зазначено у позові, Приморський ВДВС направив позивачу відповідь від 10.03.2025 року на запит від 27.02.2025 року, разом з якою додав постанову про відкриття провадження. При цьому абсолютно ігноруючи попередні запити.

Позивач вважаючи протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо передчасного надсилання на примусове виконання постанови №АВ/20795 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та проставлення відмітки про набрання нею законної сили, винесеної відносно ОСОБА_1 , на адресу Приморського відділу державної виконавчої служби ПМУ МЮ (м. Одеса); та вважаючи протиправною та такою, що підлягає скасуваню постанову Приморського відділу державної виконавчої служби ПМУ МЮ (м. Одеса) про відкриття виконавчого провадження від 22 січня 2025 року НОМЕР_3, винесеної відносно ОСОБА_1 , звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд зазначає.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.

Статтею 289 КУпАП визначено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

В той же час, КУпАП не визначено, що оскарження постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності зупиняє її дію, як помилково зазначає представник позивача.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України «Про виконавче провадження».

Саме вказаний закон визначає, в тому числі, порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.

У відповідності до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» № виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 2 Закону №1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Пунктами 6, 7 ч.1 ст.3 Закону №1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів як, зокрема, постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; рішень інших державних органів, рішень (актів) Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Згідно з ч.1 ст.4 Закону №1404-VIII у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

У разі пред`явлення до примусового виконання рішення міжнародного юрисдикційного органу у випадках, передбачених міжнародним договором України, такий виконавчий документ повинен відповідати вимогам, встановленим міжнародним договором України.

Судом встановлено, що постанови №АВ/20795 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відповідала за своєю формою приписами вказаної статті.

Відповідно до частини першої статті 300 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення виконується уповноваженим на те органом у порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами України.

Статтею 303 КУпАП передбачено, що не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки. Законами України може бути встановлено й інші, більш тривалі строки для виконання постанов по справах про окремі види адміністративних правопорушень.

Статтею 12 Закону №1404-VIII визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:

1) пред`явлення виконавчого документа до виконання;

2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з вимогами пункту 1 частини першої, частини п`ятої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У спорі, що розглядається предметом оскарження є дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо передчасного надсилання на примусове виконання постанови №АВ/20795 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та проставлення відмітки про набрання нею законної сили, винесеної відносно ОСОБА_1 , на адресу Приморського відділу державної виконавчої служби ПМУ МЮ (м. Одеса) та постанова Приморського відділу державної виконавчої служби ПМУ МЮ (м. Одеса) про відкриття виконавчого провадження від 22 січня 2025 року НОМЕР_3, винесеної відносно ОСОБА_1 .

В той же час, суд зазначає, що факт оскарження позивачем до суду постанови №АВ/20795 не породжував автоматично для відповідачів наслідків у вигляді заборони на вчинення певних дій, як то на пред`явлення постанови до примусового виконання чи імперативного обов`язку на повернення вказаного виконавчого документу.

Протягом усього строку розгляду даної адміністративної справи позивачем не надано до суду доказів вжиття передбачених чинним законодавством заходів (як то заходів забезпечення позову), які б свідчили про те, що дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо надсилання на примусове виконання постанови №АВ/20795 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та проставлення відмітки про набрання нею законної сили, винесеної відносно ОСОБА_1 є протиправними.

Згідно з ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю;

11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку;

12) відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню, незалежно від дати укладення такої угоди.

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

При поверненні стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання стягувачу повертається сплачений ним авансовий внесок

Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо:

1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа;

2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення;

4) стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа;

5) у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника);

6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі;

7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку;

8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася;

9) законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення;

10) відсутня його згода на заміщення приватного виконавця у випадках, передбачених Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів";

11) запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру.

Разом із цим, судом не встановлено, що у виконавця станом на дату прийняття постанови від 22 січня 2025 року НОМЕР_3 були наявні підстави для повернення виконавчого документа.

Як вже встановлено судом, у постанові № AB/20795 зазначено, що вона набирає законної сили після закінчення строку на оскарження, до 23.10.2024 року та що її строком пред`явлення є 23.01.2025 року.

Тобто, навіть з урахуванням оскарження позивачем вказаної постанови, строк її пред`явлення до примусового виконання не змінився.

Доводи позивача зводяться до того, що за умов оскарження постави про накладення штрафу орган, який її видав втрачає право на пред`явлення її до примусового виконання, оскільки наслідком пропуску строку пред`явлення виконавчого документу є його повернення стягувачу відповідною постановою.

Однак, такий підхід не узгоджується ні з метою з якою особи притягаються до адміністративної відповідальності, ні з завданнями суду при розгляді справ, ні з засадами виконавчого провадження.

Викладене свідчить про те, що дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо пред`явлення постанови №АВ/20795 до примусового виконання є правомірними та що Приморським відділом державної виконавчої служби ПМУ МЮ (м. Одеса) з дотриманням вимог чинного законодавства в межах наданих повноважень прийнято 22 січня 2025 оскаржувану постанову ВП НОМЕР_3 про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого документа.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Положеннями ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч.2).

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Приписами ч.1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов позивача не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Приморського відділу державної виконавчої служби ПМУ МЮ (м. Одеса) про визнання протиправними дій та скасування постанови - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 )).

Відповідачі:

ІНФОРМАЦІЯ_8 ( АДРЕСА_5 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

Приморський відділ державної виконавчої служби ПМУ МЮ (м. Одеса) (65012, м. Одеса. вул.Канатна, 87, ).

Суддя O.A. Вовченко

.