Справа № 440/1615/25
Суддя: В.І. Бевза
Дата ухвалення: 2025-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/1615/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бевзи В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

І. РУХ СПРАВИ

Стислий зміст позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не нарахування та не виплати позивачу щомісячної додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, пропорційно часу перебування на стаціонарному та амбулаторному лікуванні з 09.11.2023 по 18.03.2024,

- зобов`язати військову частину № НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не нарахування та не виплати позивачу щомісячної додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, пропорційно часу перебування на стаціонарному та амбулаторному лікуванні з 09.11.2023 по 18.03.2024.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є військовослужбовцем та проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної Гвардії України (далі військова частина НОМЕР_1 НГУ), у спірний період з 09.11.2023 по 18.03.2024 військова частина нарахувала та виплатила грошове забезпечення у розмірі, що не відповідає чинному законодавству, протиправно не нарахувавши та не виплативши додаткову винагороду у розмірі 100 000 грн., відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №168 (за час перебування на стаціонарному та амбулаторному лікуванні), у зв?язку із травмою під час бойових дій в умовах воєнного стану.

Стислий зміст заперечень відповідачів.

Відповідач відзив та докази, які витребувані судом, надав, вимоги ухвали про відкриття провадження виконав після повторного витребування судом.

У наданому відзиві просив відмовити у позовних вимогах, пояснивши суду, що за час стаціонарного лікування позивачу виплачена додаткова винагорода з 09.11.2023 по 17.11.2023 виплачена додаткова грошова винагорода в сумі 26266 грн. 67 коп., а із 18.11.2023 позивач не знаходився на стаціонарному лікуванні, а проходив амбулаторне лікування, у зв`язку із чим був увільнений від виконання службових обов`язків, а в період із з 28.02.2024 по 18.03.2024 позивач не знаходився на лікуванні та виконував службові обов`язки, за які не передбачена виплата додаткової грошової винагороди

Заяви, клопотання учасників справи.

Позивачем у справі не заявлені клопотання чи заяви.

Процесуальні дії у справі.

Полтавським окружним адміністративним судом від 07.02.2025 позовна заява залишена без руху.

Полтавським окружним адміністративним судом від 17.02.2025 продовжений строк для усунення недоліків позову.

Полтавським окружним адміністративним судом від 03.03.2025 прийнята позовна заява до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); витребувані судом докази від відповідача.

У зв`язку із ненаданням відзиву на позов, необхідністю офіційного з`ясування обставин справи, судом постановлена ухвала від 05.05.2025, якою витребувані:

1) від військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України належним чином засвідчені докази:

- відзив на позов, докази про грошове забезпечення позивача за період з листопада 2023 по березень 2024, відомості про нарахування та виплату додаткової винагороди, визначеної Постановою КМУ №168 за цей період;

- відомості щодо перебування позивача у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії із 18.11.2023;

2) від Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України у Полтавській області» () належним чином засвідчені докази:

- докази наявності ВЛК щодо позивача ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) щодо висновку/постанови ВЛК про амбулаторне лікування ОСОБА_1 після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення із 18.11.2023 по 18.03.2024,

- чи підтверджується поранення ОСОБА_1 у виданій довідці Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України у Полтавській області» ВЛК №155 від 16.04.2024 як тяжке.

Відповідачем відзив на позов та докази надані суду 13.05.2025, від Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України у Полтавській області» надійшли докази та відомості 16.05.2025.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Дослідивши заяви по суті справи та наявні у матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

Позивач проходить військову службу у військовій частині № НОМЕР_1 Національної гвардії України, є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення, і відповідно до Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №65/2022 Про загальну мобілізацію мобілізований у першу хвилю (оперативні резервісти, колишні військовослужбовці та ветерани АТО та ООС).

ОСОБА_1 у період з 09.11.2023 по 18.03.2024 проходив стаціонарне та амбулаторне лікування.

У матеріалах справи наявна довідка про розмір грошового забезпечення позивача від 19.07.2024 №6/52/13-910 та від 02.01.2025 №6/52/13-1348 військової частини № НОМЕР_1 НГУ, з яких встановлено, що позивачу не нараховувалась та не виплачувалась додаткова винагорода встановлена Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, у розмірі збільшеному до 100000 гривень у зв`язку з перебуванням на лікуванні в закладах охорони здоров`я внаслідок поранення.

Відповідно до відповіді військової частини № НОМЕР_1 НГУ від 31.12.2024 №6/52/12-6723АЗ "Про надання відповіді на адвокатський запит" надана на адвокатський запит від 24.12.2024 щодо невиплати додаткової винагороди, що встановлена Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, у розмірі збільшеному до 100000 гривень у зв`язку з перебуванням позивача на лікуванні в закладах охорони здоров`я внаслідок поранення, відповідачем повідомлена інформація, що військова частина діяла в межах повноважень визначених законодавством, а також до відповіді надала довідку про розмір грошового забезпечення позивача від 02.01.2025 №6/52/13-1348, згідно з якої встановлені відомості, що позивачу нарахована додаткова винагорода: за листопад 2023 року, яка виплачена у грудні 2023 року, за 9 днів служби у розмірі 30000 грн., виплачена сума 30000 грн.; та за листопад 2023 року, яка виплачена у травні 2024 року, за 8 днів служби у розмірі 26666,67 грн., виплачена сума 26266,67 грн.

На підставі доказів та відомостей про грошове забезпечення позивача, які надані військовою частиною, судом встановлено, що ОСОБА_1 виплачена додаткова винагорода встановлена Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, у розмірі збільшеному до 100000 гривень у зв`язку з перебуванням на лікуванні в закладах охорони здоров`я внаслідок поранення за період стаціонарного лікування з 09.11.2023 по 17.11.2023 виплачена додаткова грошова винагорода в сумі 26266 грн. 67 коп.

Відповідно до довідки про обставини травим (поранення, контузії, каліцтва) від 30.11.2023 №23 зазначені відомості, що 09.11.2023 ОСОБА_1 внаслідок скидання противником з безпілотного літального апарату невстановленого вибухового предмету, під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Вербове, Пологівського району, Запорізької області отримав поранення. Військовослужбовець знаходився в засобах індивідуального захисту (перебування потерпілого в стані алкогольного або наркотичного сп`яніння не встановлювалось).

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії №155 від 16.04.2024 старший солдат за призовом ОСОБА_1 отримав поранення, внаслідок вогнепального осколкового сліпого поранення (09.11.2023) лівої поперекової ділянки з неповним переломом лівої клубової кістки, лівої стопи з неповним переломом нижнього краю п`яткового горбика (операції: 09.11.2023р. ПХО ран) у вигляді зміцнілих шкірних рубців лівої клубової ділянки, лівої стопи, наявних двох сторонніх тіл (розміром до 3 мм) лівої клубової ділянки та лівої стопи без порушення функції ходи». Поранення, пов?язане із захистом Батьківщини.

Згідно із змістом довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України №2933 від 18.03.2024, позивач брав участь у період з 21.10.2023 по 10.11.2023.

Згідно виписки із медичної картки стаціонарного хворого №19359 ортопедично-травматологічного відділення КНП «МЛЕ та ШМД» ЗМР Запорізької міської ради ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 09.11.2023 року по 11.11.2023 року з діагнозом: «МВТ (09.11.23) ВОСП лівої поперекової ділянки. Вогнепальний дотичний перелом крила лівої клубової кістки. ВОСП лівої стопи з наявністю стороннього тіла».

Випискою із медичною картки стаціонарного хворого №34629 ОСОБА_1 перебував на лікуванні з 11.11.2023 по 14.11.2023, №25965 з 14.11.2023 по 17.11.2023 з діагнозом «MBT (09.11.23) (S31) Вогнепальне осколкове сліпе поранення лівої поперекової ділянки. Вогнепальний дотичний перелом крила лівої клубової кістки, вогнепальне осколкове сліпе поранення лівої стопи з наявністю стороннього тіла. Ушкодження внаслідок військових дій, спричиненні пострілом з вогнепальної зброї (Y36, 43).»

Відповідно до виписок із медичних карт стаціонарного хворого, позивач перебував на стаціонарному лікуванні із 09.11.2023 по 17.11.2023.

Після стаціонарного лікування ОСОБА_1 з 18.11.2023 перебував на амбулаторному лікуванні по 18.03.2024 року для проходження реабілітація, що підтверджується направленням №147 від 18.11.2023 та направленням №638 від 18.03.2024, а також виписками з медичної картки ОСОБА_1 .

Військовою частиною наказом від 18.11.2023 №344 увільнено ОСОБА_1 від виконання службових обов`язків у зв`язку із захворюванням, а наказом військової частини від 28.02.2024 №65 позивач поновлений на службі.

Таким чином, судом встановлено, що позивач із 18.11.2023 не перебував у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Від Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України у Полтавській області» на виконання вимог ухвали суду листом від 16.05.2025 №33/37-817 надані відомості та докази, що за результатами медичного огляду, М(ВЛ)К не приймала рішень щодо проведення лікування ОСОБА_1 , позивач визнаний придатним до військової служби. Застосування «Класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості», затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України №370 від 04.07.2007, передбачено тільки при прийнятті рішення про надання відпустки на лікування через травму/поранення.

Суд зазначає, що позивач, є учасником бойових дій та відповідно до законодавства України має найвищий соціальний правовий статус «ветерана війни».

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них, визначає Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року №3551-XII.

Враховуючи воєнний стан в Україні а також подальше проходження позивачем військової служби, суд не вбачає перешкод для розгляду даної справи по суті спору.

З огляду на викладене, суд вирішує справу на підставі наявних доказів, які є достатніми для вирішення спору по суті.

Судом із матеріалів справи встановлені обставини, що спірні правовідносини виникли внаслідок ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, встановленої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, у розмірі збільшеному до 100000 гривень у зв`язку з перебуванням позивача на стаціонарному та амбулаторному лікуванні в закладах охорони здоров`я внаслідок поранення.

У той же час, із наданих доказів, які наявні в матеріалах справи, судом встановлені обставини відсутності перебування позивача на лікуванні тяжкого поранення (контузії, травми або каліцтва), та відсутності факту надання відпустки позивачу для проходження лікування за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії із 18.11.2023.

Позивач вважаючи бездіяльність відповідача в частині нарахування та виплати грошового забезпезпечення протиправною, звернувся до суду з цим позовом.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Згідно із ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-XII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частин першої та другої статті 9 Закону № 2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

За приписами статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197 (далі - Порядок № 260), грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; винагорода за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду); премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду)), а також додаткова винагорода та одноразова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Відповідно до пунктів 1, 2 та 6 розділу XXIII Порядку №260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям у разі вибуття їх у щорічну основну відпустку повної тривалості, або у другу частину щорічної основної відпустки (у тому числі в дозволених випадках за невикористану відпустку за минулі роки), або без вибуття у відпустку (за їх рапортом протягом поточного року) на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому суми грошової допомоги.

Розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

З огляду на викладені положення Порядку №260 грошова допомога для оздоровлення є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення, а її розмір обчислюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017р. № 704 (надалі - постанова № 704) були збільшені розміри грошового забезпечення військовослужбовців. На виконання вказаної правової норми Закону № 2262-XII та постанови № 704 Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам звільнених з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" ( надалі - постанова № 103).

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною 4 статті 9 Закону №2011-XII визначено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Згідно із Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, введений в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Пунктом 4 цього Указу визначено Кабінету Міністрів України невідкладно, зокрема, забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 Про загальну мобілізацію у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України.

Пунктом 6 цього Указу визначено Кабінету Міністрів України, забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року прийнята постанова Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова №168).

Відповідно до пункту 1 цієї Постанови №168 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) установити, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Пунктом 1-2 Постанови №168 визначено, виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Відповідно Наказу Міністерства охорони здоров`я України від 04.07.2007 №370, зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 7 серпня 2007 р. за №902/14169, «Про затвердження Класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості» (далі Класифікатор), визначення ступеня тяжкості травм, отриманих на виробництві, проводиться з метою віднесення нещасних випадків до таких, що спричинили тяжкі наслідки, у тому числі з можливою інвалідністю потерпілого, які відповідно до Порядку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, за рішенням органів державного нагляду за охороною праці підлягають спеціальному розслідуванню. Кваліфікуючими ознаками тяжкості травм, отриманих в результаті нещасного випадку на виробництві (далі - травми), є характер отриманих ушкоджень, ускладнення та наслідки, пов`язані з цими ушкодженнями.

Відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві» від 17 квітня 2019 р. № 337 (далі Порядок №337), відповідний висновок чи витяг з протоколу (з окремим позначенням у разі відмови потерпілого визначити ступінь сп`яніння), довідку із зазначенням діагнозу та його коду згідно з Міжнародною статистичною класифікацією хвороб і споріднених проблем охорони здоров`я (МКХ-10) і висновок про ступінь тяжкості травми згідно з Класифікатором розподілу травм за ступенем тяжкості, затвердженим МОЗ, заклад охорони здоров`я безоплатно надає протягом однієї доби з моменту одержання запиту від роботодавця та/або голови комісії з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння).

Пунктом 10 Порядку №337 визначено, що віднесення нещасних випадків до таких, що спричинили тяжкі наслідки, у тому числі з можливою інвалідністю потерпілого, здійснюється на підставі висновку про ступінь тяжкості травми згідно з Класифікатором розподілу травм за ступенем тяжкості, затвердженим МОЗ.

ІV. ВИСНОВКИ СУДУ

Згідно із матеріалів справи позивач під час проходження військової служби отримав поранення, що підтверджено довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України №2933 від 18.03.2024, довідки військово-лікарської комісії №155 від 16.04.2024, довідки про обставини травим (поранення, контузії, каліцтва) від 30.11.2023 №23.

У зв`язку з отриманням поранення позивач потребував лікування, з 09.11.2023 по 17.11.2023, відповідно до матеріалів справи, позивач перебував на стаціонарному лікуванні, із 18.11.2023 перебував на амбулаторному лікуванні, у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії не перебував, а був увільнений від виконання обов`язків військової служби із 18.11.2023 по 28.02.2024, із 28.02.2024 продовжив проходження військової служби.

Необхідною підставою для виплати позивачу додаткової винагороди, встановленої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, є наказ командира військової частини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язане із захистом Батьківщини, перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Зі змісту пункту 49 рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 у справі "Єфименко проти України" можливо дійти висновку про те, що не розглядається у якості ефективного засіб захисту, який: "є залежним від розсуду відповідних органів влади і не є безпосередньо доступним для того, кого він стосується".

Судом встановлені обставини на підставі наданих доказів сторонами, що позивачу виплачена сума додаткової винагороди, встановленої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану за час стаціонарного лікування у розмірі 26266 грн. 67 коп. з 09.11.2023 по 17.11.2023, на підставі нарахувальної відомості №328 за листопад 2023 року.

Судом встановлено, що позивач у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії не перебував із 18.11.2023.

З огляду на викладене, підстави для задоволення позову відсутні, оскільки доводи позивача не підтвердились.

При цьому, суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Таки чином, в контексті обставин даної справи судом надана оцінка та відповідь на всі доводи позивача та відповідача, які можуть вплинути на правильне вирішення спору.

Враховуючи наведене, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачу у позові відмовлено, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного та керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити певні дії залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду;

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В.І. Бевза