Справа № 520/12292/24
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2025-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

19.05.2025 р. справа №520/12292/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Сліденка А.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін справу за позовом

Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач, заявник)
до Головного управління ДПС у Харківській області (далі за текстом - відповідач, владний суб`єкт, орган публічної адміністрації)
провизнання протиправним рішення суб"єкта владних повноважень, спонукання суб"єкта владних повноважень до виключення із інтегрованої картки платника податків сум за вимогою про сплату недоїмки з єдиного внеску на загальнообов"язкове державне соціальне страхування,

встановив:

Позивач у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) визнання протиправною та скасування вимоги ГУ ДПС у Харківській області від 02.04.2024р. №Ф28; 2) зобов"язання ГУ ДПС у Харківській області внести зміни до інтегрованої картки платника податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідент.код НОМЕР_1 ) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування шляхом виключення відповідних сум, зазначених у вимозі про сплату боргу (недоїмки) № Ф28 від 02.04.2024.

Аргументуючи заявлені вимоги, зазначив, що оскаржене рішення субєкта владних повноважень було прийнято протиправно, без урахування дійсного стану розрахунків з бюджетом по єдиному внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування (далі за текстом ЄСВ), а тому указані у такому рішенні суми ЄСВ підлягають виключенню із інтегрованої картки заявника як платника ЄСВ.

Відповідач із поданим позовом не погодився.

Аргументуючи заперечення проти позову, зазначив, що оскаржена вимога була правомірно винесена на суму недоїмки з ЄСВ, котра обліковувалась в інтегрованій картці платника ЄСВ.

З огляду на достатність приєднаних до матеріалів справи доказів, суд не вбачає перешкод у вирішенні спору по суті, адже відсутні об`єктивні дані про існування непереборних перешкод та нездоланних перепон у реалізації учасниками спору права на подачу відповідних процесуальних документів протягом прийнятних поза розумним сумнівом строків.

Суд, вивчивши доводи усіх приєднаних до справи процесуальних документів, повно виконавши процесуальний обов`язок із збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з`ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

Заявник пройшов визначену законодавством процедуру державної реєстрації, набув правового статусу субєкта господарювання, значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань під ідентифікаційним кодом - , у межах спірних правовідносин у якості платника єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування (далі за текстом ЄСВ) знаходиться на обліку в установі відповідача.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 05.09.2023 по справі №520/27099/21 було скасовано складену відносно заявника вимогу ГУ ДПС у Харківській області №Ф28 від 04.06.2019 на суму 234.848,02 грн.

19.09.2023 заявник звернувся до ГУ ДПС у Харківській області із запитом на отримання інформації щодо виконання рішення суду по справі № 520/27099/21 в частині скасування вимоги № Ф28 від 04.06.2019 на суму 234 848,02 грн, із внесенням змін в інтегровану картку платника податків ФОП ОСОБА_1 .

Листом ГУ ДПС у Харківській області від 25.09.2023р. №230/ЗПІ/20-40-24-14-03 заявника було сповіщено про те, що в інтегрованій картці платника податків ФОП ОСОБА_1 станом на 25.09.2023 міститься заборгованість сплати ЄСВ (код платежу 71010000) в сумі 267.169,63 грн.

27.09.2023 заявник звернувся до ГУ ДПС у Харківській області з приводу внесення змін до облікових даних платника податків ОСОБА_1 та виключення податкового боргу за податковою вимогою № Ф28 від 04.06.2019 в сумі 234.848,02 грн, яка скасована 05.09.2023 постановою Другого апеляційного адміністративного суду по справі № 520/27099/21.

Листом ГУ ДПС у Харківській області від 25.10.2023 № 53983/6/20-40-24-14-14 повідомило заявника про те, що на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 05.09.2023 по справі № 520/27099/21 ГУ ДПС у Харківській області скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04.06.2019 № Ф28 у розмірі 234.848,02 грн та направлено заяву про закриття виконавчого провадження на адресу Куп`янського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрайонного управління юстиції (м. Харків).

Також, у цьому листі ГУ ДПС у Харківській області зазначено, що в резолютивній частині постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 05.09.2023 по справі №520/27099/21 не указано про внесення змін до облікових даних платника податків та про проведення коригування ІКП шляхом виключення податкового боргу, тому відсутні підстави для здійснення коригувань ІКП за кодом платежу 71010000 по єдиному внеску.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2024р. у справі №520/34675/23 було визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Харківській області щодо невнесення змін до інтегрованої картки платника податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за наслідками визнання протиправною та скасування вимоги Головного управління ДПС у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф28 від 04.06.2019; зобов`язано Головне управління ДПС у Харківській області внести зміни до інтегрованої картки платника податків Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , виключивши суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 234.848,02грн.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2024р. у справі №520/34675/23 було залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.01.2025р.

02.04.2024р. субєктом владних повноважень без попереднього проведення будь-якого заходу податкового контролю із оформленням документальних результатів у формі акту перевірки відносно заявника було прийнято вимогу ГУ ДПС у Харківській області від 02.04.2024р. №Ф28 про сплату недоїмки з ЄСВ у сумі - 301.798,85 грн.

На вимогу суду субєктом владних повноважень було подано письмовий процесуальний документ, у якому визнані ті обставини, що відповідно до бази даних інформаційно-комунікаційної системи органів Державної податкової служби України по ФОП ОСОБА_1 в ІКП станом на дату формування оскаржуваної вимоги обліковувалась заборгованість у сумі 301.798,85 грн (у т.ч. за технологічним кодом платежу 71010000 (єдиний внесок, нарахований роботодавцем на суми: заробітної плати, винагороди за договорами ЦПХ, допомоги по тимчасовій непрацездатності) - 267.169,63 грн та за технологічним кодом платежу 71040000 (єдиний внесок для ФО-П, у т.ч. якi обрали спрощену систему оподаткування та осiб, якi провадять незалежну професійну діяльність) - 34.629,22 грн.

Заборгованість по коду бюджетної класифікації 71010000 (єдиний внесок, нарахований роботодавцем на суми: заробітної плати, винагороди за договорами ЦПХ, допомоги по тимчасовій непрацездатності) утворилась внаслідок того, що сплачені позивачем поточні нарахування відповідно до поданої звітності (Звітів про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску) зараховувались в рахунок погашення штрафних санкцій і пені, нарахованих на підставі Рішення ГУ ДФС у Харківській області від 26.03.2019 № ЄВ01536406 на суму 283.935,13 грн, на яку свого часу було сформовано вимогу № ф 28 від 04.06.2019.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 05.09.2023 по справі № 520/27099/21 вимогу ГУ ДПС в Харківській області №Ф-28 від 04.06.2019 визнано протиправною та скасовано.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2024 по справі 520/34675/23, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.01.2025, зобов`язано Головне управління ДПС у Харківській області внести зміни до інтегрованої картки платника податків Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , виключивши суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 234.848,02 грн.

На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2024 по справі 520/34675/23 ГУ ДПС у Харківській області 13.02.2025 внесено відповідні зміни до інформаційно-телекомунікаційної системи ДПС «Податковий блок» шляхом зменшення в ІКП ФО-П ОСОБА_1 за кодом бюджетної класифікації 71010000 нарахувань у розмірі 283.935,13 грн.

Таким чином, станом на теперішній час в ІКП ФО-П ОСОБА_1 за технологічним кодом платежу 71010000 (єдиний внесок, нарахований роботодавцем на суми: заробітної плати, винагороди за договорами ЦПХ, допомоги по тимчасовій непрацездатності) рахується переплата в розмірі 16.765,50 грн.

За технологічним кодом платежу 71040000 (єдиний внесок для ФО-П, у т.ч., які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність) наразі в ІКП продовжує обліковуватись заборгованість в розмірі 34.629,22 грн, сформована за рахунок суми за рішенням про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску №ЄВ00145405 вiд 14.01.2020 на суму 36.984,40 грн (в тому числі штраф у розмірі 9.309,41 грн за період з 03.04.2012 по 25.04.2019 та пеня у розмірі 27.674,99 грн).

Рішення № ЄВ00145405 вiд 14.01.2020 направлено на адресу ФО-П ОСОБА_1 поштовим листом з повідомленням про вручення. Факт направлення Рішення №ЄВ00145405 вiд 14.01.2020 підтверджується реєстром поштових відправлень Головного управління ДПС у Харківській області від 15.01.2020 № 34/20-40-01-05-52.

Згідно даних ІКС «Податковий блок» Рішення № ЄВ00145405 вручено платнику 19.02.2020.

За технологічним кодом платежу 71040000 по єдиному внеску встановлено, що відповідно до вимог Порядку ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 05.12.2013 № 765 у 2020 були проведені централізовано в автоматичному режимі нарахування єдиного внеску в сумі 3117,18 грн; 21.04.2020 2078,12 грн (за І квартал 2020 року); 20.07.2020 1039,06 грн (за ІІ квартал 2020 року).

05.02.2021 ФО-П ОСОБА_1 було подано за основним місцем реєстрації Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за формою № Д5 (річна) (далі - Звіт) (відповідно до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом від 14.04.2015 року №435 із змінами та доповненнями, внесеними наказом Міністерства фінансів України від 15.05.2018 року № 511) за 2020 рік (№ ) із заповненою Таблицею 1, в якій самостійно задекларовано зобов`язання зі сплати єдиного внеску в розмірі 11563,20 гривень.

На момент нарахування в ІКП сум єдиного внеску відповідно до поданого Звіту з Таблицею 1 за 2020 рік були здійсненні автоматичні нарахування з єдиного внеску: за І квартал 2020 року, за ІІ квартал 2020 року в сумі 3117,18 грн. (відповідно до граничних строків сплати), тому 09.02.2021 в ІКП відображені нарахування єдиного внеску в сумі 8446,02 гривень.

Отже, за твердженням суб"єкта владних повноважень станом на 20.05.2024 в ІКП за кодом 71040000 по єдиному внеску для ФО-П, у т.ч., які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, рахується заборгованість у сумі 34.629,22 грн, що складається з: - нарахування єдиного внеску за 2020 рік - 11.563,20 гривень; - сум за рішенням від 14.01.2020 № ЄВ00145405 - 23.066,02 грн (нараховано - 36.984,40 грн, сплачено - 13.918,38 грн), яке не оскаржувалось, не було скасовано і наразі є чинним.

Ці обставини підтверджені приєднаними до справи доказами, а тому визнаються судом доведеними.

У силу правового висновку постанови Верховного Суду від 13.05.2025р. у справі №380/28215/23 "суд, керуючись принципом «ex-officio», демонструє активність у провадженні, оскільки процесуальним законом його уповноважено самостійно, без отримання на те згоди заінтересованих осіб вчиняти такі дії, які гарантуватимуть, що ухвалені ним рішення повністю відповідатимуть вимогам принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі.".

Оскаржена вимога ГУ ДПС у Харківській області від 02.04.2024р. №Ф28 про сплату недоїмки з ЄСВ у сумі - 301.798,85 грн. не створила для заявника нового (раніше не існуючого) публічного обов`язку із внесення ЄСВ до бюджету, а сповістила заявника про стан поточної заборгованості за відомостями інтегрованої картки платника ЄСВ.

У ході розгляду справи судом за власною ініціативою на виконання вимог ч.4 ст.9 КАС України не виявлено існування джерел здобуття об"єктивних даних про реальне здійснення заявником платежів до бюджету з ЄСВ на суму - 301.798,85 грн.

Відтак, технічна дія з приводу виключення з інтегрованої картки заявника як платника ПДВ суми недоїмки за оскарженою вимогою ГУ ДПС у Харківській області від 02.04.2024р. №Ф28 про сплату недоїмки з ЄСВ у сумі - 301.798,85 грн. призведе до виникнення переплати у сумі - 301.798,85 грн. за відсутності події реального перерахування заявником цих коштів у власність Держави Україна.

Стверджуючи про невідповідність закону управлінського волевиявлення субєкта владних повноважень у формі вимоги ГУ ДПС у Харківській області від 02.04.2024р. №Ф28, заявник ініціював даний спір.

У розумінні п.7 ч.1 ст.4 КАС України відповідач є субєктом владних повноважень.

Тому на відносини з реалізації відповідачем наданих законом повноважень поширюється дія ч.2 ст.19 Конституції України, де указано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Також на відносини з реалізації відповідачем наданих законом повноважень поширюється і дія ч.2 ст.2 КАС України, згідно з якою у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що в Україні як у правовій державі, де проголошена дія верховенства права та найвищою соціальною цінністю є людина, згідно з ст.ст. 1, 3, 8, ч.2 ст.19, ч.1 ст.68 Конституції України усі без виключення суб`єкти права (учасники суспільних відносин) зобов`язані дотримуватись існуючого правового порядку, утримуючись від використання права на "зло"/зловживання правом, а суб`єкти владних повноважень (органи публічної адміністрації) додатково обтяжені ще й обов`язком виконувати покладені законом завдання виключно за наявності приводів та способом, чітко обумовленими законом.

Наведене тлумачення змісту перелічених норм права є цілком релевантним правовому висновку постанови Верховного Суду від 09.05.2024р. у справі №580/3690/23, де указано, що з метою гарантування правового порядку в Україні кожен суб`єкт приватного права зобов`язаний добросовісно виконувати свої обов`язки, передбачені законодавством, а у випадку невиконання відповідних приписів - зазнавати встановлених законодавством негативних наслідків.

Суд відмічає, що суспільні відносини з приводу повноважень, приводів, підстав, способів здійснення контролю за дотриманням дисципліни у сфері справляння єдиного внеску на загальнобовязкове державне соціальне страхування (далі за текстом ЄСВ), а також з приводу механізму та процедури притягнення винних у порушенні згаданої дисципліни учасників суспільних відносин регламентовані приписами Податкового кодексу України, а коло платників ЄСВ, момент виникнення публічного обовязку з внесення до бюджету ЄСВ, правила справляння ЄСВ, склад протиправних діянь у сфері справляння ЄСВ та міри юридичної відповідальності унормовані приписами Закону України від 08.07.2010р. №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

У розумінні п.36.1 ст.36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно з п.37.3 ст.37 Податкового кодексу України підставами для припинення податкового обов`язку, крім його виконання, є: 37.3.1. ліквідація юридичної особи; 37.3.2. смерть фізичної особи, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою; 37.3.3. втрата особою ознак платника податку, які визначені цим Кодексом; 37.3.4. скасування податкового обов`язку у передбачений законодавством спосіб.

Підпунктом 14.1.39 ст.14 Податкового кодексу України визначено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Згідно з п.п.14.1.156 ст.14 Податкового кодексу України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

За визначенням п.п.14.1.175 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Як то указано у п.п.14.1.157 ст.14 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності;

Відповідно до п.п.14.1.153 ст.14 Податкового кодексу України податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Підпунктом п.п.14.1.152 ст.14 Податкового кодексу України указано, що погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.

За визначенням п.46.1 ст.46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку, а також суми нарахованого єдиного внеску.

За правилами п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.

З положень наведених вище норм права слідує, що податковий обовязок за загальним правилом виникає або з факту подання учасником суспільних відносин документа обовязкової податкової звітності (де особа самостійно декларує арифметичне значення грошового виразу податкового обовязку), або з факту прийняття контролюючим органом податкового повідомлення рішення (де арифметичне значення грошового виразу податкового обовязку визначається контролюючим органом).

Тож за правовою природою та суттю податкова вимога є рішенням субєкта владних повноважень виключно з приводу інформування учасника суспільних відносин стосовно обсягу вже невиконаного у минулому податкового обовязку, а не з приводу створення нової підстави для виконання нового (раніше неіснуючого) податкового обовязку.

Розглядаючи справу, суд зазначає, що за наведеними у ст.1 Закону України від 08.07.2010р. №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначеннями: єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена податковим органом у випадках, передбачених цим Законом;

Згідно з ч.2 ст.25 Закону України від 08.07.2010р. №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.4 ст.25 Закону України від 08.07.2010р. №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.

Вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску, винесена за результатами документальної перевірки, надсилається (вручається) платнику в порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України.

Вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску, винесена з метою стягнення недоїмки з єдиного внеску у разі його несплати платником у визначені цим Законом строки, надсилається податковим органом платнику в паперовій та/або електронній формі у порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України.

Правила прийняття субєктами владних повноважень вимог з приводу сплати ЄСВ деталізовані нормами Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (затверджена наказом міністерства фінансів України від 20.04.2015р. №449 у редакції наказу Міністерства фінансів України від 21.12.2020р. №790, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 07.05.2015р. за №508/26953; далі за текстом Інструкція №449).

Згідно з п.п.2-4 Розділу IV Інструкції №449 обчислення ЄСВ здійснюється платниками ЄСВ самостійно, а згідно з п.5 Розділу IV Інструкції №449 обчислення єдиного внеску податковими органами здійснюється на підставі актів документальної перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що містить відомості про суми нарахованого єдиного внеску, яка подається до податкових органів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суму виплат (доходу), на які нараховується єдиний внесок.

Відповідно до п.2 Розділу VІ Інструкції №449 у разі виявлення платником своєчасно не нарахованих сум єдиного внеску такі платники зобов`язані самостійно обчислити ці внески, відобразити їх у звітності, що подається платником до податкових органів, та сплатити їх. До такого платника застосовуються штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

У разі виявлення податковим органом своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий податковий орган обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена податковими органами у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Як то указано у п.3 Розділу VІ Інструкції №449, податкові органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску податковими органами; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним податковим органом протягом 15 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.

Податковий орган надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається):

платникам, зазначеним у пункті 1 статті 4 Закону, протягом 20 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Під частковим зменшенням суми недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованості зі сплати фінансових санкцій) для цілей цього пункту вважається зменшення загальної суми боргу (недоїмки) з єдиного внеску, яка включає нараховані та несплачені суми єдиного внеску (фінансових санкцій) за останній календарний місяць, в якому відбулось таке зменшення.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційно-комунікаційних систем ДПС (далі - ІКС) на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Згідно з п.4 Розділу VІ Інструкції №449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з ІКС за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи, у тому числі відокремлених підрозділів юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Відповідно до п.7 Розділу VІ Інструкції №449 якщо протягом наступного базового звітного періоду сума боргу (недоїмки) платника зросла, після проходження відповідних процедур узгодження та оскарження вимога про сплату боргу (недоїмки) подається до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства тільки на суму зростання боргу (недоїмки).

Під сумою зростання боргу (недоїмки) для цілей цього пункту необхідно розуміти:

позитивне значення різниці між сумою боргу платника за даними ІКС станом на кінець календарного місяця та сумою боргу, зазначеною у пред`явленій до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимозі, зменшене на суму сплат(и) після такого пред`явлення, якщо сума сплат(и) не більша за суму боргу, зазначену у пред`явленій до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимозі;

позитивне значення різниці між сумою боргу платника за даними ІКС станом на кінець календарного місяця та сумою сплат(и) після пред`явлення до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимоги, зменшене на суму боргу, зазначену в такій вимозі, якщо сума сплат(и) менша за суму боргу, зазначену у пред`явленій до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимозі.

Якщо протягом наступних базових звітних періодів платник повністю погасив суму боргу (недоїмки), зазначену у вимозі про сплату боргу (недоїмки), що подана до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства, податковий орган подає до відповідного органу повідомлення про сплату боргу (недоїмки) за формою згідно з додатком 9 до цієї Інструкції.

Зі змісту наведених вище норм права слідує, що вимога про сплату недоїмки з ЄСВ може бути прийнята субєктом владних повноважень як підстава для виникнення нового (раніше неіснуючого публічного обовязку з приводу внесення до бюджету ЄСВ (у випадку коли дані документальних перевірок свідчать про заниження учасником суспільних відносин ЄСВ), так і з приводу інформування учасника суспільних відносин стосовно обсягу вже невиконаного у минулому публічного обовязку із внесення ЄСВ до бюджету (у випадку коли платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску або у випадку коли платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій).

У межах спірних правовідносин оскаржена вимога із сплати недоїмки з ЄСВ не створила для заявника нового публічного обовязку, а була прийнята субєктом владних повноважень виключно з приводу інформування стосовно обсягу вже невиконаного у минулому публічного обовязку із внесення ЄСВ до бюджету.

Оскільки оскаржена вимога ГУ ДПС у Харківській області № Ф28 від 02.04.2024 була винесена на суму поточного боргу (недоїмки) заявника за відомостями інтегрованої картки платника ЄСВ (тобто не створила нового (раніше неіснуючого) публічного обовязку із сплати ЄСВ до бюджету), то з урахуванням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2024 по справі №520/34675/23 вимога ГУ ДПС у Харківській області № Ф28 від 02.04.2024 підлягає визнанню протиправною та скасуванню, бо містить недостовірні дані відносно обсягу невиконаного заявником публічного обовязку із сплати ЄСВ.

Продовжуючи вирішення спору за епізодом спонукання субєкта владних повноважень до виключення із інтегрованої картки заявника як платника ЄСВ відображених в оскарженій вимозі ГУ ДПС у Харківській області № Ф28 від 02.04.2024 сум, суд зазначає, що згідно з п.62.1 ст.62 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється шляхом: 62.1.1. ведення обліку платників податків; 62.1.2. інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; 62.1.3. перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин; 62.1.4. моніторингу контрольованих операцій та опитування посадових, уповноважених осіб та/або працівників платника податків відповідно до статті 39 цього Кодексу.

Згідно з п.63.12 ст.63 Податкового кодексу України інформація, що збирається, використовується та формується контролюючими органами у зв`язку з обліком платників податків, вноситься до інформаційних баз даних.

Відповідно до п.71.1 ст.71 Податкового кодексу України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів, що координується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Як то указано у п.74.1 ст.74 Податкового кодексу України, податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, зберігається в базах даних інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - Інформаційні системи) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Правила ведення в податкових органах оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначені Порядком ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (затверджений наказом Міністерства фінансів України від 12.01.2021р. №5, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15.03.2021р. за №321/35943; далі за текстом - Порядок № 5).

За визначенням п.1 Розділу І Порядку №5 інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку за визначеними параметрами, яка містить інформацію щодо облікових даних платника та призначена для хронологічного, систематичного або комбінованого накопичення, групування та узагальнення інформації з реквізитів первинних документів, оброблених засобами ІКС ДПС (податкових декларацій, звітності з єдиного внеску, податкових повідомлень-рішень, рішень податкового органу, повідомлень економічних операторів, отриманих з Електронної системи обігу алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, про розраховану (зменшену) суму акцизного податку за сформовані (деактивовані) унікальні ідентифікатори, вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску, рішення про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань чи податкового боргу, даних Казначейства про надходження платежів тощо).

Тож, інтегрована картка платника податків є частиною інформаційно-телекомунікаційної системи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику (тобто ДПС України), котра містить податкову інформацію про стан виконання учасником суспільних відносин публічного податкового обов`язку із внесення до бюджету податків (зборів, обовязкових платежів, ЄСВ)

Відповідно до пункту 1 глави 1 розділу ІІ Порядку №5 з метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно-територіальних одиниць.

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування за відповідним видом платежу та відповідною адміністративно-територіальною одиницею.

Під час проведення облікової операції в ІКП зазначається дата запису операції, зміст операції та/або документ, на підставі якого здійснюється запис.

Облік платежів ведеться в ІКП окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При цьому кожна операція фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції та дати її проведення.

Інформаційна система після відображення облікової операції забезпечує автоматичне проведення в ІКП розрахункових операцій.

Згідно з пунктами 4 - 5 розділу І Порядку № 5 відображення/занесення первинних показників у підсистемах інформаційної системи здійснюється працівниками структурних підрозділів територіальних органів ДПС за напрямами роботи.

Моніторинг повноти та своєчасності внесення первинних показників у підсистеми інформаційної системи забезпечується керівниками структурних підрозділів територіального органу ДПС за напрямами роботи. Загальний контроль за достовірністю відображення в ІКП облікових показників забезпечується підрозділом, що здійснює облік платежів.

Згідно з пунктом 2 глави 1 розділу VI Порядку №5 первинними документами, на підставі яких в ІКП здійснюється погашення (зменшення) суми податкового боргу (заборгованості зі сплати платежів до бюджетів) та заборгованості зі сплати єдиного внеску, є, зокрема, рішення суду про вирішення питання по суті (скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов`язання та пені/суми єдиного внеску за результатами судового оскарження), яке набрало законної сили.

Аналіз положень вказаного Порядку № 5 свідчить про те, що, оскільки облік нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску відображається в інтегрованій картці платника, то матеріально-правовий інтерес платника податків полягає в тому, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом, реальну структуру податкових вигод та податкових зобов`язань платника податків.

Відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально-правового інтересу щодо правильного та об`єктивного відображення в інтегрованій картці фактичного стану розрахунків з бюджетом.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у подібних правовідносинах у постановах від 19 лютого 2019 року у справі № 825/999/17, від 26 лютого 2019 року у справі № 805/4374/15-а, від 25 березня 2020 року у справі № 826/9288/18, від 10 квітня 2020 року у справі № 813/1760/18, від 01 липня 2020 року у справі № 640/8980/19, від 17 червня 2021 року у справі № 520/7599/19, від 25.03.2020 року у справі № 826/9288/18.

Верховний Суд у постанові від 19.02.2019 у справі №825/999/17 також дійшов висновку, що при визначенні питання про правомірність нарахування платнику податків пені належним способом захисту, що відносить порушені права, є коригування в інформаційній системі органів ДФС даних інтегрованої картки шляхом виключення неправомірно нарахованих сум пені.

Застосовуючи положення наведених вище норм права до установлених обставин спору, суд доходить до переконання про те, що оскільки оскаржена вимога ГУ ДПС у Харківській області № Ф28 від 02.04.2024 була винесена на суму поточного боргу (недоїмки) заявника за відомостями інтегрованої картки платника ЄСВ (тобто не створила нового (раніше неіснуючого) публічного обовязку із сплати ЄСВ до бюджету), то указані у вимозі ГУ ДПС у Харківській області № Ф28 від 02.04.2024 суми не підлягають виключенню із інтегрованої картки заявника як платника ЄСВ саме на виконання рішення суду у справі №520/12292/24, позаяк протилежне тлумачення змісту та суті вимоги ГУ ДПС у Харківській області № Ф28 від 02.04.2024 із невідворотною неминучістю призведе до штучного виникнення у заявника переплати (надмірної оплати) з ЄСВ за відсутності події реального виконання публічного обовязку із внесення до бюджету ЄСВ як за самостійно задекларованими та узгодженими зобов`язаннями, так і за діючим рішенням ГУ ДПС у Харківській області від 14.01.2020 № ЄВ00145405 на суму 36.984,40грн. (з якої залишилось несплаченим 23.066,02грн.).

Натомість, скасування цього правового акту індивідуальної дії суб"єкта владних повноважень у межах справи №520/12292/24 з урахуванням факту виконання суб"єктом владних повноважень рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2024 по справі №520/34675/23 призведе до відображення в інтегрованій картці заявника як платника ЄСВ дійсного стану виконання публічного обов"язку у сфері справляння ЄСВ.

Відтак, за даним епізодом суд не знаходить підстав для задоволення позову заявника.

Продовжуючи вирішення спору, суд зважає, що критерії законності управлінського волевиявлення (як у формі рішення, так і у формі діяння) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України, а у силу ч.2 ст.77 КАС України обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта шляхом подання до суду доказів та наведення у процесуальних документах доводів як відповідності закону вчиненого волевиявлення, так і помилковості аргументів іншого учасника справи.

Тому відповідність закону правового акту індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень, яким на приватну особу покладено додатковий обов`язок у вигляді майнового/фінансового тягаря, зокрема, за критеріями: дотримання компетенції, меж повноважень, способу дій, приводу реалізації функції контролю, обґрунтованості, безсторонності (неупередженості), добросовісності, розсудливості, рівності перед законом, унеможливлення дискримінації, пропорційності, своєчасності, права особи на участь у процесі прийняття рішення, має доводитись, насамперед відповідачем.

При цьому, із положень частин 1 і 2 ст.77 КАС України у поєднанні з приписами ч.4 ст.9, абз.2 ч.2 ст.77, частин 3 і 4 ст.242 КАС України слідує, що владний суб`єкт повинен доводити обставини фактичної дійсності у спорі за стандартом доказування - "поза будь-яким розумним сумнівом" (тобто запропоноване сприйняття ситуації повинно виключати реальну ймовірність існування у дійсності будь-якого іншого варіанту), у той час як до приватної особи підлягає застосуванню стандарт доказування - "баланс вірогідностей" (тобто запропоноване сприйняття ситуації не повинно суперечити умовам реальної дійсності і бути можливим до настання).

Разом із тим, суд вважає, що саме лише неспростування владним суб`єктом задекларованого, але не доведеного документально твердження приватної особи про конкретну обставину фактичної дійсності, не спричиняє виникнення безумовних та беззаперечних підстав для висновку про реальне існування такої обставини у дійсності.

І хоча спір безумовно підлягає вирішенню у порядку ч.2 ст.77 КАС України, однак суд повторює, що реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною виключно через неспростування одним із учасників справи (навіть суб"єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя - з`ясування об`єктивної істини у справі.

Правильність саме такого тлумачення змісту ч.1 ст.77 та ч.2 ст.77 КАС України підтверджується правовим висновком постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020р. по справі №520/2261/19, де указано, що визначений ст. 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Окрім того, саме таке тлумачення стандартів доказування є цілком релевантним правовому висновку постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023р. у справі №916/3027/21.

У розумінні ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, згідно з ч.1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а у силу запроваджених частинами 1 і 2 ст.74 КАС України застережень суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням встановленого законом порядку або не підтверджені визначеними законом певними засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст.75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а за правилом ч.1 ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тлумачення змісту цієї норми процесуального закону була наведено у постанові Верховного Суду від 07.11.2019р. по справі № 826/1647/16 (адміністративне провадження № К/9901/16112/18), де указано, що обов`язковою умовою визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями.

Перевіряючи наведені учасниками спору аргументи приєднаними до справи доказами, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.ст.72-77, 90, 211 КАС України, підсумовуючи викладені вище міркування, суд доходить до переконання про те, що у даному конкретному випадку субєкт владних повноважень не забезпечив дотримання ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 КАС України за епізодом прийняття вимоги ГУ ДПС у Харківській області від 02.04.2024р. №Ф28, позаяк включив до указаного рішення недостовірні відомості за розмір поточної недоїмки заявника з ЄСВ з урахуванням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2024р. у справі №520/34675/23.

Тож за наслідками розгляду справи суд вважає не доведеним за правилами ч.2 ст.77 КАС факт відповідності оскарженого управлінського волевиявлення субєкта владних повноважень вимогам ч.2 ст.2 КАС України та навпаки доведеним за правилами ч.1 ст.77 КАС України факт існування у заявника порушеного публічного права у межах спірних правовідносин.

Указане є визначеною процесуальним законом підставою для задоволення позову за цим епізодом.

Водночас із цим, за епізодом спонукання субєкта владних повноважень до виключення з інтегрованої картки заявника як платника ЄСВ сум за вимогою ГУ ДПС у Харківській області від 02.04.2024р. №Ф28 позов підлягає залишенню без задоволення, позаяк вимога ГУ ДПС у Харківській області від 02.04.2024р. №Ф28 була прийнята виключно на поточну суму недоїмки та не створила нового (раніше неіснуючого) публічного обовязку заявника із внесення до бюджету грошового платежу з ЄСВ.

Підстав для визнання за заявником факту існування переплати з ЄСВ на суму 301.798,85 грн. матеріали справи не містять.

При розв`язанні спору, суд, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі Гарсія Руїз проти Іспанії, від 22.02.2007р. у справі Красуля проти Росії, від 05.05.2011р. у справі Ільяді проти Росії, від 28.10.2010р. у справі Трофимчук проти України, від 09.12.1994р. у справі Хіро Балані проти Іспанії, від 01.07.2003р. у справі Суомінен проти Фінляндії, від 07.06.2008р. у справі Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії), вичерпно реалізував існуючі правові механізми з`ясування об`єктивної істини; надав належну оцінку усім юридично значимим факторам і обставинам справи; дослухався до усіх ясно і чітко сформульованих та здатних вплинути на результат вирішення спору аргументів сторін; виклав власні мотиви конкретного тлумачення змісту належних норм матеріального і процесуального права та оцінки обставин фактичної дійсності.

Розгорнуті і детальні мотиви та висновки суду з приводу юридично значимих аргументів, доводів учасників справи та обставин справи викладені у тексті судового акту.

Решта доводів сторін окремій оцінці у тексті судового акту не підлягає, позаяк не впливає на правильність розв`язання спору по суті.

Розподіл судових витрат по справі слід здійснити відповідно до ст.139 КАС України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.4-12, ст.ст.72-77, 90, 211, 241-244, 246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Харківській області від 02.04.2024р. №Ф28.

Позов у решті вимог - залишити без задоволення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (ідентифікаційний код - 43983495; місцезнаходження - 61057, м. Харків, вул. Григорія Сковороди, буд. 46) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. - НОМЕР_1 ; місцезнаходження - АДРЕСА_1 ) 1.514,00 грн (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять гривень 00 копійок) у якості компенсації витрат на оплату судового збору.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню до Другого апеляційного адміністративного суду згідно з ч.1 ст.295 КАС України (протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення); набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України.

Суддя А.В. Сліденко