Справа № 307/1595/25
Суддя: Сойма М. М.
Дата ухвалення: 2025-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 307/1595/25
Провадження № 2-а/307/40/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2025 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Сойми М.М., з участю секретаря с/з Ваш Е.О., позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Плиски Ю. С., представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 - Фекете Й. Й., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів Закарпатської області Україна в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 № 221 від 31 січня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та закриття провадження по справі,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 07 травня 2025 року звернувся до Тячівського районного суду Закарпатської області з адміністративним позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 № 221 від 31 січня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та закриття провадження по справі.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 09 травня 2025 року поновлено позивачу строк для подання позову про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 № 221 від 31 січня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та закриття провадження по справі. Постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та судове засідання призначено на 15 год. 30 хв. 15 травня 2025 року.

В обгрунтування вимог позову позивач посилається на ті обставини, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 № 221 від 31 січня 2025 року на позивача накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17 000, 00 гривень. Вважає вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закриттю. За змістом спірної постанови ОСОБА_1 не прибув за викликом у визначений повісткою № 1379180 від 08 грудня 2024 року день та час 08 грудня 2024 року о 14 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим порушив абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», вчинено в особливий період. Вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Дата вчинення адміністративного правопорушення: 08 грудня 2024 року, дата виявлення порушення: 08 грудня 2024 року. Свою вину у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП не визнає з тих підстав, що повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 не отримував. Коли в нього у застосунку РЕЗЕРВ+ в січні 2025 року засвітилася червона лінія, то він 31 січня 2025 року пішов ІНФОРМАЦІЯ_3 , де йому сказали, що він порушив правила військового обліку, зокрема, не з`явився на виклик ІНФОРМАЦІЯ_1 . Він повідомив працівникам ІНФОРМАЦІЯ_1 , що повістки не отримував і в нього немає підстав ухилятися від явки до установи. Йому було вручено протокол про притягнення його до адміністративної відповідальності та реквізити для оплати штрафу. На пошті працівники Укрпошти повідомили, що вони повістки не розносять. 01 лютого 2025 року він звернувся до адвоката Плиски Ю. С., яка повідомила, що йому потрібно оскаржувати постанову про адмінправопорушення та у застосунок Viber скинула взірець постанови, яка має бути, на що він відповів, що постанову не отримував, а тільки протокол та реквізити для оплати штрафу. Адвокат сказала, що у ІНФОРМАЦІЯ_3 потрібно отримати постанову про адміністративне правопорушення. Після цього він з дружиною ОСОБА_3 пішли до ІНФОРМАЦІЯ_1 , де у працівників попросив надати йому постанову про адміністративне правопорушення, але йому відповіли, що ніякої постанови немає. До 30 квітня 2025 року йому не було відомо про накладення на нього штрафу та про наявність постанови про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. У застосунку РЕЗЕРВ+ не висвічувалася червона лінія за порушення правил військового обліку. До 30 квітня 2025 року кошти на банківській карті не були заблоковані. Вважає, що на нього безпідставно накладено адміністративне стягнення, оскільки він має відстрочку як багатодітний батько, оновив військово-облікові дані та повістку про виклик у ІНФОРМАЦІЯ_3 не отримував. Наведені ним обставини підтверджуються скріншотом з мобільного застосунку РЕЗЕРВ+ станом на травень 2025 року та витягом з мобільного застосунку РЕЗЕРВ+ станом на 30 січня 2025 року. Відповідно до витягу з електронного кабінету військовозобов`язаного у мобільному застосунку РЕЗЕРВ+ у липні 2024 року він уточнив військово-облікові дані, пройшов ВЛК, його призначення на військовий період визначено придатний до військової служби у в/ч забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, НЦ, закладах (установах), медпідрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, ОЗ, охорони. Таким чином, станом на січень 2025 року підстав для виклику його до ІНФОРМАЦІЯ_1 у розумінні абз. 1 пункту 1 частини 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію не було». Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення № 221 від 31 січня 2025 року в графі «Пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу особою, яка притягається до адміністративною відповідальності» він зазначив наступне: «Не з`явився за повісткою тому, що я її не отримував якщо ця повістка прийшла по місцю прописки, то я б її отримав 100%. Я стою на обліку і з ТЦК в мене все гаразд. При цьому розглядати справу без мене». Він написав, що розглядати без нього, однак не писав, що він не бажає отримати копію постанови. Постанову № 221 по справі про адміністративне правопорушення від 31 січня 2025 року він вже отримав у виконавчій службі, коли пішов з`ясовувати чому заблоковано його кредитну картку. У постанові № 221 по справі про адміністративне правопорушення від 31 січня 2025 року відсутній його підпис про отримання ним постанови. Також звертає увагу суду, що у протоколі № 221 від 31 січня 2025 року працівники ІНФОРМАЦІЯ_1 викликали його на 18 годину 00 хвилину 31 січня 2025 року, що є суттєвим порушенням, оскільки в такому випадку протокол і постанова про адміністративне правопорушення складені в один день. Вважає, що в його діях відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП та просить визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 № 221 від 31 січня 2025 року, якою його притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000, 00 гривень, а провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Представник відповідача ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 подав відзив на позовну заяву, в якому, посилаючись на нормативні акти, що зазначені у постанові № 221 від 31 січня 2025 року, зазначив, що 31 січня 2025 року офіцером адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 221 відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Підставою таких дій було те, що 08 грудня 2024 року встановлено, що громадянин ОСОБА_1 не прибув за викликом у визначений повісткою № 1379180 день та час 08 грудня 2024 року о 14 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим порушив абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», вчинено в особливий період. Вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Дата вчинення адміністративного правопорушення: 08 грудня 2024 року, дата виявлення: 08 грудня 2024 року. ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, визначені ст. 268 КУпАП, доведено зміст ст. 63 Конституції України та доведено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 18 год. 00 хв. 31 січня 2025 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 у кабінеті № 20. В графі «Пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу особою, яка притягається до адміністративною відповідальності» ОСОБА_1 зазначив: «Не з`явився за повісткою тому, що я її не отримав, якщо ця повістка прийшла по місцю прописки, то я б її отримав 100%. Я стою на обліку і з ТЦК в мене все гаразд. Прошу справу розглядати без мене». 31 січня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 за результатом розгляду справи про адміністративне правопорушення було винесено постанову № 221 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП щодо ОСОБА_1 , якою накладено штраф у розмірі 17 000, 00 гривень. Також вказує, що матеріали справи, а також наданий відповідачем поштовий конверт з повідомленням про вручення містить відмітку про повернення вказаного листа з підстав відсутності адресата за вказаною адресою, що є належним підтвердженням оповіщення про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою КМУ № 560 від 16 травня 2024 року № 560. Позивач ОСОБА_1 не виконав свого обов`язку, оскільки не з`явився в зазначений повісткою строк, а також не повідомив ІНФОРМАЦІЯ_3 протягом трьох діб про причину своєї неявки, як це передбачено чинним законодавством України, то вважає накладення адміністративного стягнення на позивача правомірним і не вбачає підстав для скасування постанови. Просить у задоволенні позову відмовити.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Плиска Ю. С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з мотивів, викладених у позові. Просять позов задовольнити.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та в задоволенні позову просить відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні показала, що вона являється дружиною ОСОБА_1 і по місцю їх проживання вхідні двері у двір їх дворогосподарства постійно зачинені, позаяк у них у дворі є один собака, який не прив`язаний і ходить по двору, та один собака, який закритий у вольєрі. Поштова скринька на воротах у них відсутня, однак, коли працівники пошти приносять їм квитанції з рахунками для оплати електроенергії, то вони їй дзвонять на мобільний телефон і таким чином усю кореспонденцію вона отримує або безпосередньо від працівників пошти вдома, або ходить за нею до відділення пошти. Вона запевняє, що будь-якої кореспонденції від ІНФОРМАЦІЯ_1 вона не отримувала та працівники пошти її запевнили про відсутність таких листів чи повісток, які направлені на її адресу.

Заслухавши учасників розгляду справи та дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», який також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначено Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Згідно із частиною 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Відповідно до статей 17, 65 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту) (частина 5 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).

Адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію передбачено статтею 210-1 КУпАП.

Згідно частин 1, 3 статті 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

У зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, 24 лютого 2022 року Президентом України видано Указ «Про загальну мобілізацію» № 69/2022, строки якого неодноразового продовжувались.

Саме з періоду оголошення Президентом України рішення про мобілізацію законодавець пов`язує настання особливого періоду під час якого громадянами України зобов`язуються виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме з наданого позивачем витягу із застосунку РЕЗЕРВ+, позивач ОСОБА_1 стоїть на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 як солдат, вид обліку: рядовий, військово-облікова спеціальність: 956647.

Судом встановлено, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 № 221 від 31 січня 2025 року постановлено накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17 000, 00 гривень за те, що 08 грудня 2024 року ОСОБА_1 не прибув за викликом у визначений повісткою № 1379180 день та час 08 грудня 2024 року о 14 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим порушив абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», вчинено в особливий період. Дата вчинення адміністративного правопорушення: 08 грудня 2024 року, дата виявлення порушення: 08 грудня 2024 року.

Підставою для винесення оскаржуваної постанови став протокол про адміністративне правопорушення № 221 від 31 січня 2025 року, складений старшим офіцером адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 лейтенантом ОСОБА_6 , за змістом якого: «08 грудня 2024 року ОСОБА_1 не прибув за викликом у визначений повісткою № 1379180 день та час 08 грудня 2024 року о 14 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим порушив абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», вчинено в особливий період, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Дата вчинення адміністративного правопорушення: 08 грудня 2024 року, дата виявлення порушення: 08 грудня 2024 року». Позивачу ОСОБА_1 роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП та зміст ст. 63 Конституції України та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 18 год. 00 хв. 31 січня 2025 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 у кабінеті № 20, про що в протоколі про адміністративне правопорушення міститься підпис позивача ОСОБА_1 . В графі «Пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу особою, яка притягається до адміністративною відповідальності» позивач ОСОБА_1 власноручно написав: «Не з`явився за повісткою тому, що я її не отримав, якщо ця повістка прийшла по місцю прописки, то я б її отримав на 100%. Я стою на обліку і з ТЦК в мене все гаразд. Прошу справу розглянути без мене».

Місце проживання позивача ОСОБА_1 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , з 13 вересня 2018 року, про що свідчить відмітка на сторінці № 11 в його паспорті громадянина України, та цю адресу місця проживання він вказав у застосунку РЕЗЕРВ+ при уточненні даних 25 липня 2024 року.

Згідно п. 4 ст. 34 постанови КМУ № 560 повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ надсилається адресату протягом 48 годин після підпису повістки відповідним керівником. При цьому, день явки за викликом резервіста або військовозобов`язаного з населеного пункту, що є адміністративним центром області, визначається протягом семи діб, а з інших населених пунктів протягом десяти діб від дня надсилання повістки засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення.

На виконання п. 4 ст. 34 постанови КМУ № 560 22 листопада 2024 року керівником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 було підписано повістку № 1379180, відповідно до якої позивач ОСОБА_1 викликався до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних на 08 грудня 2024 року на 14 год. 00 хв., та 22 листопада 2024 року, в термін 48 годин після підпису керівника, цю повістку, в якій день явки за викликом військовозобов`язаного з населеного пункту АДРЕСА_1 зазначено 08 грудня 2024 року, у строк більше десяти діб від дня надсилання повістки, яким є 22 листопада 2024 року, листом з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення було надіслано позивачу ОСОБА_1 .

Повістку було направлено за адресою зареєстрованого місця проживання позивача ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .

Вже 07 грудня 2024 повістку було повернуто з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою», що в розумінні Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою КМУ № 560 від 16 травня 2024 року, вважається такою, що належно вручена.

Обґрунтовуючи протиправність притягнення до адміністративної відповідальності, позивач зазначав, що повістка № 1379180 йому не вручалася і тому твердження відповідача про належне вручення є помилковим.

Отже, спірним питанням у даному випадку є питання здійснення відповідачем належного виклику позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Процедура оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів визначена Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року за № 560.

Відповідно до п. 28 Порядку № 560 виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).

Зокрема, абз. 3 п.п. 2 ст. 41 вказаного Порядку, визначено, що належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки є у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку день проставлення у поштовому повідомленні, зокрема, відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Враховуючи вказану норму, суд вважає посилання позивача на необізнаність щодо необхідності явки до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки необґрунтованими та хибними.

При цьому, суд зазначає, що органи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки несуть відповідальність за надсилання військовозобов`язаному відповідних повісток. Той факт, що позивач не отримав кореспонденцію, надіслану йому на зареєстровану адресу місця проживання, сам по собі не є достатнім аргументом для заяви про те, що права військовозобов`язаного були порушені. Нормами вказаного Порядку, прийнятого на виконання ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чітко закладено презумпцію обізнаності військовозобов`язаного у разі надіслання повісток підрозділами ТЦК та СП за зареєстрованим (зазначеним військовозобов`язаним) місцем проживання.

Позивач помилково вважає, що він був неналежним чином повідомлений про розгляд справи про адміністративне правопорушення, з огляду на те, що неявка за повісткою відповідача № 1379180, яка вручена йому належним чином, уже є складом адміністративного правопорушення.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стосовно тверджень позивача про відсутність обов`язку з`являтися на виклик для уточнення даних через те, що він своєчасно зробив це через застосунок «Резерв+» та має право на відстрочку, то суд зазначає, що самостійне оновлення відомостей у застосунку «Резерв+» та наявність права на відстрочку не виключає обов`язок громадянина у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки з`явитися у зазначені у ній місце та строк, що встановлений статті 22 Закону України № 3543-XII, яка визначає прямий обов`язок з`явитися до ТЦК на виклик за повісткою без конкретизації, які саме облікові дані потребують уточнення.

На посилання позивача про неналежне повідомлення його про розгляд справи про адміністративне правопорушення суд зауважує, що він як особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, у разі незгоди з призначенням розгляду справи про адміністративне правопорушення на той же день, мав право заявити клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату або час, у тому числі з причини необхідності захисту його прав адвокатом, проте такі записи в протоколі відсутні.

Також вказане не може свідчити про порушення відповідачем вимог статті 272-2 КУпАП, оскільки її приписи встановлюють строк повідомлення про розгляд справи в суді і не поширюються на розгляд справ у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, а статтею 277 цього Кодексу передбачені максимальні строки розгляду справи з дня одержання уповноваженим органом (посадовою особою) протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи, а не мінімальні.

Судом встановлено, що відповідачем дотримано процедуру повідомлення позивача про розгляд справи про адміністративне правопорушення та процедуру притягнення позивача до відповідальності за вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.210-1 КУпАП.

Під час розгляду даної справи позивач не надав будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

З урахуванням викладеного, відповідачем доведено належними та допустимими доказами факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП, оскаржувана постанова винесена уповноваженою на те особою, в порядку та спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуванням усіх обставин справи, а відтак суд приходить до висновку, що позов підлягає залишенню без задоволення.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення справи, виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 8, 9, 77, 90, 139, 159, 229, 241-246, 255, 268, 269, 286, 288, 293, 294, 297 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 221 від 31 січня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду в 10-денний строк з дня його проголошення (складання).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце реєстрації та місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 , юридична адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 16 травня 2025 року.

Головуюча: Сойма М.М.