Справа № 160/31479/24
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бухтіярової М.М.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі відповідач-2), Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі відповідач-3), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі відповідач-4), в якому позивач просить:
-визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, що виразились у не зарахуванні до пільгового стажу за списком №2 періодів роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , скасувавши рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років від 14.05.2024 № 13;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , пенсію на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року №213-УІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з дати звернення, а саме з 29.04.2024 року, зарахувавши до пільгового стажу період роботи з 22.01.2000 по 10.05.2016.
При вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що позов подано без додержання вимог, встановлених КАС України.
Ухвалою суду позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачеві строк для усунення недоліків позову.
Представником позивача адвокатом Коваль О.В. надано докази сплати судового збору.
Ухвалою позивачу було продовжено строк для усунення недоліків адміністративного позову.
Представником позивача адвокатом Коваль О.В. подано клопотання з обґрунтуванням підстав для розгляду заявлених позовних вимог щодо 4-х різних рішень суб`єктів владних повноважень в межах одного позову.
Цією ж ухвалою суду було витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області засвідчену належним чином копію пенсійної справи ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ; розрахунок страхового стажу та пільгового стажу на дату звернення 29.04.2024, 22.05.2024, 07.10.2024.
Сторони належним чином повідомлені про судовий розгляд справи, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.
Представником позивача адвокатом Коваль О.В. подано відповідь на відзив, в якій зазначає про безпідставність доводів, викладених відповідачем-3 у відзиві, та зазначає, що позивач досягла пенсійного віку, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, має необхідний загальний та пільговий стаж, у зв`язку з чим просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
До відзиву відповідачем-4 долучено документи з пенсійної справи позивача.
До відзиву долучено документи з пенсійної справи позивача.
У відзиві відповідач просив поновити строк для подання відзиву.
Розглянувши заяву відповідача-2 поновлення строку для подання відзиву, суд зазначає наступне.
Приписами частини першої статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Згідно з частиною п`ятою статті 162 КАС України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі.
За змістом пункту 1 частини першої статті 175 КАС України у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою суду від 16.12.2024 встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.
Копія ухвали суду від 16.12.2024 скерована сторонам, відповідачу-2 засобами електронного зв`язку через Електронний суд. Згідно із довідкою про доставку електронного листа ухвала доставлена відповідачу-2 16.12.2024, отже граничний строк на подання відзиву 01.01.2025, водночас відзив сформований в Електронному суді 09.01.2025, тобто поданий із пропуском встановленого строку.
Положеннями статті 121 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію.
Зі змісту доводів відповідача-2 на обґрунтування заяви вбачається, що останнім вказано на обставини воєнного стану, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України територія Житомирської області тривалий час була зоною бойових дій, і, за офіційними повідомленнями військового командуванням держави, дотепер зберігається загроза ракетних та авіаційних ударів, а ворог продовжує здійснювати артилерійські обстріли прикордонних районів, в зв`язку з чим працівники, які виконують обов`язки державної служби, періодично змушені переривати свою роботу та покидати робочі місця через оголошення по області повітряних тривог.
Враховуючи викладене, суд зазначає, що Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та на час розгляду питання не припинив свою дію.
В силу положень частини першої статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII у період дії воєнного стану не можуть бути припинені повноваження, зокрема, судів.
Відповідно до статті 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII у умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.
З урахуванням викладеного, враховуючи наведені відповідачем-2 обставини, виходячи із завдань адміністративного судочинства, а також з метою забезпечення реалізації процесуальних прав учасників справи в умовах воєнного стану, суд приходить до висновку про наявність підстав для поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву.
Позивач своїм правом на подання відповіді на відзиви відповідача-1, відповідача-2 та відповідача-4 не скористалась.
Відповідно до частини п`ятої та восьмої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Згідно з частиною п`ятою статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення у порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до пункту 8 частини третьої статті 2 КАС України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , документована паспортом громадянина України НОМЕР_3 , виданого Нікопольським МВ УМВС України у Дніпропетровській області; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
29.04.2024 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (відділ обслуговування громадян №1 (сервісний центр) із заявою про призначення пенсії за віком.
Згідно з розпискою-повідомленням до заяви від 29.04.2024 за вх.№7326 позивачем до заяви долучено копії наступних документів: довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру; заява про призначення пенсії; паспорт; анкета опитування; диплом про навчання № НОМЕР_4 ; документи про виконання роботи, яка дає право на певний вид пенсій; інший документ; пам`ятка пенсіонера, свідоцтво про народження; свідоцтво про шлюб.
За принципом екстериторіальності органом призначення визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.
Означене рішення відповідача-2 обґрунтоване наступним.
Вік заявника 51 рік 10 місяців 7 днів. Страховий стаж особи становить 34 роки 6 місяців 28 днів. Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи з 01.09.2015 по 31.10.2016, оскільки відсутня сплата страхових внесків згідно індивідуальних відомостей застрахованих осіб. До пільгового стажу не зараховано період роботи з 22.01.2000 по 28.01.2013, оскільки відсутня пільгова довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пільгової пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №637 від 12.09.1993 р. або рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років про підтвердження даного періоду роботи на пільгових умовах. Пільговий стаж особи становить 0 років 0 місяців 0 днів. За даними реєстру застрахованих осіб зараховано всі періоди трудової діяльності. Враховуючи викладене, гр. ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу та з недосягненням 55-річного віку.
За результатом розгляду заяви позивача про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, Комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 14.05.2024 прийнято рішення №13, згідно із яким підтверджено періоди роботи з 03.10.2000 по 30.11.2008, з 01.01.2009 по 28.02.2009, з 01.04.2009 по 27.09.2010 зарахування до пільгового стажу за Списком №2 для призначення пенсії відповідно до п.2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Щодо періодів роботи з 18.02.2013 по 10.05.2016 у ПАТ «ІнтерМікро Дельта Інк» в рішенні вказано, що такі періоди на Комісії не розглядаються, оскільки підприємство не ліквідовано, перебуває у стані припинення.
22.05.2024 позивач повторно звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (відділ обслуговування громадян №1 (сервісний центр) із заявою про призначення пенсії за віком.
Згідно з розпискою-повідомленням до заяви від 22.05.2024 за вх.№8673 позивачем до заяви долучено копії наступних документів: довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру; довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників (рішення ГУ ПФУ №13 від 14.05.2024), паспорт, заява про призначення пенсії.
За принципом екстериторіальності органом призначення визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.
Означене рішення відповідача-3 обґрунтоване наступним.
Вік заявниці 51 рік 11 місяців. Страховий стаж особи становить 34 роки 06 місяців 28 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано: період з 01.09.2015 по 31.10.2016, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків, згідно даних які містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов?язкового державного соціального страхування. Пільговий стаж за Списком №2 становить 09 років 09 місяців 26 днів, обчислено згідно рішення комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії.
Прийняте рішення: відмовити в призначенні пенсії відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу та встановленого законодавством пенсійного віку 55 років.
07.10.2024 позивач втретє звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (відділ обслуговування громадян №1 (сервісний центр) із заявою про призначення пенсії за віком.
За принципом екстериторіальності органом призначення визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.
Означене рішення відповідача-4 обґрунтоване наступним.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повторно звернулася 07.10.2024 із заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах, надавши наступні документи: трудову книжку; ??диплом про навчання: ??довідки про підтвердження наявного трудового стажу. Аналіз наданих документів показує, що стаж роботи ОСОБА_1 за Списком №2 становить 09 років 09 місяців 26 днів. Загальний страховий стаж заявниці становить 34 роки 06 місяців 28 днів, якого достатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Прийняте рішення: відмовити гр. ОСОБА_1 в призначенні дострокової пенсії за віком на пільгових умовах згідно підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки заявниця не досягла відповідного пенсійного віку на дату подання заяви.
з 03.10.2000 по 31.12.2003 Список №2 03 роки 02 місяці 29 днів;
з 01.01.2004 по 30.11.2008 Список №2 04 роки 11 місяців 0 днів;
з 01.01.2009 по 28.02.2009 Список №2 0 років 02 місяці 0 днів;
з 01.04.2009 по 27.09.2010 Список №2 01 рік 05 місяців 27 днів.
Не погодившись з рішеннями відповідачів про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах та з не зарахуванням до пільгового стажу за Списком №2 періодів роботи з 22.01.2000 по 10.05.2016,а також з рішенням Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 14.05.2024 №13, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно із положеннями частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно із пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003.
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Згідно з частиною першою статті 8 вказаного Закону право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Частиною першою статті 26 Закону №1058-IV визначено умови призначення пенсії за віком, відповідно до якої особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;
Частиною першою статті 24 Закону №1058-IV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).
При цьому, згідно з частиною четвертою статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
03.10.2017 Верховною Радою України прийнято Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148-VIII від 03.10.2017 (далі Закон №2148-VIII), яким Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 доповнено розділом XIV-І «Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян».
Так, згідно з частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - по 31 березня 1965 року включно; 50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року; 51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року; 51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року; 52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року; 52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року; 53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року; 53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року; 54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року; 54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року; 55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.
За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців у чоловіків і не менше 20 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків і не менше 21 року у жінок; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців у чоловіків і не менше 21 року 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків і не менше 22 років у жінок; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців у чоловіків і не менше 22 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років у чоловіків і не менше 24 років у жінок; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок. Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.
Наведені норми Закону почали застосовуватись з 01.10.2017.
Разом з цим, суд зазначає, що пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, чинній до 01.04.2015) було передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
02.03.2015 був прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII (далі - Закон №213-VIII, набрав чинності 01.04.2015), яким пункт «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» викладено в такій редакції: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Отже, з 01.10.2017 правила призначення пенсій за Списком №2 почали регламентуватись одночасно двома Законами, а саме: пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції Закону України від 02.03.2015 №213-VIII та пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII.
Правила вказаних законів є ідентичними.
Такий стан правового регулювання існував до прийняття Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 №1-р/2020 «У справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII».
Пунктом 1 резолютивної частини рішення від 23.01.2020 №1-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII.
За змістом пункту 2 резолютивної частини рішення від 23.01.2020 №1-р/2020 стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020 встановлено, що застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:
«На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: п. б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам».
Отже, застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах.
Такий спосіб захисту та відновлення прав осіб, що зазнали їх порушення у зв`язку з ухваленням Закону № 213-VIII визначив Конституційний Суд у Рішенні №1-р/2020.
Відповідно до статті 151-2 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.
Таким чином, з дати набрання чинності вказаним рішенням Конституційного Суду України (23.01.2020) в Україні існують два Закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком № 2, а саме: пункт «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції до Закону України від 02.03.2015 №213-VIII та пункт 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII.
При цьому, положення зазначених законів містять різні правила призначення пенсії за Списком №2 щодо параметру вікового цензу, розбіжність у величині показника вікового цензу для призначення пенсії, який складає 50 років за пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції до Закону України від 02.03.2015 №213-VIII, та 55 років за пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII.
Таке застосування судом вказаних норм права усуває колізію у їх застосуванні, у спосіб застосування тієї норми, яка створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення, та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність.
Отже, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
В ході судового розгляду встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач неодноразово зверталась до територіального органу Пенсійного фонду України із заявами про призначення пенсії за віком, а саме: 29.04.2024, 22.05.2024 та 07.10.2024.
У межах спірних правовідносинах позивачем заявлено позовні вимоги щодо відмов відповідачів у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, щодо не зарахування до пільгового стажу за Списком №2 періодів роботи з 22.01.2000 по 10.05.2016, а також щодо рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 14.05.2024 №13.
Щодо висновків відповідачів про відсутність у позивача необхідного пенсійного віку для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.
Як вбачається з матеріалів справи, на час звернення позивача із заявою первинною заявою про призначенням пенсії вона досягла 51-річного віку.
Тобто, на час звернення із заявою про призначенням пенсії 29.04.2024 позивач досягла необхідного пенсійного віку, що згідно з Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 є однією з обов`язкових необхідних умов для призначення на пільгових умовах пенсії за віком за Списком №2 на підставі пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», тому доводи відповідачів про недосягнення позивачем на час звернення за призначенням пенсії пенсійного віку безпідставні.
Щодо зарахування до пільгового стажу за Списком №2 періоду роботи з 22.01.2000 по 10.05.2016.
Отже, матеріалами справи підтверджено зарахування до пільгового стажу за Списком №2 позивача періодів її трудової діяльності з 03.10.2000 по 31.12.2003; з 01.01.2004 по 30.11.2008; з 01.01.2009 по 28.02.2009; з 01.04.2009 по 27.09.2010, тож спір між сторонами щодо вказаних періодів відсутній, тому в цій частині позов також не підлягає задоволенню.
Щодо решти спірних періодів: з 22.01.2000 по 02.10.2000, з 01.12.2008 по 31.12.2008, з 01.03.2009 по 31.03.2009, з 28.09.2010 по 10.05.2016, суд зазначає наступне.
За приписами статті 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно із пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), визначено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 зазначеного Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників визначені пунктом 20 Порядку № 637, згідно з яким у тих випадках, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на територіях, зазначених в абзаці другому пункту 18 цього Порядку, стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі відсутності правонаступника, а також у разі знищення архівів у зв`язку з воєнними (бойовими) діями підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи, а також до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням із Мінсоцполітики та Мінфіном.
З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 № 383 затверджено Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок №383). Цей Порядок регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пунктів «а», «б» статті 13 та статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Відповідно до положень пунктів 2, 3 Порядку №383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.
При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).
Суд зазначає, що в період з 22.08.1956 року по 25.01.1991 року при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовувалися Списки № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173.
У період з 26.01.1991 року по 10.03.1994 року при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовувалися Списки № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26 січня 1991 року.
З 11.03.1994 року по 16.01.2003 року вже діяли Списки виробництв, робіт; професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію на пільгових умовах, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162.
У період з 17.01.2003 року по 24.06.2016 року діяли Списки виробництв, робіт; професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію на пільгових умовах, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 36.
Починаючи з 03.08.2016 року, діють Списки виробництв, робіт; професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію на пільгових умовах, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 року № 461.
Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Згідно з пунктом 4.3 Порядку № 383, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.
Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.
Системний аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Таким чином, довідка уточнюючого характеру може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка чи відповідні записи у трудовій книжці.
Як вбачається з трудової книжки серії НОМЕР_5 , позивач у спірні періоди працювала в на наступних посадах:
-з 22.01.2000 по 09.05.2000 учнем машиніста шприцмашини в ДВАТ «Дніпрошина» (записи № 5-6);
-з 10.05.2000 по 18.09.2000 машиністом шприцмашини ІІІ розрядку ДВАТ «Дніпрошина» (записи №5-7);
-з 19.09.2000 по 30.03.2004 вальцівником резинових сумішів ІІІ розряду ДВАТ «Дніпрошина»; на підставі наказу №818 від 03.10.2000 посада атестована за Списком №2 (записи №7-8);
-з 01.12.2008 по 28.01.2013 змінним майстром дільниць ДВАТ «Дніпрошина», на підставі наказу від 29.05.2009 посада атестована за Списком №2 (записи №17-18);
- 18.02.2013 по 10.05.2016 змінним майстром дільниць вулканізації резино технічних виробів ПрАТ «ІнтерМікро Дельта, Інк»; посада атестована на підприємстві за списком №2 (наказ №114 від 31.05.2013) (записи № 19-22).
Суд зазначає, що трудова книжка позивача в частині спірних періодів оформлена у відповідності до вимог законодавства, в трудовій книжці містяться відомості про роботу позивача в ДВАТ «Дніпрошина» учнем машиніста шприцмашини, машиністом шприцмашини, вальцівником резинових сумішів, змінним майстром дільниць, та змінним майстром дільниць вулканізації резино технічних виробів в ПрАТ «ІнтерМікро Дельта, Інк», вказані записи вчинені на підставі наказів по підприємству про прийняття на роботу, переведення та звільнення, однак не всі записи містять відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, як-то повної інформації щодо характеру виконуваної роботи, зайнятості повний робочий день для поширення пільг пенсійного забезпечення.
В таких випадках законодавцем обумовлена необхідність надання довідок уточнюючого характеру на підтвердження пільгового стажу роботи на відповідних посадах або за професіями.
Матеріалами справи підтверджено та не заперечено відповідачами, що позивачем разом із трудовою книжкою надавалась довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 09.04.2014 №765, що видана Відкритим акціонерним товариством «Дніпрошина», відповідно до якої ОСОБА_1 працювала повний робочий день на Дніпропетровському шинному заводі імені ХХV з`їзду КПРС, наразі ВАТ «Дніпрошина, та виконувала роботу в шкідливих та важких умовах праці у шинному заводі по виготовленню мотошин, відновлювальному ремонті шин і резинотехнічних виробів (хімічне виробництво):
за період з 10.05.2000 по 15.01.2003 (02 роки 07 місяців 21 день) за професією машиніст шприцмашини дільниці формової та неформової техніки, вальцівник резинових сумішів дільниці формової та неформової техніки з повним робочим днем, що передбачено Списком №2, розділу Х підрозділ А пункт 1а 2110А010, код 8929; 8231 ДК 003:2010, на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162;
за період з 01.04.2004 по 30.09.2008 (04 роки 05 місяців 16 днів) за професією вальцівник резинових сумішів дільниці формової та неформової техніки, машиніст шприцмашин дільниці формової і неформової техніки, розподільником робіт дільниці формової і неформової техніки, майстер дільниці формової і неформової техніки, старший змінний майстер дільниць: вулканізації резинотехнічних виробів формової і неформової техніки, виготовлення рукавів з повним робочим днем, що передбачено Списком №2, розділу Х «Хімічне виробництво» підрозділ А підрозділ А 10А, 10А.1 код КП 8231 8229, 8290, 1222.2 ДК 003:2010 на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36;
за період з 29.05.2009 по 28.01.2013 (02 роки 03 місяці 23 дні) за професією змінний майстер дільниці вулканізації резинотехнічних виробів формової та неформової техніки, виготовлення рукавів з повним робочим днем, що передбачено Списком №2, розділу Х (хімічне виробництво), підрозділ А 10А, 10А.1 код КП 1222.2 ДК 003:2010 на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36.
Довідка видана на підставі: архівної особової картки ф.Т-2, штатний розклад, відомостей на заробітну плату за вказаний період, наказів про атестацію робочих місць №257р від 19.07.1996, 318 від 03.10.2000, 192р від 29.07.2002, №503р від 28.09.2005, №84 від 26.02.2007, №146 від 29.05.2009, узгоджені з головним експертом.
Суд зазначає, що вказана уточнююча довідка містить відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах для підтвердження спеціального трудового стажу (періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, відомостей про атестацію робочих місць), а також містить підпис уповноваженої особи (ліквідатор ВАТ «Дніпрошина») та печатку підприємства, та є чинною, доказів протилежного матеріали справи не містять.
Відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 16.06.2016 №28, що видана Приватним акціонерним товариством «ІнтерМікро Дельта, Інк», ОСОБА_1 працювала повний робочий день в ПрАТ «ІнтерМікро Дельта, Інк», та виконувала роботу в шкідливих та важких умовах праці у виробництві резинотехнічних виробів (хімічне виробництво):
за період з 31.05.2013 по 10.05.2016 за професією змінний майстер дільниці: вулканізації резинотехнічних виробів, формової та неформової техніки, виготовлення рукавів з повним робочим днем, що передбачено Списком №2, розділу Х (хімічне виробництво), підрозділ А 10А, 10А.1 код КП 1222.2 ДК 003:2010 на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36; пільговий стаж за Списком №2 складає 2 роки 7 місяців 13 днів.
Довідка видана на підставі: архівної особової картки ф.Т-2, штатний розклад, відомостей на заробітну плату за вказаний період, наказів про атестацію робочих місць №114 від 31.05.2013, узгоджені з головним експертом.
Суд зазначає, що вказана уточнююча довідка містить відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах для підтвердження спеціального трудового стажу (періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, відомостей про атестацію робочих місць), а також містить підписи уповноважених осіб (генеральний директор, начальник управління по роботі з персоналом) та печатку підприємства, та є чинною, доказів протилежного матеріали справи не містять.
Матеріалами справи також підтверджено надання позивачем до пенсійного фонду доказів на підтвердження атестації робочих місць, а саме: копії наказу АТ «Дніпрошина» від 19.07.1996 №257-р «Про результати атестації робочих місць за умовами праці», згідно із яким професії «машиніст шприцмашини», «вальцівник» атестовані за Списком №2 робіт, виробництв, професій і посад, та підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення; наказу АТ «Дніпрошина» від 03.10.2000 №318р «Про результати атестації робочих місць по умовам праці для визначення права робітників підготовчого цеху, автокамерних цехів ПМШ, ПКГШ на пільгове пенсійне забезпечення по Спискам №1 та №2», згідно із яким «машиніст шприцмашини», «вальцівник» атестовані за Списком №2 робіт, виробництв, професій і посад, та робітникам підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення; наказу АТ «Дніпрошина» від 28.09.2005 №503р «Про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права робітників цехів… цеха мотошин, відновдлювального ремонту шин на пільгове пенсійне забезпечення по Спискам №1 та №2», згідно із яким «машиніст шприцмашини», «вальцівник», «майстер змінний» дільниці формової та неформової техніки атестовані за Списком №2 робіт, виробництв, професій і посад, та робітникам підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення; а також виписки з наказу ПрАТ «ІнтерМікро Дельта, Інк» від 31.05.2013 №114 про результати атестації робочих місць, згідно із якою посада «змінний майстер дільниць: вулканізації резинотехнічних виробів, формової та неформової техніки, виготовлення рукавів» атестована за Списком №2 по підприємству.
За таких обставин, а також з урахуванням відомостей з трудової книжки в частині спірного періоду та довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №765 від 09.04.2024, від 16.06.2016 №28 у їх сукупності, підтверджено зайнятість позивача повний робочий день в шкідливих умовах праці у ВАТ «Дніпрошина» у періоді з 10.05.2000 по 18.09.2000 машиністом шприцмашини, з 19.09.2000 по 31.03.2004 вальцівником, з 29.05.2009 по 28.01.2013 змінним майстром дільниць, та у ПрАТ «ІнтерМікро Дельта, Інк» з 31.05.2013 по 10.05.2016 змінним майстром дільниць, і такі професії атестовані на підприємствах за Списком №2 та надають право на пенсію на пільгових умовах.
Відповідачами не обґрунтовано причин не зарахування періодів з 10.05.2000 по 02.10.2000, з 28.09.2010 по 28.01.2013 та з 31.05.2013 по 10.05.2016 до пільгового стажу за Списком №2.
При цьому, доводи відповідача-1 в обґрунтування рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 14.05.2024 №13 щодо можливості лише часткового зарахування періодів роботи у ВАТ «Дніпрошина» з 03.10.2000 по 30.11.2008, з 01.01.2009 по 28.02.2009, з 01.04.2009 по 27.09.2010 до пільгового стажу за Списком №2 через те, що за інші спірні періоди відсутні дані щодо атестації робочих місць, не враховуються судом, оскільки на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації (в тому числі чергової) робочих місць за умовами праці.
Обов`язок щодо проведення атестації робочих місць законодавцем покладено на керівників підприємств.
Суд вважає за необхідне зауважити, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України 01 серпня 1992 року №422 (далі Порядок №442), та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року № 41 (далі Методичні рекомендації).
Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.
Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.
Так, згідно з статтею 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено адміністративну відповідальність керівників суб`єктів господарювання.
За порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та громадян - суб`єктів підприємницької діяльності від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
У разі, якщо не проведення атестації мало своїм наслідком заподіяння шкоди здоров`ю працівнику, керівник підприємства може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за статтею 271 Кримінального кодексу України.
Атестація робочих місць відповідно до Порядку № 442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.
За змістом пунктів 8 та 9 Порядку № 442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.
При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №1 чи Списку 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.
За таких обставин, суд вважає, що як факт проведення, так і своєчасність проведення атестації робочих місць за умовами праці не залежить від працівників і не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах.
Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку №442 строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації. Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених п.4 Порядку №442 строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.
Щодо доводів позивача про безпідставність не зарахування до пільгового стажу періоду роботи учнем машиніста шприцмашини, то суд зазначає, що записи в трудовій книжці містять відомості про те, що з 22.01.2000 по 09.05.2000 позивач працювала на підприємстві «Дніпрошина» учнем машиніста шприцмашин на заводі по виробництву мотошин, відновлювальному ремонту шин та резинотехнічних виробів, однак в трудовій книжці відсутні будь-які відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах в частині вказаного періоду, як-то повної інформації щодо характеру виконуваної роботи, зайнятості повний робочий день для поширення пільг пенсійного забезпечення.
Те саме стосується і періодів роботи з 01.12.2008 по 31.12.2008, з 01.03.2009 по 31.03.2009 та 18.02.2013 по 30.05.2013.
Наявні в матеріалах справи документи не підтверджують зайнятість позивача повний робочий день на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці по Списку № 2 у період з 22.01.2000 по 09.05.2000, з 01.12.2008 по 31.12.2008, з 01.03.2009 по 31.03.2009 та 18.02.2013 по 30.05.2013, тоді як підтвердження зайнятості повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці є однією з обов`язкових умов при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах. І таке підтвердження може містити безпосередньо трудова книжка, проте, у разі відсутності в ній необхідних записів, подання уточнюючої довідки є обов`язковим.
Разом з цим, доказів наявності довідок уточнюючого характеру на підтвердження пільгового стажу роботи на відповідних посадах або за професіями за період роботи учнем машиніста шприцмашини з 22.01.2000 по 09.05.2000, змінним майстром дільниці з 01.12.2008 по 31.12.2008, з 01.03.2009 по 31.03.2009 на підприємстві «Дніпрошина», з 18.02.2013 по 30.05.2013 змінним майстром дільниць в ПрАТ «ІнтерМікро Дельта, Інк» із зазначенням характеру виконуваної роботи, віднесення даної професії до відповідних Списків, що надають право на призначення пільгової пенсії, та інформації про зайнятість на роботах із шкідливими умовами праці повний робочий день, позивачем до не надано, а матеріали не містять, тому правові підстави для зарахування до пільгового стажу за Списком №2 вказаних періодів роботи відсутні.
Позовні вимоги в частині зарахування до пільгового стажу за Списком №2 періоду з 29.01.2013 по 17.02.2013 не підлягають задоволенню, оскільки з наявних в матеріалах справи документах відсутні будь-які відомості про роботу позивача в цей період.
Щодо позовних вимог про зобов`язання призначити пенсію на пільгових умовах за Списком № 2 з 29.04.2024, суд зазначає наступне.
Відповідно до положень частини першої статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4 частини другої статті 245 КАС України).
Відповідно до частини четвертої статті 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Нормами частини другої статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
При цьому, судом зроблено висновок про неправомірність відмови пенсійного фонду у зарахуванні до пільгового стажу за Списком №2 періодів роботи позивача з 10.05.2000 по 02.10.2000, з 28.09.2010 по 28.01.2013 та з 31.05.2013 по 10.05.2016.
Суд зазначає, обрахунок стажу, що враховується у призначенні пенсії, є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.
Зважаючи на те, що відповідачами було протиправно відмовлено позивачеві у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, що встановлено судом, поряд з цим встановлено, що позивач на час звернення за призначенням пенсії досягла необхідного пенсійного віку, мала необхідний страховий стаж, ураховуючи також часткове зарахування пенсійним фондом до пільгового стажу за Списком №2 періодів, що є спірними у справі, а також дискреції пенсійного органу в питаннях обрахунку стажу, в тому числі пільгового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, суд з метою належного та ефективного захисту прав позивача вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву позивача від 29.04.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року №213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», із зарахуванням до пільгового стажу періодів її роботи з 10.05.2000 по 02.10.2000, з 28.09.2010 по 28.01.2013 та з 31.05.2013 по 10.05.2016, оскільки рішенням саме цього суб`єкта владних повноважень першим порушено права та інтереси позивача.
Суд наголошує, що при повторному розгляді заяви позивача відповідач-2 не може прийняти рішення, яке по суті повторює рішення, що визнане судом протиправним, і повинен вирішити заяву позивача з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Висновки суду, викладені в мотивувальній частині його рішення є в однаковій мірі обов`язковими для врахування суб`єктом владних повноважень при здійсненні своїх повноважень на виконання рішення суду, як і висновки, визначені в резолютивній частині рішення. Суд зауважує, що при визначенні меж встановлених зобов`язань необхідно враховувати як резолютивну, так і мотивувальну частини судового рішення.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частиною першою статті 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За змістом положень частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачами не доведено правомірності своїх рішень у спірних правовідносинах.
Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів судових витрат зі сплати судового збору в сумі 3633,60грн.
Керуючись ст.ст. 9, 72-90, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 14.05.2024 №13.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, періоди її роботи з 10.05.2000 по 02.10.2000, з 28.09.2010 по 28.01.2013 та з 31.05.2013 по 10.05.2016.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 29.04.2024 на підставі пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року №213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» та з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя М.М. Бухтіярова