Справа № 320/4154/21
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2025-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 320/4154/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасишиної О.М., за участю секретаря судового засідання Лебедь В.Є., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ) ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) про стягнення збитків,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва позовна заява Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ) до ОСОБА_1 , в якій позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 загальну суму завданих збитків у розмірі 56411,77 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.10.2021 року адміністративну справу за № 320/4154/21 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

15.12.2022 набрав чинності Закон України №2825-IX "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13.12.2022 (далі - Закон № 2825-IX), за приписами ст. 1, 2 якого ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва та утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

За приписами п. 2 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №2825-IX з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

На виконання вимог Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду щодо забезпечення розгляду адміністративних справ (далі - Закон) наказом ДСА України від 16.09.2024 №399 затверджено Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва (далі - Порядок №399).

Пунктами 4-7 Порядку №399 визначено, що на розгляд та вирішення судам підлягають передачі судові справи, які нерозглянуті ІНФОРМАЦІЯ_1 та передані до КОАС, але до набрання чинності Законом, не розподілені між суддями. Матеріали щодо розгляду та вирішення окремих процесуальних питань у межах нерозглянутих судових справ підлягають передачі до судів, визначених у результаті автоматизованого розподілу судових справ між судами, проведеного відповідно до правил, установлених цим Порядком. Судові справи, вказані у переліку, які підлягають передачі судам, мають бути зареєстровані в базі даних. Перелік складається відповідальною особою протягом семи робочих днів після опублікування цього Порядку за формою, визначеною у додатку 1 до Порядку, та формується в електронній формі із застосуванням КЕП.

На виконання положень Закону № 2825-IX та відповідно до Порядку № 399, дану справу передано на розгляд до Одеського окружного адміністративного суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Одеського окружного адміністративного суду від 04.03.2025, для розгляду цієї адміністративної справи визначена суддя Тарасишина О.М.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 07.03.2025 р. прийнято до свого провадження позовну заяву №320/4154/21 про стягнення збитків та визначено, що суд розгляне справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до аудиторського звіту від 11.06.2018р. № 234/3/5/49/аз, виданого на підставі результатів внутрішнього фінансового аудиту та аудиту відповідності фінансово-господарської діяльності Військової частини НОМЕР_2 (назва на час перевірки) департаментом внутрішнього аудиту виявлено фінансові порушення, а саме незаконні видатки (переплати) грошової компенсації за піднайом жилого приміщення на суму 2322,92 грн., а також порушення правил виплат грошового забезпечення військовослужбовцям у разі звільнення з військової служби через службову невідповідність у зв`язку з закінченням строку контракту, за сімейними обставинами, що призвело до переплати грошового забезпечення за дні невикористаної відпустки військовослужбовцям. Під час службового розслідування, призначеного наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 25.07.2018р. № 623, встановлено що виплата грошової компенсації за піднайом житлового приміщення на суму 2322,92 грн. здійснена колишньому військовослужбовцю Військової частини НОМЕР_1 капітану ОСОБА_2 незважаючи на те, що останній був виключений зі списків особового складу та переведений до нового місця роботи. Крім того, відповідачем було підготовлено наказ командира Військової частини НОМЕР_2 від 29.07.2016р. № 1187 «Про виплату грошової компенсації за піднайом житлових приміщень». Відповідач був ознайомлений з наказом про виключення зі списків особового складу капітана ОСОБА_2 , а переплата грошової компенсації за піднайом відбулась внаслідок неналежного виконання службових обов`язків відповідачем, який на час проходження військової служби перебував на посаді помічника командира військової частини з фінансово-економічної роботи, начальника фінансово-економічної служби Військової частини НОМЕР_2 . Відповідачем грубо порушено вимоги п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України «Про розмір і порядок виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил України за піднайом ними житлових приміщень» від 26.06.2013 р. та Положення про фінансово-економічний орган військової частини, затвердженого наказом командира Військової частини НОМЕР_2 , а також п.1.10 наказу Міністерства оборони України № 280 «Про затвердження правил організації фінансового забезпечення військових частин, установ та організацій Збройних Сил України». Крім того, у зв`язку з неналежним виконання службових обов`язків відповідача спричинено збитки військовій частині у розмірі 54088,85 грн. Посилаючись на приписи ст. 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду заподіяну державі», у зв`язку зі здійсненням надлишкових виплат грошових коштів, на думку позивача, наявні підстави для стягнення з відповідача суми завданих збитків у розмірі 56411,77 грн.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 28.08.2017р. № 180 відповідача з 28.08.2017р. виключено зі списків особового складу та знято з усіх видів забезпечення військової частини. Враховуючи вимоги Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 300 від 16.07.1997р., наказ командира Військової частини НОМЕР_2 від 28.08.2017р. № 180, факт вибуття відповідача до нового місця служби, станом на 28.08.2017р., після закінчення перевірки господарської діяльності та законності витрачання коштів за період з моменту останнього контрольно-ревізійного заходу до 28.08.2017р., комісії та посадової особи, яка приймала посаду, жодного факту неналежного виконання відповідачем службових обов`язків, що призвели до незаконних видатків (переплат) виявлено не було. Також відповідачем акцентовано увагу на вимогах вищевказаного Положення щодо відповідальності безпосередніх начальників за організацію і якісне проведення приймання та здавання справ і посади підпорядкованими їм особами, а також вимогах щодо якісної роботи призначеної комісії та особи, що приймає посаду. Порядок притягнення військовослужбовців до матеріальної відповідальності до 31.10.2019р. (набрання чинності Законом України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019р. № 160-ІХ) регулювався Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 р. № 243/95-ВР, яким чітко визначалось, що час протягом якого винного військовослужбовця може бути притягнуто до матеріальної відповідальності не може перевищувати строків позовної давності, встановлених чинним законодавством. Враховуючи, що шкоду було виявлено 11.06.2018р., що підтверджується аудиторським звітом від 11.06.2018р. № 234/3/5/49/аз, кінцевий строк притягнення до відповідальності винних - 11.06.2019р. Більш того, розслідування повинно призначатися письмовим розпорядженням командира (начальника) військової частини, який має право приймати рішення про притягнення військовослужбовця до матеріальної відповідальності. Однак станом на липень 2018р. відповідач був виключений зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_2 та проходив службу в ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому командир Військової частини НОМЕР_2 не мав повноважень видавати наказ про призначення розслідування щодо притягнення відповідача до матеріальної відповідальності як військовослужбовця Військової служби правопорядку. У такому разі необхідно було звернутися до вищого командира, що мав би повноваження приймати рішення про притягнення до відповідальності відповідача з проведенням службового розслідування.

26.03.2025р. (вх. № ЕС/27736/25) від позивача надійшла відповідь на відзив.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За правилами предметної підсудності встановленими ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п. 1 ч. 1).

За таких обставин суд дійшов висновку про підсудність позовної заяви Військової частини НОМЕР_1 Одеському окружному адміністративному суду.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється Законом України 25 березня 1992 року № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII).

Приписами частини першої статті 2 Закону № 2232-XII визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до частини четвертої статті 2 Закону № 2232-XII порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

Згідно із статтями 26, 27 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення злочину військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносини у цій галузі визначає Закон України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" пряма дійсна шкода (далі - шкода) - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.

За змістом частин першої - третьої статті 3 вказаного Закону підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленої законами України.

В силу вимог пункту 4 частини 1 статті 6 Закону особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі: вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення.

Суд зазначає, що на час виявлення шкоди 11.06.2018р. (аудиторський звіт від 11.06.2018р. № 234/3/5/49/аз) було чинним Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затверджене Постановою Верховної Ради України №243/95-ВР від 23.06.1995 року (надалі Положення №243/95-ВР), яке втратило чинність 31.10.2019 року, з дня набрання чинності Законом України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 року №160-ІХ.

Положення № 243/95-ВР визначає підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами (абзац 1 пункту 1 Положення).

За шкоду, заподіяну державі не під час виконання службових обов`язків, зазначені особи несуть матеріальну відповідальність у порядку, передбаченому цивільним законодавством України (абзац 2 пункту 1 Положення №243/95-ВР).

За приписами пункту 4 Положення №243/95-ВР, відшкодування шкоди військовослужбовцями і призваними на збори військовозобов`язаними провадиться незалежно від притягнення їх до дисциплінарної чи кримінальної відповідальності за дію (бездіяльність), якою державі було заподіяно шкоду.

У разі притягнення особи, яка заподіяла матеріальну шкоду державі, до кримінальної відповідальності командир (начальник) військової частини зобов`язаний подати щодо неї цивільний позов до суду на суму невідшкодованої шкоди.

Час, протягом якого винного військовослужбовця і призваного на збори військовозобов`язаного може бути притягнуто до матеріальної відповідальності, не може перевищувати строків позовної давності, встановлених чинним законодавством (пункт 4 Положення №243/95-ВР).

Військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані, діями яких заподіяно шкоду державі, можуть добровільно відшкодувати її повністю або частково (абзац 1 пункту 6 Положення №243/95-ВР).

Відповідно до пункту 17 Положення №243/95-ВР, Командири підрозділів та інші посадові особи про наявні факти заподіяння матеріальної шкоди зобов`язані негайно подати рапорт командиру (начальнику) військової частини.

У разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня виявлення шкоди. У необхідних випадках цей термін може бути продовжено вищим за підлеглістю командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Розслідування не проводиться, якщо причини, розмір шкоди та винних осіб встановлено в ході ревізії (перевірки), інвентаризації, дізнання, попереднього слідства або судом.

За висновками ревізії (перевірки), інвентаризації, органу дізнання, попереднього слідства або суду командир (начальник) військової частини в п`ятиденний термін з дня одержання такого висновку видає наказ про стягнення з винної особи відповідної суми.

У разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня виявлення шкоди. У необхідних випадках цей термін може бути продовжено вищим за підлеглістю командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Розслідування не проводиться, якщо причини, розмір шкоди та винних осіб встановлено в ході ревізії (перевірки), інвентаризації, дізнання, попереднього слідства або судом.

За висновками ревізії (перевірки), інвентаризації, органу дізнання, попереднього слідства або суду командир (начальник) військової частини в п`ятиденний термін з дня одержання такого висновку видає наказ про стягнення з винної особи відповідної суми.

За приписами пункту 23 Положення № 243/95-ВР, командир військової частини після розгляду матеріалів розслідування, не пізніш як у місячний термін з дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення до матеріальної відповідальності винної особи з зазначенням розміру суми, що підлягає стягненню. Такий наказ доводиться до відома винної особи під розписку. У разі, коли у місячний термін з дня закінчення розслідування винну особу до матеріальної відповідальності не притягнуто, відшкодування заподіяної державі шкоди провадиться шляхом подання позову до відповідного суду.

Відповідно до пункту 31 Положення №243/95-ВР, у разі звільнення у запас або у відставку чи вибуття із військової частини винної особи (винних осіб) до прийняття рішення про стягнення з неї заподіяної шкоди командир (начальник) військової частини у порядку, встановленому чинним законодавством, подає цивільний позов до суду на суму заподіяної цією особою шкоди.

За приписами пункту 32 Положення №243/95-ВР на притягнутих до матеріальної відповідальності звільнених з військової служби військовослужбовців і військовозобов`язаних після закінчення зборів, які не відшкодували заподіяної ними державі шкоди, в 10-денний термін після дня вибуття їх з військової частини до суду за місцем їх постійного проживання (роботи) надсилаються виконавчі написи органів, що виконують нотаріальні дії. Для отримання виконавчого напису командир (начальник) військової частини подає органам, що виконують нотаріальні дії, довідки про суму заборгованості, яка підлягає стягненню.

Пункт 5 Положення №243/95-ВР містить граничні строки, які не можуть перевищувати строків позовної давності, та які стосуються притягнення винної особи до матеріальної відповідальності.

Враховуючи, що шкоду було виявлено 11.06.2018р., що підтверджується аудиторським звітом від 11.06.2018р. № 234/3/5/49/аз, кінцевий строк притягнення до відповідальності винних - 11.06.2019р.

31.10.2019 року набрав чинності Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 року №160-ІХ, який визначає підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків.

Вказаний закон не містить положень щодо поширення його дії у часі на правовідносини які виникли до набрання цим законом чинності.

Згідно матеріалів справи, наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 28.08.2017р. № 180 ОСОБА_1 з 28.08.2017р. виключено зі списків особового складу та знято з усіх видів забезпечення військової частини.

Позивачем акцентовано на тому, що враховуючи вимоги Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 300 від 16.07.1997р., наказ командира Військової частини НОМЕР_2 від 28.08.2017р. № 180, факт вибуття відповідача до нового місця служби, станом на 28.08.2017р., після закінчення перевірки господарської діяльності та законності витрачання коштів за період з моменту останнього контрольно-ревізійного заходу до 28.08.2017р., комісії та посадової особи, яка приймала посаду, жодного факту неналежного виконання відповідачем службових обов`язків, що призвели до незаконних видатків (переплат) виявлено не було.

Згідно розділу 9 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 300 від 16.07.1997р. (у редакції на час виключення відповідача зі списків особового складу), З метою підвищення відповідальності за керівництво військовим (корабельним) господарством і забезпечення збереження державної власності всі посадові особи при призначеннях і переміщеннях зобов`язані здавати та приймати справи і посаду.

Комісія, призначена для приймання та здавання справ і посади, чи внутрішня перевірочна комісія у присутності того, хто приймає, і того, хто здає справи і посаду, проводить:

інвентаризацію матеріальних засобів, які приймаються заново призначеною посадовою особою військової частини (з`єднання);

перевірку господарської діяльності військової частини, служб складів та інших об`єктів з моменту останньої перевірки і порівняння облікових відомостей з даними дійсної наявності матеріальних засобів.

Приймання та здавання справ посадовими особами, що відають військовим (корабельним) господарством, оформлюється актом (додаток N 8).

До акта додаються відомості наявності і якісного стану матеріальних засобів з указанням наявності, якісного стану, надлишків і нестач, а також пояснення того, хто здає справи і посаду, про причини виникнення нестачі, надлишків.

У тих випадках, коли той, хто здає, або заново призначений начальник має по окремих статтях акту заперечення, він викладає їх у письмовій формі в акті під час його підписання.

Вищий начальник при затвердженні акта про приймання та здавання справ і посади зобов`язаний розглянути заперечення. При необхідності, для виявлення дійсного стану речей і розбору заперечень того, хто здає (приймає) справи і посаду, розпорядженням командира частини (з`єднання) призначається службове розслідування, яке повинно бути закінчено в двотижневий строк.

Рішення щодо усунення зазначених у акті приймання та здавання справ і посади недоліків повинно бути прийнято вищим начальником не пізніше 10-денного строку. У тому випадку, коли за результатами нестачі проводиться службове розслідування, рішення про притягнення винуватого до відповідальності повинно бути прийнято не пізніше місячного строку з дня закінчення розслідування. Особа, яка здає справи і посаду, відбуває до нового місця служби після затвердження акта про приймання і здавання справ і посади вищим начальником, а в тому випадку, коли виявлена нестача - після прийняття щодо них відповідного рішення.

Безпосередні начальники несуть відповідальність за організацію і якісне проведення приймання та здавання справ і посади підпорядкованими їм посадовими особами.

Позивачем не спростовано, що з огляду на вимоги Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 300 від 16.07.1997р., наказ командира Військової частини НОМЕР_2 від 28.08.2017р. № 180, факт вибуття відповідача до нового місця служби, станом на 28.08.2017р., після закінчення перевірки господарської діяльності та законності витрачання коштів за період з моменту останнього контрольно-ревізійного заходу до 28.08.2017р., комісії та посадової особи, яка приймала посаду, жодного факту неналежного виконання відповідачем службових обов`язків, що призвели до незаконних видатків (переплат) виявлено не було.

Також позивач не зазначив правових підстав для призначення розслідування щодо притягнення відповідача до матеріальної відповідальності як військовослужбовця Військової служби правопорядку, враховуючи, що станом на липень 2018р. відповідач був виключений зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_2 та проходив службу в ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому відповідно командир Військової частини НОМЕР_2 не мав повноважень видавати наказ про призначення розслідування щодо притягнення відповідача до матеріальної відповідальності як військовослужбовця Військової служби правопорядку.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку про не обґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Враховуючи висновок суду про відмову у задоволенні позову, а також суб`єктний склад учасників справи, підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ) ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) про стягнення збитків - відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку приписів ст. 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили згідно з приписами ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 16.05.2025 р.

Суддя О.М. Тарасишина

.