Справа № 420/15279/25
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2025-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 травня 2025 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Вікторії ХОМ`ЯКОВОЇ, розглянувши в письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - заявник) звернулась до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області шляхом :

- зупинення дії наказу №35-в/г від 12 травня 2025 року, прийнятого виконуючою обов`язки голови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області І.І.Братків до набрання законної сили рішенням у цій справі,

- зупинення дії наказу №36-в/г від 13 травня 2025 року, прийнятого виконуючою обов`язки голови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області І.І.Братків до набрання законної сили рішенням у цій справі,

- заборонити посадовим особам Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області вчиняти будь-які дії на виконання наказів №35-в/г від 12 травня 2025 року та №36-в/г від 13 травня 2025 року до набрання законної сили рішенням у цій справі.

В позовній заяві вказана 3-а особа - ОСОБА_2 .

Заявниця обгрунтовує подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову до подання позову тим, що є суддею Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області. Наказом голови Білгород-Дністровського міськрайонного суду за №13-в/г від 12 квітня 2023 року судді Чебан Н.В. було надано відпустку без збереження заробітної плати з 18 квітня 2023 року до закінчення періоду дії воєнного стану.

ОСОБА_1 є матір`ю-одиначкою дитини 2017 року народження, намагаючись врятувати здоров`я дитини та життя її, вимушена була виїхати за межі України, залишивши місце свого та дитини проживання, і відповідно місце своєї роботи. З 2023 року по сьогоднішній час заявниця з дитиною перебувають у країні Королівство Норвегія, у якій вона та її дитина отримали колективний захист. Органи державної влади Норвегії заборонили громадянам України, які отримали у Норвегії колективний захист, повертатися в Україну до скасування воєнного стану, зокрема, Одеську область, (у якій розташований суд, у якому позивачка обіймає посаду) визнано небезпечною. З огляду на ту обставину, що воєнний стан до закінчення якого позивачці була надана така відпустка не закінчився, не переривався, відповідно дія наказу №13-в/г від 12 квітня 2023 року не вичерпана.

Незважаючи на наказ №13-в/г від 12 квітня 2023 року новою виконуючою обов`язки голови Білгород-Дністровський міськрайонного суду Одеської області І.І.Братків було винесено нові накази , а саме:

- наказ №35-в/г від 12 травня 2025 року про відмову судді Чебан Н.В. у задоволенні заяви про надання відпустки без збереження заробітної плати та рекомендувати негайно приступити до виконання обов`язків, з`явившись на робоче місце,

- наказ №36-в/г від 13 травня 2025 року про відмову судді ОСОБА_1 у задоволенні заяви про продовження відпустки без збереження заробітної плати та рекомендувати негайно приступити до виконання обов`язків, з`явившись на робоче місце .

Заявниця вважає, що в.о. голови суду ОСОБА_3 не зважаючи на правомірне знаходження заявниці на правовій підставі у Королівстві Норвегія (майже за 2600 км від робочого місця), що робить неможливим повернення ОСОБА_1 до робочого місця за 1 день, проте ухвалює 2 нові накази, якими відмовляє заявниці у наданні та продовженні відпустки з рекомендацією приступити до роботи з 12 травня 2025 року, що вважає протиправним. В результаті таких протиправних дій в.о. голови суду ОСОБА_2 , суддю Чебан Н.В., було включено до Автоматизованої системи документообігу суду Д3 та здійснюється розподіл справ та матеріалів, зокрема, за період з 12.05.2025 по 14.05.2025 на неї, як суддю, було розподілено 27 матеріалів та складаються відповідні акти про відсутність судді на робочому місці. Такі справи не зможуть бути розглянуті, оскільки заявниця правомірно знаходжуся у відпустці. Наслідком цих неправомірних дій може стати звільнення ОСОБА_1 з посади судді, тому просить зупинити їх дію. Такі накази можуть завдати взагалі здійсненню правосуддю у конкретному суді, оскільки матеріали, справи, які вже розподілені судді Чебан Н.В. з 12.05.2025 по 14.05.2025, не можуть бути розглянуті з підстав знаходження у відпустці та за межами України, а отже, у такий спосіб такі накази впливають на право здійснення громадянами відповідної територіальної громади судового захисту, право, яке гарантовано їм Конституцією України. Очевидними є ознаки протиправності вказаних дій посадової особи суб`єкту владних повноважень, оскільки така особа приймає два накази, які роблять неможливим виконання наказу, який вже діє, який є чинним, не скасованим і дія якого не закінчилася. У іншій спосіб свавілля, яке вчинила в.о. голови суду Братків І., на даній стадії, зупинити неможливо.

Вжиття заходів забезпечення позову на думку заявниці не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до набрання законної сили рішенням суду у цій справі.

Заявниця зазначає, що у випадку вжиття судом заходів забезпечення позову, вказане жодним чином не вплине на можливість реалізації посадовими особами суду його функцій, навіть і після розгляду справи по суті. Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику та іншим особам. Не вжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів позивача та без вжиття заходів забезпечення позову, для відновлення своїх прав заявниці необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, що є підставою для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Перевіривши зазначені у заяві про забезпечення позову доводи позивача, суд зазначає наступне.

Заява про забезпечення позову відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 154 КАС України розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

Приймаючи рішення з питання вжиття заходів забезпечення позову, суд оцінює наявність обставин, що зумовлює винесення відповідної ухвали, з урахуванням доводів та обґрунтувань відповідної заяви, а також враховуючи зміст позовних вимог.

З аналізу матеріалів адміністративного позову та заяви про його забезпечення, суд дійшов до висновку про можливість розгляду заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Положенням пунктів 1,2 частини 1 статті 151 КАС України передбачено, що позов може бути забезпечено шляхом зупинення дії індивідуального акта або нормативно-правового акта, забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Таким чином, забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову на період до набрання законної сили рішенням суду, судом не досліджується обґрунтованість позову, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам (роз`яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову").

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

З аналізу вищенаведеного слідує, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заявниця стверджує, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Однак, наведені позивачем обґрунтування не свідчать про існування обставин, визначених ч. 2 ст. 150 КАС України, як підстав для забезпечення позову, а саме: не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона хоче звернутись до суду.

Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, суддя зазначає, що обов`язок щодо доведення та обґрунтування наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, аргументованості та невідворотності додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на особу, яка подала відповідну заяву.

Та обставина, що Автоматизованою системою документообігу суду Д3 на суддю з 12.05.2025 по 14.05.2025 було розподілено 27 матеріалів та складаються відповідні акти про її відсутність на робочому місці, не свідчить про ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду в подальшому. Права громадян, які звернулись до суду із позовами, заявами, не порушуються внаслідок відсутності на робочому місці судді, оскільки Положенням про автоматизовану систему документообігу суду передбачено випадки повторного автоматизованого розподілу судових справ на іншого суддю.

Як вбачається з матеріалів справи, заявниця, подаючи заяву про забезпечення позову не навела та не надала жодних належних доказів того, що невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання судового рішення або ж ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів, за захистом яких вона має намір звернутись . Заявниця не вказала, в чому будуть полягати складність дій, направлених на відновлення її прав.

Посилання на те, що накази №35-в/г від 12 травня 2025 року, №36-в/г від 13 травня 2025 року, прийняті виконуючою обов`язки голови Білгород-Дністровського міськрайонного суду мають очевидні ознаки протиправності, суд вважає необгрунтованими, так як заявниця не зазначає, яким конкретним нормативно-правовим актам суперечать накази. Зі змісту наказів вбачається, що наказом № 13-в/г від 12.04.2023 ОСОБА_1 була надана відпустка без збереження заробітної плати до 20.05.2023, згодом аналогічні відпустки надавались іншими наказами, востаннє наказом від 10.02.2025 № 11-в/г на період до 09.05.2025. Наказом №35-в/г від 12 травня 2025 року було відмовлено ОСОБА_1 у наданні відпустки без збереження заробітної плати за угодою сторін на період воєнного стану.

Наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення, дій та/або бездіяльності може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності. Насамперед, очевидні ознаки протиправності оспорюваних рішень та порушення такими рішеннями прав, свобод або інтересів осіб, які звернулися до суду, повинні існувати поза обґрунтованим сумнівом. Застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд звертає увагу на те, що заявниця акцентує увагу на тому, що вона має неповнолітню дитину, але заявниця є не тільки жінкою, матір`ю, але займає посаду судді, основний обов`язок якого - відправляти правосуддя.

За приписами частини першої статті 57 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" особа, призначена на посаду судді, складає присягу судді, відповідно до якої, вступаючи на посаду судді, урочисто присягає Українському народові об`єктивно, безсторонньо, неупереджено, незалежно, справедливо та кваліфіковано здійснювати правосуддя від імені України, керуючись принципом верховенства права, підкоряючись лише закону, чесно і сумлінно здійснювати повноваження та виконувати обов`язки судді, дотримуватися етичних принципів і правил поведінки судді, не вчиняти дій, що порочать звання судді або підривають авторитет правосуддя. Суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства (пункт 1 частини сьомої статті 56 Закону України "Про судоустрій та статус суддів").

Положення міжнародних документів та законодавства України визначають, що суддя має дотримуватися високих стандартів поведінки та не вчиняти дій, які підривають авторитет правосуддя.

11 квітня 2024 року Рада суддів України у своєму рішенні № 7 звернула увагу суддівського корпусу на неприпустимість зловживання суддями своїм правом на відпустки без збереження заробітної плати, надання яких не передбачено чинним законодавством в обов`язковому порядку, що може мати наслідком тривале нездійснення суддею правосуддя, обмеження конституційного права людини на судовий захист та розгляд справ, які перебувають у провадженні судді, з урахуванням поточного суддівського навантаження у суді.

Щодо небезпечності знаходження та роботи в м. Білгород-Дністровський, на що вказує заявниця, то відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України № 376 від 28.02.2025, територія міста Білгород-Дністровський не входить до територій ведення можливих бойових дій та не входить до переліку територій, на яких ведуться активні бойові дії. З міста не проводиться евакуація, у місті повноцінно працюють всі державні органи та установи, у тому числі суд. Судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, працівники апарату суду, виконують свої посадові обов`язки та перебувають у місті.

Ураховуючи, що позивачем не доведено необхідність вжиття застосованих судом заходів забезпечення позову з урахуванням положень частини другої статті 150 КАС України, суд вважає, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись статтями 150, 151, 154, 248, 256, 293 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 256 КАС України.

Відповідно до ч. 8 ст. 154 КАС України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Вікторія ХОМ`ЯКОВА