Справа № 718/947/25
Суддя: Мінів О. І.
Дата ухвалення: 2025-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 718/947/25
Провадження 2-а/718/20/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2025 р. м.Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого - судді Мінів О.І.,

за участю секретаря судового засідання Анучкіній О.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кіцмань Чернівецької області адміністративну справу №718/947/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною і скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Кіцманського районного суду Чернівецької області з позовом, про визнання протиправною і скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

В позові посилається на те, що 04.03.2025 року відносно нього винесено постанову №1055 по справі про адміністративне правопорушення за ст.210 ч.3 КУпАП. Згідно змісту протоколу про адміністративне правопорушення №3/84 від 13.02.2025 встановлено, що ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним, під час дії воєнного стану на підставі рішення військово-лікарської комісії, згідно ст..18 п.1 пп.2 та ст..27 п.9 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зарахований в запас по досягненню 25-річного віку, не став на облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 у період з 29.01.2025 по 13.02.2025.

Вказує, що згідно оскаржуваної постанови своїми протиправними діями (бездіяльністю) порушив вимоги пп.5,7 ч.3 ст.1, ч.8 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 р. та вимоги п.1,5 ч.1 Додатку 2 до Порядку організації і ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою КМУ від 30.12.2022 №1487, що призвело до порушення ним правил військового обліку, вчиненого в особливий період. Тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП і накладено штраф в розмірі 17000 грн.

Зазначає, що 27.03.2025 року йому вручено в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 оскаржувану постанову від 04.03.2025 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП відносно нього, в чому і розписався на оригіналі постанови.

Вважає, що вказана постанова є протиправною, оскільки її зміст та обґрунтування не може застосовуватися до нього. Так як, він перебував та перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 з 16.01.2017 року згідно посвідчення про приписку до призовної дільниці та його облікові дані, які є в ІНФОРМАЦІЯ_2 незмінні протягом останніх років.

Звернув увагу на те, що всі його персональні дані наявні у ІНФОРМАЦІЯ_2 та не змінювалися, зокрема і уточнені, що підтверджується відповідною відміткою в електронному військово-обліковому документі за стосунку МО України «Резерв+».

Вважає, що вказаними обставинами спростовуються висунуті проти нього обвинувачення в постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_4 і держатель реєстру, яким є Міністерство оборони України та підпорядковані уповноважені органи мали змогу отримувати відомості про нього шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними ), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Враховуючи наведене, просить позов задовольнити, визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , полковника ОСОБА_2 від 04.03.2025 року, закрити провадження у справі відносно нього за ч.3 ст.210 КУпАП на підставі ч.1 ст.247 КупАП.

Ухвалою суду від 07.04.2025 року відкрито провадження у справі та прийнято позов до розгляду. Судове засідання призначено на 18.04.2025, яке відкладено на 14.05.2025 у зв`язку із неявкою відповідача.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, однак надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просить задовольнити.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчать наявні в матеріалах справи довідки про доставку електронного документу та рекомендовані повідомлення. Своїм правом на подачу відзиву не скористався.

Окрім того, на час прийняття судом рішення у справі на адресу суду від відповідача відзив на позовну заяву, письмові та електронні докази чи заяви, що підтверджують заперечення проти позову, не надходили. На підставі ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З урахуванням викладеного, на думку суду, наявні підстави для розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

Згідно положень ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, встановив наступне.

Судом встановлено, що 04.04.2025 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у позовній заяві зазначив, що 27.03.2025 отримав копію постанови №1055 від 04.03.2025 року. Зазначене підтверджується письмовими доказами, доданими до позовної заяви.

Враховуючи наведене, позивачем підтверджено поважність причин пропуску строку на оскарження даної постанови. Таким чином, суд вважає за необхідне поновити останньому строк звернення до суду з вказаним позовом.

Так, 04.03.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 , полковником ОСОБА_2 , винесено постанову №1055 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП стосовно ОСОБА_1 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваного мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.

Згідно змісту протоколу про адміністративне правопорушення №3/84 від 13.02.2025 встановлено, що ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним, під час дії воєнного стану на підставі рішення військово-лікарської комісії, згідно ст..18 п.1 пп.2 та ст..27 п.9 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зарахований в запас по досягненню 25-річного віку, не став на облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 у період з 29.01.2025 по 13.02.2025.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП (а.с.10).

Вирішуючи питання правомірності прийняття оскаржуваного рішення суд виходить з такого.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 55 Конституції України гарантовано кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як передбачено ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи чи інтереси.

За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Частиною 3 ст. 210 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

Згідно з положеннями, передбаченими ст. 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 2101,211(крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події і складу адміністративного правопорушення, вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначенихст. 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Як передбачено ст. 62 Конституції України,усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Малофєєва проти Росії» від 30 травня 2013 року, у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Суд зауважує, що норма ст. 210 КУпАП є бланкетною та відсилає до іншого законодавства, яке зокрема регулює порядок проведення мобілізації.

Із оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення встановлено, що ОСОБА_1 інкриміноване порушення вимог пп.5,7 ч.3 ст.1, ч.8 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та п.1,5 ч.1 Додатку 2 до Порядку організації і ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 № 1487.

Разом з тим, посилання на норму Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», який встановлює перелік персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста, в оскаржуваній постанові відсутні.

Суд вказує, що в оскаржуваній постанові зазначено, що позивач не став на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 у період з 29.01.2025 по 13.02.2025., при цьому зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається, на підставі яких саме доказів відповідач дійшов висновку про порушення ОСОБА_1 вимог пп.5,7 ч.3 ст.1, ч.8 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та п.1,5 ч.1 Додатку 2 до Порядку організації і ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Відповідно до витягу з програми «Резерв +» вбачається, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ), має відстрочку до 31.08.2025, з відміткою дані уточнено вчасно (а.с.6).

Згідно посвідчення про приписку до призовної дільниці №8 вбачається, що позивач ОСОБА_1 є військовозобов`язаним та з 16.01.2017 року взятий на військовий облік. (а.с.7)

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Приймаючи рішення про накладення адміністративного стягнення за вчинення ОСОБА_1 правопорушення, начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 , полковник ОСОБА_2 вважав доведеними обставини вчинення даного правопорушення. Разом з тим, доказів на підтвердження викладеного у постанові до справи не долучено та не надано суду.

Згідно з ч. 1ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на викладене, суд вважає, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами свого висновку про порушення ОСОБА_3 правил військового обліку, та як наслідок - наявності у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до примітки до ст.210КУпАП положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи (Закон України від 09 травня 2024 року № 3696-IX).

Таким чином, законодавець чітко визначив умову, за якої положення ст. 210 КУпАП не застосовуються за наявності можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами даних, держателями (розпорядниками) яких є державні органи.

До того ж, згідно із внесеними змінами до ст. 258 КУпАП (Закон України від 09 травня 2024 року № 3696-IX) протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ч. 1ст. 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобовязаних та резервістів» держателем Реєстру є Міністерство оборони України, розпорядником Реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України, а Служба безпеки України та розвідувальні органи України є органами адміністрування та ведення Реєстру. Адміністратором Реєстру є Держатель Реєстру.

Відповідно до ч.ч. 5, 8, 9 ст. 5 цього Закону органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень є, зокрема, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України.

Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.

Згідно з ч. 3 ст. 14 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобовязаних та резервістів`актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.

Цією нормою передбачено перелік державних органів, від яких Органи ведення Реєстру одержують в електронному вигляді персональні відомості призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Електронна інформаційна взаємодія, у тому числі надання відповідних відомостей, між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, здійснюється відповідно до Закону України «Про публічні електронні реєстри», Закону України «Про розвідку»та в порядку, визначеному Держателем Реєстру спільно з відповідним державним органом.

Разом з тим, відповідачем у постанові від 04.03.2025 вказано, що ОСОБА_1 (не став на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 у період з 29.01.2025 по 13.02.2025), або які не були оновлені позивачем і не могли бути одержані самостійно відповідачем по справі шляхом електронної інформаційної взаємодії.

З матеріалів справи не вбачається, що відповідачем вживалися заходи щодо отримання персональних відомостей ОСОБА_1 в порядку електронної інформаційної взаємодії, і що внаслідок проведених заходів такі відомості отримати не вдалося.

Отже, відповідачем не доведено наявності передбачених законом умов, за яких ОСОБА_1 , міг бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП (у розумінні примітки до ст. 210 КУпАП).

Відповідач про розгляд справи у суді був належно повідомлений, але відзиву на позов суду не направив. Доказів правомірності оскаржуваної постанови суду не надав.

У даному випадку суд в якості доказу вчинення правопорушення позивачем має лише копію оскаржуваної постанови, жодних інших доказів відповідачем не надано.

У відповідності до ч. 4 ст. 159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

На підставі цієї норми суд розцінює неподання відповідачем відзиву як визнання ним позову.

Відповідно до ч. 2ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оскаржувана постанова наведеним вимогам не відповідає, оскільки прийнята не на підставі та не у спосіб, що передбачені КУпАП (зокрема, без урахування положень примітки до ст. 210 КУпАП), необґрунтовано, тобто, без урахування всіх обставин, які є важливими для прийняття такого рішення, а відтак підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС Україниза наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Суд, дійшов висновку про скасування оскаржуваної постанови та закриття справи відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 2, 6-9, 72, 77, 139, 244-246, 286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною і скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову №1055 начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 полковника ОСОБА_2 від 04.03.2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст.210 КУпАП, закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Кіцманський районний суд Чернівецької області протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місцезнаходження: площа Театральна,6, м.Чернівці.

Суддя: О.І. Мінів