Справа № 160/13868/25
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 травня 2025 року Справа №160/13868/25

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Конєва С.О., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язати вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

12.05.2025р. (згідно відомостей Укрпошта) ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо перерахунку розміру її пенсії з 01.08.2020р. без урахування заробітної плати, підтвердженою довідкою ТОВ "ФЛИЕНТА" №38 від 10.04.1999р.;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.08.2020р. довічно позивачеві з урахуванням довідки про заробітну плату №38 від 10.04.1999р. за період з 10.12.1991р. по 29.10.1997р., видану ТОВ "ФЛИЕНТА".

Вивчивши матеріали поданого адміністративного позову, суд приходить до висновку про те, що зазначений позов слід залишити без руху на підставі ч.1 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з наступного.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Крім того, пунктом 5 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160,161 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху і встановлює строк для їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позову без руху.

Частиною 4 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Так, у позові позивачка просить визнати протиправними дії відповідача щодо перерахунку розміру її пенсії з 01.08.2020р. без урахування заробітної плати, підтвердженою довідкою ТОВ "ФЛИЕНТА" №38 від 10.04.1999р., проте жодного доказу вчинення відповідачем таких дій до позову не додано, в порушення вимог ч.4 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, щодо заявленого позивачем клопотання про витребування доказів слід зазначити, що воно є необґрунтованим, оскільки позивачем не надано доказів причин неможливості самостійно надати такі докази та (або) вжиття заходів для отримання таких доказів згідно до вимог ст.80 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також і відповідно до вимог ч.2 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, як свідчить зміст позову, позивач просить визнати протиправними дії відповідача щодо перерахунку розміру її пенсії з 01.08.2020р. без урахування заробітної плати, підтвердженою довідкою ТОВ "ФЛИЕНТА" №38 від 10.04.1999р. та зобов`язати відповідача такий перерахунок провести.

При цьому, у позові позивач вказує на те, що з серпня 2020 року вона отримує пенсію менше ніж отримувала раніше, у зв`язку з чим вона 15.07.2022р. особиста звернулася до пенсійного органу з метою ознайомлення з матеріалами пенсійної справи та з`ясування причин зменшення її пенсії.

Тобто, 15.07.2022р. позивач вже була обізнана про порушення її прав, а відповідно, станом на 12.05.2025р. (подання позову через поштове відділення) позивачем шестимісячний строк звернення до суду з даним адміністративним позовом, встановлений ч.2 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України, є пропущеним.

Так, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі №510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Як встановлено судом зі змісту позовної заяви позивач 15.07.2022р. особисто звернулася до пенсійного органу з метою ознайомлення з матеріалами пенсійної справи та з`ясування причин зменшення її пенсії.

З огляду на викладене, позивач своєчасно не скористалася своїм правом на звернення до суду за захистом, а звернулася до суду лише 12.05.2025р., тобто більше ніж три роки.

Наведена правова позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 06.10.2021р. у справі №140/3746/19, яка підлягає обов`язковому врахуванню адміністративним судом за приписами ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, ч.1 ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані, вказані нею у заяві, визнані судом не поважними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Також і за приписами ч.6 ст.161 вказаного Кодексу передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Так, позивачкою разом із позовом подано заяву про поновлення пропущеного строку для звернення до суду, в якій остання просить поновити їй строк для звернення до суду посилаючись на те, що вона не знала про існування права щодо звернення до суду з даного приводу; після інсульту в 2019 році вона має проблеми з пам`ятю; воєнний стан в країні.

Разом з тим, посилання позивача на те, що вона не знала про існування права щодо звернення до суду з даного приводу, оскільки наведена обставина не є поважною, так як не перешкоджала позивачеві звернутися до фахівця у галузі права задля отримання відповідної правової допомоги.

Щодо посилань позивача у заяві на те, що після інсульту в 2019 році вона має проблеми з пам`ятю, то суд не находить підстав для визнання таких причин поважними. оскільки, по-перше, до заяви не додано жодного документу на підтвердження того, що саме у період з серпня 2020 року по травень 2025 року у позивача були проблеми з пам`ятю; по-друге, зазначення у позові чітких деталей про відвідування позивачем пенсійного органу 15.07.2022р. та її посилання на конкретні аркуши справи ставлять такі посилання позивача про проблеми з пам`ятю під сумнів.

Окрім того, за загальним правилом поважними причинами визнаються ті обставини, існування яких є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду з даним позовом.

Так, у заяві про поновлення пропущеного строку позивач вказує як на поважність причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом і на воєнний стан в країні.

Разом з тим, до заяви жодного доказу на підтвердження обставин, які б перешкоджали позивачеві у період з серпня 2020 року по 12.05.2025р. звернутися до суду з цим позовом не додано, а відповідно, факт введення воєнного стану (з 24.02.2022р.) сам по собі не може бути поважною причиною для поновлення процесуального строку звернення до суду з цим позовом.

Такою підставою можуть бути лише обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку (п.47 постанови ВП ВС від 10.11.2022р. у справі 990/115/22).

Також, за висновками викладеними в п.47 постанови ВП ВС від 10.11.2022р. у справі 990/115/22 зазначено, що введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку.

Проте, позивачем таких обставин, які виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання позивачем процесуальних дій, направлених на звернення до суду з цим позовом не наведено.

За викладеного, наведені в заяві про поновлення строку обставини, визнаються судом неповажними, а тому у задоволенні такої заяви позивачеві слід відмовити згідно ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивачем позов поданий без додержання вимог, встановлених ст.ст. 123, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому даний позов підлягає залишенню без руху із встановленням позивачеві строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позову без руху.

Вищезазначені недоліки позовної заяви мають бути усунені позивачем у десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позову без руху шляхом надання до суду:

- доказів на підтвердження вчинення відповідачем дій щодо перерахунку розміру пенсії позивача з 01.08.2020р. без урахування заробітної плати, підтвердженою довідкою ТОВ "ФЛИЕНТА" №38 від 10.04.1999р., у відповідності до вимог ч.4 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України;

- заяви про поновлення строку звернення до суду з даним адміністративним позовом, вказавши інші підстави для поновлення строку, та надати докази поважності причин його пропуску, у відповідності до вимог ч.1 ст.123, ч.6 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.123, ч.4, ч.6 ст.161, ч.1 ст.169, ст.ст. 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду у справі №160/13868/25 - відмовити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язати вчинити певні дії - залишити без руху.

Позивачеві у десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали, усунути недоліки адміністративного позову шляхом надання до суду:

- доказів на підтвердження вчинення відповідачем дій щодо перерахунку розміру пенсії позивача з 01.08.2020р. без урахування заробітної плати, підтвердженою довідкою ТОВ "ФЛИЕНТА" №38 від 10.04.1999р., у відповідності до вимог ч.4 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України;

- заяви про поновлення строку звернення до суду з даним адміністративним позовом, вказавши інші підстави для поновлення строку, та надати докази поважності причин його пропуску, у відповідності до вимог ч.1 ст.123, ч.6 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Роз`яснити позивачеві, що відповідно до п.1 ч.4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Ухвала суду не підлягає оскарженню окремо від ухвали про повернення заяви згідно до вимог ст.ст.294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили у строки, встановлені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва