Справа № 750/2406/25
Суддя: Маринченко О. А.
Дата ухвалення: 2025-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/2406/25
Провадження № 2-а/750/46/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2025 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі судді Маринченко О.А., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

19 лютого 2025 року ОСОБА_1 з використанням системи «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення № 05 від 12 лютого 2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 155 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), а справу закрити.

Обґрунтовано позов, зокрема, тим, що оскаржуваною постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у розмірі 153 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 155 КУпАП. Оскаржувана постанова була винесена на підставі протоколу № 001 про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 155 КУпАП, складеного 08 січня 2025 року відносно позивача за результатами позапланової перевірки за зверненням споживачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка проводилась у період з 26 грудня 2024 року до 08 січня 2025 року. З вказаного протоколу слідує, що рахунок № НОМЕР_1 відкрито на ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1 ), а особовий рахунок № НОМЕР_2 - на ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 ). До 2024 року Комунальне підприємство «АТП-2528» Чернігівської міської ради надавало послуги з вивезення та знешкодження побутових відходів на підставі укладеного зі споживачем ОСОБА_2 письмового договору про надання послуг з вивезення та знешкодження побутових відходів від 21 червня 2018 року № 122143 (далі - договір). Письмовий договір про надання таких послуг зі споживачем ОСОБА_3 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) підприємством не укладався. У підпункті 7 пункту 17 договору визначено, що споживач має право на несплату вартості послуг на період тимчасової відсутності «споживача» та/або членів сім`ї на підставі письмової заяви і документів, що підтверджує його відсутність - довідка з тимчасового місця проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби чи відбування покарання. Відповідно до підпункту 6 пункту 10 Типового індивідуального договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами (редакція станом на 04.04.2022) споживач має право на несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів за умови документального підтвердження такої відсутності. У зв`язку з набранням чинності постанови Кабінету Міністрів України від 08 серпня 2023 року № 835 «Про затвердження Правил надання послуги з управління побутовими відходами та типових договорів про надання послуги з управління побутовими відходами» (далі - Постанова № 835) та прийняттям рішень Чернігівської міської ради від 09 серпня 2024 року № 501, 502, 503, підприємством у серпні 2024 року на сайті опубліковано Індивідуальний договір про надання послуги з управління побутовими відходами, пункт 22 якого, на думку відповідача/органу контролю, не відповідає Типовому індивідуальному договору про надання послуги з управління побутовими відходами, затвердженого Постановою № 835. За результатами розгляду заяв підприємством: по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з травня 2022 року до жовтня 2024 року було нараховано 1755 грн. 52 коп. Проте, перерахунок здійснено лише за шість місяців відносно однієї особи на загальну суму 193 грн. 54 коп. без здійснення перерахунку на власника житла. По особовому рахунку № НОМЕР_2 за період з травня 2022 року до жовтня 2024 було нараховано 1877 грн. 72 коп., а перерахунок здійснено лише за шість місяців відносно однієї особи на загальну суму 216 грн. 82 коп. без здійснення перерахунку на власника житла. Підставою для таких дій є зміни в пункті 22 Типового індивідуального договору, який розміщено на сайті, а саме, що перерахунок здійснюється відповідно до Положення про порядок здійснення перерахунку вартості послуг з управління відходами у період воєнного стану, що є додатком 1 до Положення про абонентський відділ по обслуговуванню споживачів. При цьому, порядок укладання, зміни і припинення договорів про надання комунальних послуг передбачений статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Однак, як зазначає відповідач, підприємство не надало доказів щодо дотримання порядку внесення змін до Типового договору та інформування споживача щодо нового проекту договору. Тобто, підприємством безпідставно були внесені зміни до типового договору. Одночасно було встановлено, що ОСОБА_3 з 12 червня 2018 року і по теперішній час зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , а за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Разом з тим, ні підприємством, ні заявником, як зазначає відповідач, не було надано жодних документів (передбачених чинним та попереднім договором), що надають підстави для несплати за послугу. Отже, за період з квітня 2022 року до грудня 2024 року споживачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 мають право на несплату вартості послуги за період своєї відсутності. Так, орган контролю вважає, що перерахунок по особовому рахунку № НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2 , проведено з порушенням вимог нормативних документів та укладених договорів і такий перерахунок підтверджує згоду підприємства з перебуванням за кордоном заявників у період з 29 березня 2022 року по теперішній час (грудень 2024 року). Крім того, підприємству було оголошено вимогу про усунення порушення дотримання вимог чинного законодавства, виявлених під час проведення позапланової перевірки. Разом з тим, з такими висновками відповідача позивач не погоджується, виходячи з такого. Всі істотні умови договору про надання послуг з управління побутовими відходами, який виготовлений згідно з Типовим договором, передбачені у тексті індивідуального договору, який розміщений на сайті підприємства. Виконавець послуги з управління побутовими відходами за власної ініціативи виготовляв та направляв на адреси реєстрації членів сім`ї Волощук проекти відповідних договорів. Вимогу щодо готування та укладання із споживачем договору про надання відповідних послуг виконавець послуги виконав у повному обсязі. При цьому, якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено законом. Абоненти постійно здійснювали оплату наданих послуг, що є свідченням вчинення ними дій по реалізації їх волі до отримання комунальної послуги від її виконавця та, як наслідок, про укладення договорів про надання відповідних послуг з виконавцем у редакції, запропонованій виконавцем і розміщеній на відповідному його веб-ресурсі. Отже, для здійснення відповідних нарахувань вартості послуг виконавця були наявні всі необхідні підстави. Проте, із доданих до матеріалів скарги документів, жодних документів, які б підтверджували факти ненадання скаржнику послуг з поводження (управління) побутовими відходами, не додано. Жодних актів про ненадання послуг, до матеріалів скарги також не додано. 14 жовтня 2024 року споживач ОСОБА_3 звернулася до виконавця послуг із заявою про зняття нарахувань за послуги з управління побутовими відходами за адресою: АДРЕСА_1 , з 01 квітня 2022 року та здійснення відповідного перерахунку сум сплачених послуг. Виконавець послуг своїм листом поінформував заявника про результати розгляду її заяви на зазначену нею адресу електронної пошти, зазначивши про необхідність надання додаткових документів, що дають право на здійснення такого перерахунку. Заявник у листі від 03 листопада 2024 року повідомила виконавця про неотримання нею відповіді на її лист та про повторне прохання у здійсненні бажаного перерахунку на всіх відсутніх членів її сім`ї. Виконавець послуг своїм листом від 07 листопада 2024 року повідомив заявника, що її звернення було розглянуте в межах строків, а щодо здійснення перерахунку роз`яснив необхідність надання до звернення відповідних документів повторно. 07 листопада 2024 року заявник звернулася до виконавця послуг із скаргою на неправомірні дії щодо нездійснення перерахунку вартості наданих послуг, а 13 листопада 2024 року заявники ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернулися до виконавця послуг із колективним зверненням про здійснення перерахунку вартості послуг за двома адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , з наданням додаткових копій документів, що підтверджували кількість зареєстрованих осіб та перебування членів сім`ї за кордоном. Виконавець послуги повідомив заявників про результати розгляду їх звернень та про здійснення перерахунку вартості послуг за тимчасово відсутніх членів сім`ї за двома адресами заявників за період у межах шести місяців, що передували зверненню та наданню всіх необхідних документів. Отже, виконавець послуги після отримання необхідних документів, що підтверджували інформацію про членів сім`ї заявників та періоди їх відсутності за місцем реєстрації, задовольнив їх вимоги і здійснив перерахунки вартості сплачених ними послуг за відповідні періоди часу за кожною із адрес, зазначених у колективному зверненні. Зазначення відповідачем про порушення умов існуючого між виконавцем та споживачем договору не відповідає дійсності, оскільки жодним рішенням суду діючий договір зі споживачем, укладений в редакції, запропонованій виконавцем послуги, не визнаний недійсним. Також, зазначення відповідачем про порушення підприємством порядку внесення змін до договору, шляхом ненадання доказів внесення змін до Типового договору, не відповідає дійсності. Так, жодним чинним нормативно-правовим актом не передбачено укладання саме Типового договору (а договору на основі Типового із дотриманням його істотних умов), як і не передбачено порядку внесення змін до Типового договору. За обома особовими рахунками заявників здійснювались оплати за надані підприємством послуги без наявності заборгованостей до моменту їх звернення. Отже, споживачі, отримавши відповідні квитанції та оплату послуг з управління побутовими відходами за адресами знаходження їх нерухомого майна, не надавши своїх заперечень щодо їх надання та сплативши їх вартість, вважаються такими, що уклали відповідні договори (приєднання) на умовах, їм запропонованих виконавцем послуг. Крім того, не зрозумілим є твердження відповідача, що здійснений при розгляді заяв споживачів перерахунок підтверджує згоду підприємства з перебуванням за кордоном заявників у період з 29 березня 2022 року по теперішній час (грудень 2024 року). Підприємство, як сторона відповідного публічного договору та як надавач відповідних послуг з управління побутовими відходами, згідно з договірними умовами, вирішило задовольнити звернення споживачів частково, відповідно до строків можливого періоду перерахунку вартості послуг, передбачених діючим договором між його сторонами (за шість місяців, що передують зверненню). Рішення виконавця послуг не оскаржені споживачами та не визнані судом такими, що не відповідають вимогам закону, а тому подібні твердження та висновки органу контролю є лише особистою думкою спеціаліста органу контролю. Вказані дії є правом виконавця послуг, яке він реалізував. Натомість, відсутність такого права по здійсненню перерахунку за однією із адрес споживачів, як зазначає відповідач, є його особистим баченням без належного обґрунтування. Також, орган державного контролю не є учасником правовідносин у сфері житлово-комунальних послуг. Разом з тим, орган державного контролю вважає, що підприємством було порушено пункт 5 частини першої та пункт 2 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»; пункт 24 «Правил надання послуги з управління побутовими відходами та типових договорів про надання послуги з управління побутовими відходами»; частину першу статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів», підпункт 7 пункту 17 Договору про надання послуг з вивезення та знешкодження побутових відходів № 122143 від 21 червня 2018 року, підпункт 6 пункту 12 та підпункт 4 пункту 15 Типового індивідуального договору про надання послуги з управління побутовими відходами. Натомість, споживач має право на зменшення у встановленому законодавством порядку розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання, надання не в повному обсязі або зниження їхньої якості. Проте, фактів та доказів ненадання послуг, надання не в повному обсязі або зниження їхньої якості органом фінансового контролю та заявниками виявлено не було. При цьому, право споживача на зменшення вартості послуг за період його тимчасової відсутності понад 30 днів було реалізоване виконавцем послуг. Крім того, індивідуальний споживач зобов`язаний, серед іншого, своєчасно вживати заходів щодо усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини. Також, не зрозумілим є посилання відповідача у оскаржуваній постанові на порушення виконавцем послуг пункту закону, який передбачає обов`язки споживача послуг. Не зрозумілим є і посилання відповідача на порушення виконавцем послуг пункту 24 Правил, а також на те, які права заявників орган державного контролю вважав порушеними, якщо жодного роз`яснення в акті перевірки даного питання здійснено не було. Також, договір про надання послуг з вивезення та знешкодження побутових відходів № 122143 від 21 червня 2018 року припинив свою дію після вчинення дій споживачами послуг, які свідчать про укладення договору на надання послуг з управління побутовими відходами. Крім того, сторони укладають договір про надання послуг на основі Типового договору, а не сам Типовий договір. Фактів визнання договорів між виконавцем послуг та споживачами-заявниками недійсними, органом державного контролю встановлено не було. У органу державного контролю є самостійне право на звернення до суду шляхом подання позовів про захист прав споживачів, однак він таким правом не скористався. 22 січня 2025 року представником позивача були надані під розписку органу державного контролю відповідні пояснення щодо складеного протоколу із зазначенням та аргументуванням того, що позивачем правопорушення вчинене не було, оскільки немає складу самого правопорушення, які взяті до уваги не були. Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (далі - Держпродспоживслужба) та її територіальні органи уповноважені на захист прав споживачів та здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням законодавства про захист прав споживачів, зокрема, житлово-комунальних послуг. Перевірка була проведена відповідачем в межах спірних правовідносин. За результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт. Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства. У останній день перевірки два примірники акту підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом. Якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями, що і було зроблено 08 січня 2025 року, підписавши акт із запереченнями. Натомість, під час розгляду адміністративної справи відносно позивача орган контролю подані від його імені пояснення по справі не врахував, а повноваження щодо розгляду даного виду правопорушень не підтвердив, у зв`язку із чим не встановив наявність обставин щодо того, чи підлягає позивач адміністративній відповідальності за правопорушення, з урахуванням обставин складання протоколу. Крім того, повноваження начальника органу контролю щодо розгляду справи про адміністративні правопорушення і накладення адміністративних стягнень передбачені Положенням про Головне управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області, проте в пункті 11 відсутні повноваження, на які має бути уповноваження керівника Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 лютого 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позов.

В установлений судом строк відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу в його задоволенні. Зокрема, у відзиві на позов відповідач вказує, що за зверненням споживача ОСОБА_2 та за погодженням Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на підставі наказу Головного управління «Про проведення позапланової перевірки», направлення на проведення позапланової перевірки, у період з 26.12.2024 до 08.01.2025 була здійснена позапланова перевірка щодо додержання законодавства у сфері захисту прав споживачів Комунального підприємства «АТП-2528» Чернігівської міської ради. Під час здійснення позапланової перевірки були встановлені порушення чинного законодавства, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення № 001 від 08 січня 2025 року. Постановою від 12 лютого 2025 року № 05 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 155 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 153 грн. Щодо повноважень начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення, то Держпродспоживслужба, зокрема, перевіряє додержання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сфері торгівлі і послуг, вимог законодавства про захист прав споживачів, а також правил торгівлі та надання послуг; проводить контрольні перевірки правильності розрахунків із споживачами за реалізовану продукцію відповідно до закону; накладає на суб`єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, стягнення за порушення законодавства про захист прав споживачів; передає матеріали перевірок на дії осіб, що містять ознаки кримінального правопорушення, органам досудового розслідування. При цьому, Держпродспоживслужба здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи, а Головне управління Держпродепоживслужби в Чернігівській області має право, зокрема, розглядати відповідно до закону справи про адміністративні правопорушення і приймати за результатами розгляду рішення про накладення штрафів та застосування інших санкцій, передбачених законом. Право на притягнення до адміністративної відповідальності надано Головному управлінню, реалізацію такого права може здійснюватися керівником та його заступниками. Посилання позивача на відсутність повноважень, передбачених пунктом 1 частини другої статті 2444 КУпАП та необхідність отримання повноважень керівника Держпродспоживслужби не відповідає чинному законодавству та є помилковим. Позивачем не було надано жодних належних доказів та не наведено підстав, які б свідчили про протиправність дій Головного управління, у зв?язку з чим відсутні правові підстави для задоволення позову та скасування оскаржуваної постанови.

Позивач подав відповідь на відзив, в якій, зокрема, зазначає, що посилання відповідача на зазначений договір між виконавцем послуг та споживачем, укладений 2018 року, є не коректним, оскільки даний договір був укладений відповідно до чинного на той момент законодавства на надання послуг з поводження, а не з управління відходами, який в свою чергу взагалі припинив свою дію після вчинення дій споживачами послуг, які свідчать про укладення договору на надання послуг з управління побутовими відходами. Також, підприємство задовольнило звернення споживачів частково і рішення виконавця послуг не оскаржені споживачами та не визнані судом такими, що не відповідають вимогам закону. Крім того, орган державного контролю не є учасником правовідносин у сфері житлово-комунальних послуг. Щодо порушень Типового індивідуального договору про надання послуги з управління побутовими відходами, то сторони укладають договір про надання послуг на основі Типового договору, а не сам Типовий договір (про що відповідач сам зазначає у відзиві). Фактів визнання договорів між виконавцем послуг та споживачами-заявниками недійсними органом державного контролю встановлено не було. У органу державного контролю є самостійне право на звернення до суду шляхом подання позовів про захист прав споживачів, однак він таким правом не скористався. Також, ні Типовий індивідуальний договір про надання послуги з управління побутовими відходами, ні чинне законодавство, не містить жодної інформації про порядок внесення змін до Типових договорів. За обома особовими рахунками заявників здійснювались оплати за надані підприємством послуги без наявності заборгованостей до моменту їх звернення. Отже, споживачі, отримавши відповідні квитанції та оплату послуг з управління побутовими відходами за адресами знаходження їх нерухомого майна, не надавши своїх заперечень щодо їх надання та сплативши їх вартість, вважаються такими, що уклали відповідні договори (приєднання) на умовах, їм запропонованих виконавцем послуг, у тому числі щодо терміну перерахунку вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача або членів його сім`ї. І такі відносини між сторонами не були визнані недійсними. Крім того, посилання відповідача на те, що підприємство здійснило неналежну якість обслуговування споживачів шляхом зміни умов типового договору в односторонньому порядку, обмеживши права споживача та не зробивши перерахунок за період фактичної тимчасової відсутності споживачів, не відповідає дійсності. Так, споживач має право на зменшення у встановленому законодавством порядку розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання, надання не в повному обсязі або зниження їхньої якості. Проте, фактів та доказів ненадання послуг, надання не в повному обсязі або зниження їхньої якості органом фінансового контролю та заявниками виявлено не було. Крім того, у пункті 24 Індивідуального договору про надання послуги з управління побутовими відходами, розміщеного на сайті підприємства, визначено, що у разі ненадання або надання послуги не в повному обсязі, зниження її якості споживач викликає виконавця послуги (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданої послуги. Виконавець зобов`язаний прибути на виклик споживача для перевірки якості надання послуги у строк не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання відповідного повідомлення споживачу, складається акт-претензія. Матеріали справи не містять жодних актів-претензій, а тому твердження відповідача про те, що підприємство здійснило неналежну якість обслуговування споживачів, також не відповідає дійсності. Крім того, до відзиву не додано підтвердження повноважень керівника відповідача щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення і накладення адміністративних стягнень.

Відповідач подав заперечення, в якому зазначає, що підприємством під час здійснення перевірки не було надано Головному управлінню доказів щодо дотримання порядку внесення змін до Типового договору та інформування споживача щодо нового проекту договору. Посилання позивача на те, що в органу державного контролю є самостійне право на звернення до суду шляхом подання позовів про захист прав споживачів, є недоречним. Наведені позивачем пояснення зводяться до перекручування норм права та намагання тлумачити їх на свій розсуд, не узгоджуються з фактичними обставинами справи та суперечать їм. Також, позивачем не наведено доказів порушення Головним управлінням вимог чинного законодавства при винесенні оскаржуваної постанови.

У своїх додаткових поясненнях позивач зазначає, що договір про надання послуг з вивезення та знешкодження побутових відходів від 21 червня 2018 року № 122143 припинив свою дію 21 червня 2019 року, після чого споживач вчинив дії з приєднання до публічного договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами, а у запитуваний для здійснення перерахунку період вже до договору про надання послуг з управління побутовими відходами. Саме під час дії договору про надання послуг з управління побутовими відходами виникли підстави для позовних вимог в даній справі. Крім того, зазначення відповідачем, що підприємство не надало доказів щодо дотримання порядку внесення змін до Типового договору та інформування споживача щодо нового проекту договору є суб`єктивним твердженням відповідача без надання підтверджуючої аргументації, оскільки чинне законодавство не містить жодної інформації про порядок внесення змін до Типових договорів, такого порядку не існує. Також, за обома особовими рахунками заявників здійснювались оплати за надані підприємством послуги без наявності заборгованостей до моменту їх звернення. Отже, споживачі, отримавши відповідні квитанції та оплату послуг з управління побутовими відходами за адресами знаходження їх нерухомого майна, не надавши своїх заперечень щодо їх надання та сплативши їх вартість, вважаються такими, що уклали відповідні договори (приєднання) на умовах, їм запропонованих виконавцем послуг, у тому числі і щодо терміну перерахунку вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача або членів його сім`ї. Відповідач не наводить жодного доказу дотримання ним прямої вимоги щодо наявності повноважень, передбачених статтею 2444 КУпАП, щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення і права накладати адміністративні стягнення. Твердження відповідача про те, що представник позивача не зміг навести доказів порушення відповідачем вимог чинного законодавства при винесенні оскаржуваної постанови, спростовуються наведеними доводами позивача у позовній заяві, відповіді на відзив та додаткових поясненнях.

Також, ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 лютого 2025 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Зупинено дію постанови Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області по справі про адміністративне правопорушення № 05 від 12 лютого 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 155 Кодексу України про адміністративні правопорушення, до набрання законної сили рішенням суду у цій справі.

На підставі положень частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши наявні в справі докази, суд встановив таке.

08 січня 2025 року головним спеціалістом відділу контролю у сфері торгівлі, робіт та послуг Управління захисту прав споживачів та контролю за регульованими цінами Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області Нашивалько Валентиною Миколаївною складено відносно начальника Комунального підприємства «АТП-2528» Чернігівської міської ради ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протокол про адміністративне правопорушення № 001.

Зі змісту вказаного протоколу слідує, що при перевірці Комунального підприємства «АТП-2528» Чернігівської міської ради встановлено порушення, яке виявилось під час проведення позапланової перевірки Комунального підприємства «АТП-2528» Чернігівської міської ради (далі підприємство) за адресою: проспект Михайла Грушевського, 173, м. Чернігів, яка проводилась у період з 26 грудня 2024 року до 08 січня 2025 року на підставі звернення громадянина ОСОБА_2 (вх. № KO-334 від 09 грудня 2024 року) та за погодженням Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 20 грудня 2024 року, вих. № 15.1.2-6/26334. У ході перевірки було встановлено, що особовий рахунок № НОМЕР_1 відкрито на ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1 ), особовий рахунок № НОМЕР_2 відкрито на ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 ). До 2024 року підприємство надає послуги з вивезення та знешкодження побутових відходів на підставі укладеного зі споживачем ОСОБА_2 письмового Договору про надання послуг з вивезення та знешкодження побутових відходів від 21 червня 2018 року № 122143 (далі - договір). Письмовий Договір про надання послуг з вивезення та знешкодження побутових відходів зі споживачем ОСОБА_3 , особовий рахунок № НОМЕР_1 підприємством не укладався. Відповідно до підпункту 7 пункту 17 Договору споживач має право на несплату вартості послуг на період тимчасової відсутності «споживача» та/або членів сім?ї на підставі письмової заяви і документів, що підтверджує його відсутність - довідка з тимчасового місця проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби чи відбування покарання. Відповідно до підпункту 6, пункту 10 Типового індивідуального договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2008 року (що діяла станом на 04.04.2022) споживач має право на несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об?єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів за умови документального підтвердження такої відсутності. У зв?язку з набранням чинності постанови Кабінету Міністрів України від 08 серпня 2023 року № 835 Про затвердження Правил надання послуги з управління побутовими відходами та типових договорів про надання послуги з управління побутовими відходами (далі - Постанова 835) та прийняттям рішень Чернігівської міської ради від 09 серпня 2024 року № 501, 502, 503, підприємством у серпні 2024 року на сайті опубліковано Індивідуальний договір про надання послуги з управління побутовими відходами (далі - Індивідуальний договір), пункт 22 якого не відповідає Типовому індивідуальному договору про надання послуги з управління побутовими відходами, затвердженого Постановою № 835. Відповідно до статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах, підготовлених виконавцем послуг на основі типового індивідуального договору. Також, пунктом 24 постанови Кабінету Міністрів України від 08 серпня 2023 року № 835 Правил надання послуги з управління побутовими відходами та типових договорів про надання послуги з управління побутовими відходами визначено, що послуги надаються споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги з управління побутовими відходами відповідно до статей 13 і 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»: індивідуальний договір (публічний договір приєднання) - укладається з індивідуальним споживачем відповідно до типового індивідуального договору про надання послуги з управління побутовими відходами; колективний договір - укладається від імені всіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою за рішенням співвласників відповідно до типового колективного договору про надання послуги з управління побутовими відходами. Відповідно до пункту 22 Типового індивідуального договору про надання послуги з управління побутовими відходами у разі тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів споживач має право на несплату вартості послуги за такий період за умови подачі виконавцю заяви та документа, що підтверджує таку відсутність: - довідки про фактичне місце проживання; - довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; - довідки, що підтверджує тимчасове перебування в лікувально-профілактичних і санітарно-профілактичних закладах; - довідки, що підтверджує навчання в іншому місті; - довідки, що підтверджує проходження військової служби; - довідки, що підтверджує відбування покарання; - документів, що підтверджують тимчасове перебування за кордоном. 13 листопада 2024 року заявники ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернулися до підприємства із зверненням про здійснення перерахунку вартості послуг за двома адресами у АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , додавши копії документів, передбачені підпунктом 7 пункту 17 Договору, пункту 10 Типового індивідуального договору та пункту 22 Типового договору. За результатами розгляду заяв підприємством: по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з травня 2022 по жовтень 2024 було нараховано 1755 грн. 52 коп. Проте, перерахунок здійснено лише за 6 місяців відносно однієї особи на загальну суму 193 грн. 54 коп. без здійснення перерахунку на власника житла. По особовому рахунку № НОМЕР_2 за період з травня 2022 по жовтень 2024 було нараховано 1877 грн. 72 коп. Проте, перерахунок здійснено лише за 6 місяців відносно однієї особи на загальну суму 216 грн. 82 коп. без здійснення перерахунку на власника житла. Підставою для таких дій підприємство вважає внесені ними зміни в пункт 22 Типового індивідуального договору про надання послуги з управління побутовими відходами, який розміщено на сайті, а саме запис: перерахунок здійснюється відповідно до Положення про порядок здійснення перерахунку вартості послуг з управління відходами у період воєнного стану, що є додатком 1 до Положення про абонентський відділ по обслуговуванню споживачів. Порядок укладання, зміни і припинення договорів про надання комунальних послуг передбачено статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». При цьому, підприємство не надало доказів щодо дотримання порядку внесення змін Типового договору та інформування споживача щодо нового проекту договору. Тобто, підприємством безпідставно внесені зміни до типового договору. Одночасно встановлено, що відповідно до витягу з реєстру територіальної громади від 10 листопада 2024 року ОСОБА_3 з 12 червня 2018 року і по теперішній час зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно до довідки Чернігівської міської ради від 21 лютого 2022 року за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Разом з тим, ні підприємством, ні заявником не надано жодних документів (передбачених чинним та попереднім договором), що надають підстави для несплати за послугу. Отже за період з квітня 2022 по грудень 2024 споживачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 мають право на несплату вартості послуги за період своєї відсутності. Враховуючи викладене, перерахунок по особовому рахунку № НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2 , проведено з порушенням вимог нормативних документів та укладених договорів. Здійснений при розгляді заяв споживачів перерахунок підтверджує згоду підприємства з перебування за кордоном заявників у період з 29 березня 2022 по теперішній час (грудень 2024 року).

Зокрема, ОСОБА_1 було порушено частину другу статті 12; пункт 5 частини першої та пункт 2 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»; пункт 24 «Правил надання послуги з управління побутовими відходами та типових договорів про надання послуги з управління побутовими відходами», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 2023 року № 835; частину першу статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів», підпункт 7 пункту 17 Договору про надання послуг з вивезення та знешкодження побутових відходів № 122143 від 21 червня 2018 року, підпункт 6 пункту 12 та підпункт 4 пункту 15 Типового індивідуального договору про надання послуги з управління побутовими відходами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 2023 року № 835, за що передбачена відповідальність за частиною третьою статті 155 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Позивачу роз`яснено зміст статті 63 Конституції України, а також його права та обов`язки, передбачені статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У графі «особа, яка притягається до адміністративної відповідальності» наявний підпис позивача.

Також, ОСОБА_1 повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 15 год. 00 хв. 22 січня 2025 року за адресою: вул. Коцюбинського, 41, м. Чернігів, 3 поверх, приймальня (а.с. 78-79).

Примірник протоколу про адміністративне правопорушення позивачем отримано 08 січня 2025 року.

12 лютого 2025 року першим заступником начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області Пирог І.А. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення № 05, згідно з якою притягнуто начальника підприємства ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 155 КУпАП та накладено на нього штраф у розмірі 153 грн. (а.с. 72-74).

У вказаній постанові зміст правопорушення викладено аналогічний тому, що і в протоколі про адміністративне правопорушення.

Копію постанови від 12 лютого 2025 року надіслано ОСОБА_1 рекомендованим листом 13 лютого 2025 року.

Згідно із статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (частина перша статті 9 КУпАП).

Згідно з частиною першою статті 155 КУпАП порушення правил торгівлі, виконання робіт і надання послуг працівниками торгівлі, громадського харчування та сфери послуг, громадянами, які займаються підприємницькою діяльністю, - тягне за собою накладення штрафу від одного до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 244-4 КУпАП центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, розглядає справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням законодавства про захист прав громадян-споживачів (статті 155, 155-2, частина друга статті 156, частини перша - четверта статті 156-1, статті 156-2, 156-3, 167 - стосовно правопорушень під час реалізації продукції промисловими підприємствами громадянам-споживачам (крім правопорушень щодо лікарських засобів та порушень санітарних норм), стаття 168-1 (крім правопорушень щодо лікарських засобів та порушень санітарних норм), стаття 168-2, стаття 170 - стосовно правопорушень під час транспортування, зберігання і використання продукції, призначеної для реалізації громадянам-споживачам (крім правопорушень щодо лікарських засобів та порушень санітарних норм), стаття 188-2). Від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: керівник центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, його заступники, а також інші уповноважені керівником посадові особи цього органу; керівник органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим у справах захисту прав споживачів та його заступники.

Згідно з положеннями частини другої статті 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222-244-21 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статті 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Також, частиною другою статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивач не визнає вчинення ним адміністративного правопорушення, а тому вказані обставини відповідно до частини другої статті 77 КАС України зобов`язують відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність свого рішення.

При цьому, суд враховує, що для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Так, відповідно до статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію державною мовою про продукцію, її кількість, якість, асортимент, її виробника (виконавця, продавця) відповідно до Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної»; 4-1) обслуговування державною мовою відповідно до Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної»; 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об`єднання в громадські організації споживачів (об`єднання споживачів).

Згідно з положеннями статті 5 Закону України «Про захист прав споживачів» до комунальних послуг належить, зокрема, послуга з управління побутовими відходами.

Стаття 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що споживач зобов`язаний, крім іншого, укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

При цьому, за пунктом 5 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на зменшення у встановленому законодавством порядку розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання, надання не в повному обсязі або зниження їхньої якості.

У свою чергу, за пунктом 2 частини другої статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги зобов`язаний, серед іншого, готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). Істотними умовами договору про надання житлово-комунальної послуги є: 1) перелік послуг; 2) вимоги до якості послуг; 3) права і обов`язки сторін; 4) відповідальність сторін за порушення договору; 5) ціна послуги; 6) порядок оплати послуги; 7) порядок і умови внесення змін до договору, в тому числі щодо ціни послуги; 8) строк дії договору, порядок і умови продовження його дії та розірвання. Порядок та особливості укладання, зміни і припинення договорів про надання житлово-комунальних послуг визначаються статтями 13-15 цього Закону.

За приписами пункту 24 Правил надання послуги з управління побутовими відходами та типових договорів про надання послуги з управління побутовими відходами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.08.2023 № 835, послуги надаються споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги з управління побутовими відходами відповідно до статей 13 і 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»:

1) за моделями організації договірних відносин:

індивідуальний договір (публічний договір приєднання) - укладається з індивідуальним споживачем відповідно до типового індивідуального договору про надання послуги з управління побутовими відходами;

колективний договір - укладається від імені всіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою за рішенням співвласників відповідно до типового колективного договору про надання послуги з управління побутовими відходами;

2) за категоріями споживачів:

договір з індивідуальним споживачем - укладається із співвласником багатоквартирного будинку, власником будівлі (зокрема власником індивідуального садибного житлового будинку) або за згодою власника іншою особою, яка користується будівлею і отримує послугу з управління побутовими відходами для власних потреб та з якою або від імені якої укладено договір, відповідно до типового договору з індивідуальним споживачем про надання послуги з управління побутовими відходами;

договір з колективним споживачем - укладається з юридичною особою, що об`єднує споживачів у будівлі та в їх інтересах укладає договір про надання послуги відповідно до типового договору з колективним споживачем про надання послуги з управління побутовими відходами.

Стаття 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» регламентує порядок укладання, зміни і припинення договорів про надання комунальних послуг.

Зокрема, за положеннями цієї статті договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. З пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Якщо протягом 30 днів після отримання проекту договору (змін до нього) виконавець комунальної послуги, який одержав проект договору (змін до договору) від споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), не повідомив про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього і при цьому не припинив надання комунальної послуги цьому споживачу (або в інший спосіб засвідчив свою волю до надання відповідної комунальної послуги споживачу), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій споживачем (іншою особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), якщо інше не передбачено цим Законом. Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

Згідно з частинами першою, другою статті 641 Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до статті 642 Цивільного кодексу України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказано у пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Особа, яка зробила пропозицію укласти договір (оферту), у разі беззастережного акцепту цієї пропозиції його адресатом автоматично стає стороною в договірному зобов`язанні.

Акцептом визнається відповідь особи, якій адресована оферта, про її прийняття.

Таким чином, договір про надання послуг з управління побутовими відходами є укладеним з моменту, коли споживач акцептував пропозицію офертанта повністю та без застережень або у вигляді конклюдентних дій прийняв оферту, або за умови передбачення у договорі або законі не висловив заперечень проти договору (мовчання).

Договір з управління побутовими відходами містить в собі також елементи договору приєднання (стаття 634 ЦК України), оскільки договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Підпунктом 6 пункту 12 Типового індивідуального договору про надання послуги з управління побутовими відходами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.08.2023 № 835, споживачеві надано право на несплату вартості послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів за умови документального підтвердження такої відсутності.

При цьому, Комунальне підприємство «АТП-2528» Чернігівської міської ради на своєму сайті опублікувало Індивідуальний договір про надання послуги з управління побутовими відходами.

У пункті 22 вказаного Індивідуального договору передбачено, що у разі тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів споживач має право на несплату вартості послуги за такий період за умови подачі виконавцю заяви та документа, що підтверджує період такої відсутності: довідки про фактичне місце проживання; довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; довідки, що підтверджує тимчасове перебування в лікувально-профілактичних і санітарно-профілактичних закладах; довідки, що підтверджує навчання в іншому місті; довідки, що підтверджує проходження військової служби; довідки, що підтверджує відбування покарання; документів, що підтверджують тимчасове перебування за кордоном. Перерахунок здійснюється відповідно до Положення про порядок здійснення перерахунку вартості послуг з управління відходами у період воєнного стану, що є додатком 1 до Положення про абонентський відділ по обслуговуванню споживачів (https://atp2528.cn.ua/?page_id=240).

Зі змісту позову слідує, що споживачі/заявники за скаргою здійснювали оплату наданих послуг виконавця, а тому враховуючи положення законодавства, вказане свідчить про вчинення споживачами дій по реалізації їх волі до отримання комунальної послуги від її виконавця та, як наслідок, про укладення договорів про надання послуг з виконавцем у редакції, запропонованій виконавцем і розміщеній на відповідному його сайті, на умовах, які запропоновані виконавцем послуг, у тому числі і щодо терміну перерахунку вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача або членів його сім`ї, який було здійснено підприємством за зверненням споживачів.

Також, суд вважає слушними доводи позивача про те, що з часу укладення між підприємством та споживачами/заявниками по скарзі договору про надання послуг з вивезення та знешкодження побутових відходів від 21 червня 2018 року № 122143 змінилося законодавство, на даний час підприємство надає послугу з управління побутовими відходами, а не з вивезення побутових відходів, а також те, що сторони укладають індивідуальний договір про надання послуг на основі Типового договору, а не сам Типовий договір.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із частиною першою статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи викладене, положення законодавства, оцінивши наявні в справі докази та доводи сторін в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірності прийнятого рішення.

Відповідно до частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин, постанову по справі про адміністративне правопорушення № 05 від 12 лютого 2025 року, винесену першим заступником начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області Пирог І.А., слід скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Також, відповідно до статті 139 КАС на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору, в тому числі і за подання заяви про забезпечення позову.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18 березня 2020 року в справі № 543/775/17 вказала, що з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 2, 6-10, 72, 77, 90, 139, 241-246, 271, 272, 286, 297 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення № 05 від 12 лютого 2025 року, винесену першим заступником начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області Пирог Ігорем Анатолійовичем за частиною першою статті 155 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 1211 грн 20 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач - Головне управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області, місцезнаходження: пр-т Михайла Грушевського, 180, м. Чернігів; код ЄДРПОУ - 40310334.

Суддя