Справа № 160/11626/25
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2025-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

16 травня 2025 рокуСправа № 160/11626/25

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Прудник Сергій Володимирович, перевіривши матеріали позовної заяви військової частини НОМЕР_1 в особі представника Пшеничного Олега Віктровича до ОСОБА_1 про стягнення збитків,-

ВСТАНОВИВ:

22.04.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла сформована 22.04.2025 року через систему «Електронний суд» позовна заява військової частини НОМЕР_1 в особі представника Пшеничного Олега Віктровича до ОСОБА_1 , в якій представник позивача просить суд:

- стягнути з ОСОБА_1 збитки, завдані військовій частині НОМЕР_1 , у суму 1 966 988,00 (один мільйон дев`ятсот шістдесят шість тисяч дев`ятсот вісімдесят вісім) гривень;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 судові витрати, зокрема судовий збір у сумі 23 603 грн 86 коп., у повному обсязі.

Означені позовні вимоги вмотивовані тим, що у військовій частині НОМЕР_1 у відповідності до наказу №1080 від 05.09.2024 було проведено службове розслідування у ході якого було встановлено, що відповідач, перебуваючи на посаді командира військової частини НОМЕР_1 , 27.04.2022 року отримував від благодійних організацій для військової частини НОМЕР_1 : від Благодійного фонду «Корпорація Монстрів» матеріальні цінності, зокрема костюми для танкістів у кількості 40 шт., загальна вартість 180 880,00 грн., плитконоски у кількості 50 шт., загальна вартість 40 000,00 грн. (акт прийому передачі № б/н від 27.04.22, ст. 102 Додатку 1). Від благодійного фонду «ТАПС» матеріальні цінності, зокрема БФ "ТАПС" про передачу до в/ч НОМЕР_1 куленепробивних шоломів у кількості 117 шт., загальна вартість 1 746 108,00 грн. (акт прийому передачі № 148-1 від 07.05.22, ст. 104 Додатку 1). Відповідач зобов`язаний поставити отримане відповідно до таких актів майно на баланс військової частини. У порушення вищезгаданих вимог відповідач не поставив отримане від благодійних організацій вище перелічене майно на баланс військової частини НОМЕР_1 , не здав на склад відповідної служби забезпечення такої військової частини. Так відповідач своїми діями, щодо не здачі на склад відповідної служби забезпечення отриманого ним майна та не постановці такого майна на облік військової частини порушив, зокрема, норми Статуту Внутрішньої служби: ст. 11, 59, 62 (під час складання акту прийому-передачі посади командира військової частини не повідомив про наявність у нього майна, отриманого від благодійної організації для військової частини, і не поставленого на облік підпорядкованої йому військової частини), ст. 67 (грубо порушив свої обов`язки щодо обліку майна, а враховуючи те що він був командиром військової частини, який мав своїм прикладом демонструвати відповідальне ставлення до дотримання існуючих порядків обліку та піклування про військове майно, відповідач мав би суворо дотримуватись таких норм). Під час переводу на інше місце служби (Додаток 2) таке майно відповідач не здав. Отже своїми діями відповідач завдав збитків військовій частині на суму 1 966 988,00 (один мільйон дев`ятсот шістдесят шість тисяч дев`ятсот вісімдесят вісім) гривень.

За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.04.2025 року, зазначена вище справа була розподілена та 23.04.2025 року передана судді Пруднику С.В.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.04.2025 року означену позовну заяву було залишено без руху, надано було позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 (десяти) робочих днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом надання до суду: позовної заяви із доказами направлення відповідачу із зазначенням відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору; відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; доказів ознайомлення відповідача з матеріалами службового розслідування або доказів відмови від ознайомлення; оригіналу документа про доплату судового збору в розмірі 23 603,86 грн. та вмотивованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду із позовною заявою, вказавши обґрунтовані підстави для поновлення такого строку, якщо вони є, та надати суду докази поважності причин його пропуску за період з 05.11.2024 року по 22.04.2025 року.

На виконання вимог ухвали суду від 28.04.2025 року представником позивача Пшеничним Олегом Вікторовичем до суду 01.05.2025 року (документ сформований в системі «Електронний суд» 01.05.2025 року) подано заяву про поновлення процесуального строку, в якій представник позивача просить суд поновити пропущений із поважної причини строк звернення військової частини НОМЕР_1 до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення завданої шкоди у сумі 1 966 988,00 (один мільйон дев`ятсот шістдесят шість тисяч дев`ятсот вісімдесят вісім) грн.

Аргументи заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду зводяться до наступного. Як вірно зазначив суд у своїй ухвалі від 28.04.2025 року, ст. 122 КАС України для такої категорії справ встановлений тримісячний строк позовної давності. При цьому суд при розрахунку дати до якої позивач був зобов`язаний звернутись до суду було допущено технічну помилку. Так наказ №1261 датовано 03.10.2024 року, отже тримісячний строк сплив 03.01.2025 року. Військова частина НОМЕР_1 безпосередньо залучена до відбиття збройної агресії російської федерації. Підрозділи військової частини виконують завдання безпосередньо на лінії бойового зіткнення. При цьому, підрозділи військової частини НОМЕР_1 виконують завдання у різних точках лінії бойового зіткнення. Що створює додаткове навантаження на всі служби забезпечення у тому числі і юридичну службу. Також у відповідності до вимог чинного законодавства та міжнародних договорів згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (ст. 82 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), від 8 червня 1977 року; ст. 99 Статуту внутрішньої служби ЗСУ) юристи під час ведення бойових дій виконують функцію юридичного радника (що покладає на них обов`язок перебування на пунктах управління разом командиром), при цьому з них не знімається обов`язок юридичного супроводу поточної діяльності військової частини. Незважаючи на складні умови виконання своїх обов`язків (при цьому які не йдуть у жодне порівняння з умовами та ризиками з якими стикаються військовослужбовці задіяні до безпосереднього відбиття збройної агресії) службами забезпечення юридичною та фінансово-економічною службою було своєчасно підготовлено заявку на фінансування судового збору та направлено до органу забезпечення 07.11.2024 року. Але зважаючи на складне фінансове становище України викликане збройною агресією російської федерації фінансування такого судового збору було отримано тільки у лютому 2025 року. Позивачем було спрямовано позовну заяву до Дніпропетровського окружного адміністративного суду 10.03.2025 року. Судом у складі судді Маковської О.В. 20.03.2025 у справі №160/7328/25 було прийнято ухвалу про залишення такої позовної заяви без руху. Позивачем 31.03.2025 року було сформовано та підписано в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі «Електронний суд» заяву про усунення визначених судом недоліків, але через, можливо, проблеми з інтернет зв`язком (заява формувалась у зоні бойових дій), чи роботою «Електронний суд» така заява не було відповідним чином оброблена та не приєднана до матеріалів судової справи. Як наслідок суддею Маковською О.В. було винесено ухвалу у справі №160/7328/25, про повернення позовної заяви без розгляду. Повторно позовну заяву про стягнення з ОСОБА_1 було спрямовано до Дніпропетровського окружного адміністративного суду 22.04.2025 року. Отже, представник позивача просить суд зважити на складні умови роботи у які поставлені Сили оборони України, зокрема і військова частина НОМЕР_1 , збройною агресією російської федерації, і завдяки яким є можливим здійснення правосуддя в Україні. У разі якщо суд прийме рішення про таку необхідність, військова частина НОМЕР_1 готова надати документальні підтвердження залучення її до ведення бойових дій в описаний період. При цьому представник позивача просить суд зважати, що такі документи містять гриф «таємно».

До означеної заяви представником позивача долучено: заявку на фінансування потреби в коштах на судові збори за листопад 2024 року (направлялась в орган забезпечення в електронній формі); скріншот з електронної пошти на підтвердження направлення заявки на фінансування потреби в коштах на судові збори; виписку з рахунку щодо отримання фінансування судового збору для подання до ОСОБА_1 .

Також, 01.05.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла сформована 01.05.2025 року через систему «Електронний суд» заява на виконання вимог ухвали суду, в якій представник позивача просить суд прийняти до розгляду позовну заяву військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення 1 966 988,00 (одного мільйона дев`ятсот шістдесяти шести тисяч дев`ятсот вісімдесят восьми) грн до розгляду по суті.

В даній заяві представник позивача зазначив, що заходи досудового врегулювання, щодо стягнення з відповідача завданої шкоди не вживались. Заходи забезпечення доказів або позову військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення 1 966 988,00 (одного мільйона дев`ятсот шістдесяти шести тисяч дев`ятсот вісімдесят восьми) грн. до подання позовної заяви позивачем не вживались. Щодо надання доказів ознайомлення відповідача з результатами службового розслідування, проведеного розслідування у відповідності до наказу №1080 від 05.09.2024 року, то матеріали службового розслідування були направленні йому разом з позовною заявою. Отже його право на ознайомлення підставами позовних вимог, у тому числі і з тими матеріалами, які містяться у матеріалах службового розслідування було у повному обсязі дотримано позивачем. Також представник позивача звертає увагу суду, що на момент проведення службового розслідування відповідач не перебував на військовій службі. Отже обов`язок, покладений на позивача п. 3 розділу IV Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України № 608 від 21.11.2017 року, щодо ознайомлення військовослужбовців, стосовно яких проводиться розслідування, з матеріалами такого службового розслідування, на відповідача не розповсюджувався. Так як сам факт проведення службового розслідування у військовій частині не створював для відповідача, як для цивільної особи, жодних прав та обов`язків. Стосовно виявлення судом істотного недоліку не сплати судового збору за подання позовної заяви, то на усунення такого недоліку окремо додано до цих пояснень заяву про відстрочення сплати судових витрат.

До вказаної заяви представником позивача долучено: довіреність на Пшеничного Олега Вікторовича.pdf; виписку з ЄДР.pdf; CamScanner 30.04.2025 17.59.pdf; зображення WhatsApp, ІНФОРМАЦІЯ_1 ; виписку_04-02-2025 Фінансування СЗ Сіньковський.pdf; заяву про відстрочення сплати судових витрат.pdf.

05.05.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшло сформоване 03.05.2025 року через систему «Електронний суд» доповнення до заяви про поновлення пропущеного строку на подання позовної заяви стягнення завданої шкоди, в якій представник позивача просить суд поновити пропущений із поважної причини строк звернення військової частини НОМЕР_1 до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення завданої шкоди у сумі 1 966 988,00 (один мільйон дев`ятсот шістдесят шість тисяч дев`ятсот вісімдесят вісім) грн

В даному доповненні представник позивача зазначає, що на підтвердження задіянні підрозділів військової частини НОМЕР_1 у період січень-квітень 2025 року у відбитті російської агресії на різних ділянках лінії бойового зіткнення надаємо довідку командира військової частини НОМЕР_1 . На підтвердження факту звернення з позовною заявою до Дніпропетровського окружного адміністративного суду 10.03.2025 року та подальший розгляд такої заяви судом у складі судді Маковської О.В. 20.03.2025 року у справі №160/7328/25, представник позивача зазначив щодо додання наступних документів: позовної заяви про стягнення завданої шкоди, яка подана у системі «Електронний суд»; ухвали про залишення без руху у справі №160/7328/25; ухвали про повернення позовної заяви без розгляду у справі № 160/7328/25; заяви на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, подана у системі «Електронний суд». Відтак представник позивача просить суд зважити на складні умови роботи, які поставлені Сили оборони України, зокрема і військова частина НОМЕР_1 , збройною агресією російської федерації, і завдяки яким є можливим здійснення правосуддя в Україні. У разі якщо суд прийме рішення про таку необхідність, військова частина НОМЕР_1 готова надати документальні підтвердження залучення її до ведення бойових дій в описаний період. При цьому представник позивача просить суд зважати, що такі документи містять гриф «таємно».

До означеної зави представником позивача долучено: довіреність на ОСОБА_2 . pdf; виписку з ЄДР.pdf;160-7328-25_2025-03-07_2fbda9838e006cdcea17ed.zip;160-7328-25_2025-03-20_1-470-2F2498D0-059C-11F0-D97C-41ECDB8B4671.zip;160-7328-25_2025-04-08_1-470-F99E9D10-153F-11F0-216C-519F5ACB3595.zip;160-7328-25_2025-04-14_31a33400e1664b12eab1f5.zip та довідку від 03.05.2025 року.

Також, 05.05.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшло сформоване 03.05.2025 року через систему «Електронний суд» доповнення на виконання ухвали суду, в якому представник позивача зазначив, що у доповнення до заяви на виконання ухвали суду від 28.04.2025 про залишення позовної заяви військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 без руху, просить суд зарахувати платіжне доручення № 4646 від 10.02.2025 року, яке рахується за адміністративною справою №160/7328/25 (провадження у якій закрито і позовну заяву повернуто без розгляду, така ухвала військовою частиною НОМЕР_1 не оскаржувалась, ухвала від 08.04.2025 року), як належну сплату судового збору у справі № 160/11626/25. Заява на повернення судового збору у справі № 160/7328/25 військовою частиною НОМЕР_1 не заявлялась та не буде заявлятись.

До означеної заяви представником позивача долучено ухвалу від 08.04.2025 про повернення позовної заяви у справі №160/7328/25.

Судом приймається до уваги підтвердження щодо сплати судового збору у сумі 23 603,86 грн. за подання до суду даної позовної заяви, зазначення відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору; зазначення відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; доказів ознайомлення відповідача з матеріалами службового розслідування або доказів відмови від ознайомлення.

В той же час, розглянувши вказані у заяві, доповненні до заяви про поновлення строку доводи представника позивача щодо поважності причин пропуску строку на звернення з даним позовом до суду, суд зазначає таке.

Варто зазначити, що пропущений процесуальний строк може бути поновлений, якщо суд визнає причини його пропуску поважними.

При цьому, поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій, в тому числі звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Так, відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ст.5 КАС України установлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Строки звернення до адміністративного суду визначені у ст.122 КАС України.

Згідно з ч.1 цієї статті, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.2 ст.122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Також цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду (ч.3 ст.122 КАС України).

Частиною 5 ст.122 КАС України визначено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

У контексті спірного питання дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом, варто зазначити, що до спірних правовідносин належить застосовувати тримісячний строк звернення до суду з позовом, передбачений ч.2 ст.122 КАС України, оскільки у цьому спорі з позовом до суду звернувся саме суб`єкт владних повноважень.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 28.01.2021 року у справі №140/6315/20, від 24.06.2021 року у справі №420/4099/20, від 06.04.2023 року у справі №320/7204/21 від 08.11.2024 року у справі №420/13987/23 та підстави для відступлення від них відсутні.

Варто врахувати правову позицію Верховного Суду, яка висловлена у постанові від 08.11.2024 року у справі №420/13987/23, де суд касаційної інстанції зазначив:

«…40. Як установлено судами попередніх інстанцій, наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 13 грудня 2021 року №723 «Про результати службового розслідування» встановлено порушення ОСОБА_1 вимог законодавства, які призвели до спричинення ним державі збитків та зобов`язано помічника командира з правової роботи підготувати та направити до суду позовну заяву про відшкодування збитків.

41. Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що саме дата прийняття наказу №723 «Про результати службового розслідування» - 13 грудня 2021 року є датою початку обчислення процесуального строку для звернення до суду.

42. Разом з цим, визнаючи неповажними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду та залишаючи позов без розгляду, суд апеляційної інстанції, посилаючись на постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №818/1688/16 та від 12 грудня 2018 року у справі №804/285/16, виходив з того, що цей спір є спором щодо проходження військової (публічної) служби, а тому застосував до спірних правовідносин місячний строк звернення до суду з позовом, передбачений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

43. Слід зазначити, що у зазначених судових рішеннях Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, зокрема, що спори у справах щодо відшкодування державі шкоди, завданої військовослужбовцем під час здійснення ним повноважень, пов`язаних з проходженням військової (публічної) служби, є публічно-правовими і належать до юрисдикції адміністративних судів.

44. Також у цих же справах Велика Палата Верховного Суду зазначила, що такі спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

45. Отже, за висновком Великої Палати Верховного Суду зазначений спір саме пов`язаний з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, оскільки у випадку зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, перед судом обов`язково постане питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи під час перебування її на публічній службі.

46. У контексті спірного питання дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом, варто зазначити, що до спірних правовідносин належить застосовувати тримісячний строк звернення до суду з позовом, передбачений частиною другою статті 122 КАС України, оскільки у цьому спорі з позовом до суду звернувся саме суб`єкт владних повноважень.

47. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 28 січня 2021 року у справі №140/6315/20, від 24 червня 2021 року у справі №420/4099/20, від 06 квітня 2023 року у справі №320/7204/21 та підстави для відступлення від них відсутні.

48. Таким чином, суд апеляційної інстанції, установивши дату початку перебігу строку звернення до адміністративного суду з вказаним позовом, з якою погоджується і позивач (13 грудня 2021 року) невірно застосував норми процесуального права, а саме частину п`яту статті 122 КАС України…».

Як встановлено із позовної заяви, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 збитки, завдані військовій частині НОМЕР_1 , у суму 1 966 988,00 (один мільйон дев`ятсот шістдесят шість тисяч дев`ятсот вісімдесят вісім) гривень

При цьому, відповідно до п. 6 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) «Про результати службового розслідування» від 03.10.2024 року №1261 помічнику командира військової частини з правової роботи начальнику юридичної служби військової частини НОМЕР_1 підготувати та подати позовну заяву щодо стягнення з полковника ОСОБА_1 завданої шкоди у розмірі 1 966 988,00 грн.

Таким чином, саме з прийняттям вищевказаного наказу від 03.10.2024 року №1261 розпочався тримісячний строк на звернення позивача до суду з відповідним позовом.

Відповідно, позивач мав звернутися до суду з даним позовом у строк з 03.10.2024 року по 02.01.2025 року.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Відповідно до частини 1 статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Верховним Судом неодноразово, зокрема у постановах від 11 липня 2019 року у справі № 0940/1181/18, від 31 жовтня 2019 року у справі № 823/1915/18, від 22 січня 2020 року у справі № 826/4464/17, від 16 липня 2020 року у справі № 487/3042/16-а, була висловлена позиція, згідно з якою пропуск відповідного строку на звернення до суду через необізнаність щодо прийнятих актів законодавства або байдужість до своїх прав чи небажання скористатися цим правом не є поважними причинами пропуску строку та, відповідно, підставою для поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс та інші проти Великобританії, рішення від 22 жовтня 1996 року, справа Девеер проти Бельгії, рішення від 27 лютого 1980 року)".

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача.

КАС України не пов`язує право суду поновити пропущений строк звернення до адміністративного суду з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Таким чином, у кожному випадку, суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та робить висновок щодо поважності чи не поважності причин пропуску строку.

Заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості. Відповідно з цим, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Судом приймається до уваги те, що позивач уперше звернувся до суду із даною позовною заявою 09.03.2025 року (документ сформований в системі «Електронний суд»), та ухвалою суду від 08.04.2025 року у справі №160/7328/25 (суддя Маковська О.В.) позовну заяву військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення шкоди повернуто позивачеві.

Втім, представник позивача не надав до суду обґрунтованої заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами поважності причин пропуску строку звернення за період з 03.01.2025 року по 07.03.2025 року (08.03.2025 року та 09.03.2025 року є вихідними днями) та пропуску строку з 09.04.2025 року по 22.04.2025 року.

Судом досліджено довідку військової частини від 03.05.2025 року №3365, в якій зазначено наступне. Підрозділи підпорядковані військовій частині НОМЕР_1 у період січень-квітень 2025 року виконували завдання з захисту суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності України на Запорізькому, Херсонському та Курському напрямках. Підрозділи військової частини НОМЕР_1 приймають безпосередню участь у відбитті агресії російської федерації на лінії бойового зіткнення. Задіяння підрозділів військової частини НОМЕР_1 на різних напрямках бойових дій створює додаткові управлінські, логістичні виклики у роботі всіх служб та підрозділів. Юридична служба військової частини НОМЕР_1 під час бойових дій виконує, додатково до своїх основних обов`язків з правового супроводу діяльності військової частини, функцію юридичних радників при командирі військової частини в районі виконання бойових завдань. Також, крім інших факторів, які впливають на роботу такої служби та пов`язані з військовою агресією російської федерації, в юридичній службі військової частини НОМЕР_1 існує гостра потреба в персоналі, з семи наявних посад - дві вакантні, а двоє офіцерів юридичної служби наразі перебувають на довготривалому лікуванні.

Натомість, відповідних доказів на підтвердження цієї довідки позивачем до суду не надано, оскільки такі обставини жодним чином не перешкоджали позивачу здійснювати свої повноваження як подати до суду позовну заяву в паперовій формі так і віддалено, у тому числі й подати позовну заяву засобами поштового зв`язку чи підсистеми "Електронний суд".

Верховний Суд у своєму рішенні, зокрема від 08.08.2019 р. у справі № 127/13736/16-а зазначив, що "незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Поважними ж причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами."

У випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

При цьому, хоч і введено в Україні воєнний стан, однак, враховуючи загальну ситуацію, у т.ч. в м. Дніпро, не вбачаються об`єктивні перешкоди звернутися до суду в м. Дніпро за період з 03.01.2025 року по 07.03.2025 року (08.03.2025 року та 09.03.2025 року є вихідними днями) та пропуск строку з 09.04.2025 року по 22.04.2025 року.

Крім того позивачем не наведено обставин, які дійсно та об`єктивно перешкоджали зверненню до суду.

За усталеною практикою Верховного Суду введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною.

Водночас саме посилання на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення або продовження відповідного процесуального строку для органу державної влади без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на роботу такого органу, що, водночас, обумовило пропуск відповідного строку або необхідність його продовження.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові у постанові Верховного Суду від 10.04.2025 року у справі №200/2237/24.

Суд зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Суд наголошує, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття "дізнався" та "повинен був дізнатись".

Так, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно-правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.

Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом встановленого законодавством строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Суд зазначає, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Законодавче обмеження строку звернення до суду з позовом, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, зокрема і встановленням строків на звернення до суду з відповідним позовом.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України").

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 31 березня 2020 року у справі № 807/235/16 (адміністративне провадження № К/9901/49805/18).

Отже, повідомлені представником позивача обставини не доводять поважності причин пропуску позивачем строку звернення до суду.

Оскільки суд дійшов висновку, що повідомлені представником позивача в заяві та в доповненні до заяви про поновлення строку звернення до суду обставини не доводять поважності причин пропуску строку звернення до суду, то у задоволенні цієї заяви та в доповненні до заяви про поновлення строку звернення до суду слід відмовити.

Згідно з п. 9 ч. 4 ст. 123 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Частинами 1 та 2 статті 123 КАС України, встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху або про повернення позовної заяви надсилається особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення (ч. 5, 6 ст. 169 КАС України).

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Враховуючи, що позивачем вимоги ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.04.2025 року про залишення позовної заяви без руху, станом на 16.05.2025 року не виконано, даний адміністративний позов з доданими до нього додатками підлягає поверненню позивачу.

Керуючись статтями 169, 241-243 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви та в доповненні до заяви представника військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду - відмовити.

Позовну заяву військової частини НОМЕР_1 в особі представника Пшеничного Олега Віктровича до ОСОБА_1 про стягнення збитків - повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви, разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами, направити особі, яка її подала.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у строки встановлені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С. В. Прудник