Справа № 466/2450/25
Суддя: Свірідова В. В.
Дата ухвалення: 2025-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/2450/25
Провадження № 2-а/466/112/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2025року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Свірідової В.В.

при секретарі Якубів І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Шевченківського районного суду м. Львова адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області, інспектора 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області лейтенанта поліції Денищенка Артура Сергійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

встановив:

17 березня 2025 ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до суду із позовною заявою до відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області, інспектора 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області лейтенанта поліції Денищенка Артура Сергійовича, про скасування постанови ЕНА №4270723 від 14.03.2025, якою її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14 березня 2025 року інспектором 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області лейтенантом поліції Денищенком А.С. винесено оскаржувану постанову. Із змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Форд Фокус» 14 березня 2025 року о 15:57 год. на дорозі МЗО191км. не виконала вимогу дорожнього знаку 3.41 «Контроль», а саме здійснила рух транспортного засобу без зупинки, чим порушила п.8.4.в ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1ст. 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 340 грн.

З даною постановою позивач не погодилась,оскаржувану постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням обстав справи.

Просить скасувати постанову серії ЕНА № 4270723 від 14.03.2025, якою її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Львова від 20 березня 2025 відкрито провадженняву адміністративній справі та призначено до розгляду (а.с.16).

09 квітня 2025 року представник Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції подав відзив на позовну заяву. Відзив обґрунтований тим, що позивач дійсно допустила порушення ПДР, тому оскаржувану постанову винесено працівником поліції у межах повноважень та у суворому дотриманні закону, відповідно до об`єктивних обставин справи. Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1ст.122КУпАП, підтверджується відео з боді-камери працівників поліції. Зазначив, що незгода позивача про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Зазначає, що ухвалу суду про відкриття провадження у справі відповідачем отримано 31.03.2025, згідно штампу вхідної кореспонденції Управління патрульної поліції, та враховуючи значну кількість справ, у яких здійснюється представництво інтересів, у відповідача недостатньо часу для належної підготовки відзиву, вилучення відеодоказів на електронні носії, а відтак просить поновити термін на подання відзиву, відмовити у задоволенні позову, справу слухати у відсутності представника відповідача.

В судове засіданні позивач не з`явилась, про час і дату розгляду справи належним чином повідомлена 28.03.202, про що свідчить її підпис у розписці про судове засідання призначене на 05.05.2025 року, заяв про відкладення розгляду справи не поступило.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак у поданому відзиві просив розгляд справи проводити без участі представника відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч.2 ст.286 КпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Дослідивши матеріали справи (докази), повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

14 березня 2025року інспектором 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області лейтенантом поліції Денищенком А.С. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4270723, згідно якої, ОСОБА_1 14.03.2025 року о 15 год. 57 хв. на дорозі МЗО191км керувала транспортним засобом «Форд Фокус» та не виконала вимогу дорожнього знаку 3.41 «Контроль», а саме здійснила рух транспортного засобу без зупинки, чим порушила п.8.4.в ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1ст. 122 КУпАП.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 340 грн.

Вирішуючи питання про поновлення строку звернення до суду та перевіряючи доводи відповідача щодо поновлення цього строку, суд дійшов висновку, що обставини, викладені у його відзиві, що такі ним не пропущено.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями ч. 2статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Стаття 280КпАП України закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Судом встановлено,що ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 грн., за те, що 14 березня 2025 року о 15:57 год. на дорозі МЗО191км вона не виконала вимогу дорожнього знаку 3.41 «Контроль», а саме здійснила рух транспортного засобу без зупинки, чим порушила п.8.4.в ПДР України,про що складено постанову серії ЕНА №34270723 від 14.03.2025 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлено Правилами дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306.

Відповідно доп.1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідноп.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний в першу чергу дотримуватись вимог ПДР України.

Згідно із ч.1 ст.121 КУпАП відповідальність за вказаною нормою настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Як зазначає позивач, що її було зупинено на блок посту по трасі, дорога МЗО191км для перевірки документів і транспортного засобу, що нею було зроблено відразу. Однак жодного порушення вона не вчиняла. На її прохання надати відео за скоєне порушення ПДР їй було відмовлено. Нею було здійснено виклик на лінію 102 щодо з`ясування обставин справи та причини її зупинення. Зазначає, що працівником поліції було перевищено посадові обов`язки. Лише після телефонного дзвінка на лінію 102 відповідач надав їй квитанцію. Окрім того, зазначає, що знаки на цьому пості були встановлені з порушенням.

Згідно положень ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з п.1 ч.І ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Відповідно до п.8 ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

У зв`язку із запровадженням в Україні воєнного стану тимчасово можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини та громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також впроваджуватися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб.

Чинним законодавством України, передбачено, що на блокпосту може законно встановлюватися знак 3.41 «Контроль».

Згідно з поставною КМУ №1073 від 21.09.2022 та Наказом МВС №1353/20222 передбачено, що блокпости можуть облаштовуватись ЗСУ, Нацгвардією, поліцією, теробороною тощо. На блокпостах допускається встановлення знаків регулювання руху, зокрема 3.41 «Стоп-Контроль».

Згідно з п. 8.4 в ПДР заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Дорожній знак 3.41 «Контроль» забороняє проїзд без зупинки перед контрольними пунктами (пост Національної поліції, карантинний пост, прикордонна зона, закрита територія, пункт оплати проїзду на платних дорогах тощо).

Факт правопорушення, а саме проїзду транспортного засобу без зупинки чітко зафіксовано на нагрудну камеру №475110 о 15 год. 43 хв., яку відповідачем долучено до відзиву та оглянуто в судовому засіданні запис-відеофіксацію з нагрудної камери працівника поліції. Окрім того, в самій постанові п.7 в графі "долучено" зазначено " н.к.(нагрудна камера) запис 475110,474460".

Отже, оскаржувана постанова є правомірною та винесена без жодних порушень .

З долученого та оглянутого судом відеофайлу вбачається, що позивач здійснювала рух на транспортному засоб і і не зупинилась перед встановленим знаком 3.41., а зупинилась лише на вимогу поліцейського вже порушивши ПДР. Це зафіксовано на відеофайлі о 0:00:00 до 0:00:18, з якого вбачається, що поряд з машиною позивача зафіксовані інші транспортні засоби, які виконували вимоги дорожнього знаку 3.41 «Контроль».

Окрім того, сам знак був встановлений в цілком доступному місці.

Отже, всі твердження позивача викладені в позовній заяві не знайшли свого підтвердження, та спростовані наявними доказами по справі про адміністративне правопорушення.

Судом встановлено, що автомобіль марки «Форд Фокус» д.н.з. НОМЕР_1 під керування водія ОСОБА_1 здійснив рух без зупинки транспортного засобу перед знаком 3.41 «Контроль».

Згідност.251 КпАП України доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно доч.1, ч.2ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи,та інші обставини,що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Доданий відповідачем відеозапис є належним та допустимим доказом у справі, є повними та містить всі обставини вчинення адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд вважає, що відповідачем надано достатньо доказів, які вказують на те, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч. 1ст. 122 КУпАП.

Зважаючи на те, що судом не встановлено належних доказів, що спростовують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення є правомірною та підстави для її скасування відсутні.

Таким чином,притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення на неї адміністративного стягнення відповідає вимогами чинного законодавства.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до переконання, що підстав для задоволення позовних вимог не має, а постанова про накладення стягнення серії ЕНА №4270723 від 14.03.2025 року винесена працівником поліції у відповідності до вимог чинного законодавства.

Відповідно до ст. 139 КАС України у разі відмови в задоволенні позову судові витрати не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2,77,229, 241-246,250, 255, 286, 293,295 КАС України,-

ухвалив:

в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області, інспектора 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області лейтенанта поліції Денищенка Артура Сергійовича про скасування постанови серії ЕНА №4270723 від 14.03.2025 року, складеної інспектором 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області лейтенанта поліції Денищенком А.С., про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП- відмовити.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 286 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а саме до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 09.05.2025.

Суддя В. В. Свірідова