Справа № 295/10048/24
Суддя: Стрілецька О. В.
Дата ухвалення: 2025-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.05.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючої судді Стрілецької О.В.

за участі секретаря судового засідання Простибоженко Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

І. Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20.06.2024 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 гривень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказав, що відповідно до зазначеної постанови він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме - за порушення правил військового обліку, вчиненого в особливий період.

Вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане в ній правопорушення є протиправною, оскільки під час її винесення не були дотримані норми діючого законодавства.

ОСОБА_1 заперечує, що особисто отримав повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 13.05.2024, як зазначено в оскаржуваній постанові. Вказав, що підпис в повістці не проставляв.

Позивач звертає увагу, що станом на день складення повістки про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 13.05.2024 була відсутня норма ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, оскільки вона набула чинності лише 19.05.2024.

Крім того, ОСОБА_1 вказує, що під час винесення постанови не була дотримана процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення, серед іншого, він не був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, оскільки повістку не отримував; відносно нього не складався протокол про вчинення адміністративного правопорушення; будь-які докази вчинення ним адміністративного правопорушення не досліджувались; право на захист не роз`яснювалось, що позбавило його права на надання письмових заперечень.

Вважає, що його права грубо порушені, у зв`язку із чим просить суд постанову скасувати.

ІІ. Процедура та позиції учасників розгляду справи

Відповідно до ухвали суду від 20.08.2024 позовну заяву залишено без руху.

Згідно з ухвалою суду від 20.09.2024 відкрито провадження у справі та прийнято рішення проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

24.09.2024 представник відповідача Гуменюк О.Л. направив відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечував (а.с. 41-45, 61-65). Обґрунтовуючи заперечення вказав, що постанова відносно ОСОБА_1 прийнята правомірно, із дотриманням всіх встановлених чинним законодавством України вимог та без порушення прав та законних інтересів позивача.

Зауважив, що позивач був належним чином повідомлений про необхідність прибути на виклик доІНФОРМАЦІЯ_3 на 22.05.2024 шляхом направлення 13.05.2024 розпорядження разом з повісткою про виклик за місцем його роботи КП «Експлуатація штучних споруд». 20.05.2024 директором вказаного підприємства виданий наказ «Про оповіщення військовозобов`язаного за викликом ІНФОРМАЦІЯ_3 » про необхідність прибути за викликом на 22.05.2024, проте позивач відмовився від отримання повістки, що підтверджується актом, підписаним працівниками підприємства. Таким чином, ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату виклику до ІНФОРМАЦІЯ_3 , проте проігнорував вказану повістку, 20.06.2024 був доставлений працівниками Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області до ІНФОРМАЦІЯ_3 для вирішення питання про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Розгляд справи проведений за особистої присутності позивача, під час розгляду справи ОСОБА_1 не заперечував, що отримав повістку про виклик та не з`явився на вказану в ній дату, а відтак твердження позивача про порушення процедури розгляду справи є безпідставними.

Посилаючись на Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», Правила військового обліку, представник відповідача вказав, що ОСОБА_1 зобов`язаний був з`явитись за викликом до ТЦК та СП для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військо-облікового документа, проходження медичного огляду для визначення його придатності до військової служби в особливий період, проте за викликом не з`явився, тобто вчинив адміністративне правопорушення і був правомірно притягнутий до адміністративної відповідальності. До відзиву на позовну заяву представник долучив копію справи про адміністративне правопорушення №441 відносно ОСОБА_1 (а.с.47-59, 67-79).

02.10.2024 представник відповідача направив заяву, до якої долучив докази направлення позивачу відзиву (а.с. 80-84), тобто відповідачем дотримані вимоги ч. 9 ст. 79, ч. 4 ст. 162 КАС України.

В судових засіданнях ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково вказав, що не отримував повістку, на роботі йому її також не вручали, можливо на підприємстві просто складений акт про його відмову від отримання повістки. Звертав увагу суду, що він є законослухняним громадянином, дотримується вимог законодавства, двічі проходив медичну комісію за направленням ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В судовому засіданні 05.05.2025 представник позивача адвокат Кадлубовська Л.А. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задоволити. Вказала, що 20.06.2024 позивачу оскаржувана постанова не вручалась, оскільки він перебував на роботі, після 20.06.2024 проходив військово-лікрську комісію, де йому і було вручено копію постанови. На думку адвоката оскаржувана постанова винесена заднім числом, що свідчить про її неправомірність.

Додатково адвокат Кадлубовська Л.А. зазначила, що в розшуку ОСОБА_1 не перебував, місця роботи та проживання не змінював, він не пам`ятає, чи складався на роботі акт про відмову від отримання розпорядження і повістки, вказувала, що ОСОБА_1 не ухиляється від викликів ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Представник відповідача ОСОБА_2 в судові засідання 03.03.2025 та 05.05.2025 не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.

Відповідно до приписів ст. 227 КАС України в судовому засіданні суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, оголошення судового рішення відкладено до 10-00 год. 09.05.2025.

ІІІ. Законодавство, що підлягає застосуванню, обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження та мотиви суду

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо) неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

За правилами ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Судом встановлено, що 13.05.2024 на ім`я ОСОБА_1 , 1979 року народження, була оформлена повістка про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 09:00 год 22.05.2024 (а.с.59,76), підписана начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , яка згідно з розпорядженням про здійснення оповіщення та забезпечення прибуття військовозобов`язаних, зокрема, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 22.05.2024 на 09:00 год, була направлена до Комунального підприємства «Експлуатація штучних споруд», тобто за місцем роботи позивача (а.с. 50, 56, 71).

На підставі розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_3 20.05.2025 директор КП «Експлуатація штучних споруд» Ролінський В. видав наказ №78 «Про оповіщення військовозобов`язаного за викликом ІНФОРМАЦІЯ_2 », зокрема, і ОСОБА_1 про необхідність прибути за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 до 22.05.2024 (без зазначення часу), яке було отримане уповноваженою особою на підприємстві 15.05.2024 (а.с.51, 57,73,74).

20.05.2024 працівниками КП «Експлуатація штучних споруд» складений акт про відмову ОСОБА_1 від ознайомлення з наказом № 78 про оповіщення військовозобов`язаних від 20.05.2024 (а.с. 54, 75).

01.06.2024 начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 скерував звернення за вих. № 6760 до ГУНП в Житомирській області про доставлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , для оформлення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення (а.с. 55, 77).

20.06.2024 начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 виніс постанову № 441 у справі про адміністративне правопорушення, згідно з якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн (а.с. 6-7, 48-49, 68-70).

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 13.05.2024, отримавши повістку про виклик на 22.05.2024, в порушення вимог ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у визначений строк не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Розгляд справи проведений в присутності ОСОБА_1 , в постанові міститься підпис особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності (а.с. 6-7).

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правила військового обліку встановлені Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

11.04.2024 був прийнятий Закон України № 3363-IХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку", який набув чинності 18.05.2024, за винятком окремих його положень, відповідно до якого були внесені зміни, в тому числі, до Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», які зазнали суттєвих змін.

На виконання та реалізацію наведених вище положень законів Кабінетом Міністрів України прийнята постанова № 560 від 16.05.2024, якою затверджений Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, (далі - Постанова № 560), яка набирає чинності одночасно із Законом України від 11 квітня 2024 р. № 3633-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку, але не раніше дня її опублікування (пункт 2), яка була опублікована в офіційному виданні "Урядовий кур`єр" 18.05.2024, а відтак з цієї дати набрала законної сили.

Відповідно до абзаців 3, 6 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», в редакції Закону України від 11 квітня 2024 р. № 3633-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку", який набрав чинності 18.05.2024, чинній на момент притягнення позивача до адміністративної відповідальності, громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Обов`язок громадянина з`явитися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, передбачений також в абз. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідно до абзацу 5 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли був оприлюднений Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в Україні введений воєнний стан, який неодноразово був продовжений і діє на даний час.

В частині 2 статті 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», в редакції, чинній на момент притягнення позивача до адміністративної відповідальності, визначено, що громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ст. 235 КУпАП розгляд справ про адміністративне правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ст. 210-1 КУпАП, віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, від імені яких розглядати справи мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Частина 3 статті 210-1 КУпАП передбачає притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

За правилами ст. 7, 245 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Згідно зі ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За правилами ч. 1 ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Згідно зі ст. 279 КУпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, оцінити наявні докази. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

При цьому, особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Статтями 9, 77 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Докази суду надають учасники справи.

Відповідно до ст. 72 КАСУ доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Дослідивши письмові докази у справі, надані сторонами, суд дійшов такого висновку.

Позивач, будучи громадянином України, має конституційний обов`язок здійснювати захист незалежності та територіальної цілісності України, в тому числі, шляхом проходження військової служби.

Відповідно до абзаців 1, 2, 3, 7 пункту 13 Порядку № 560 керівники підприємств, установ, організацій з отриманням розпорядження відповідного голови (начальника) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації) або відповідного керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки про проведення заходів мобілізації чи виклик резервістів та військовозобов`язаних районного (міського) територіального центру комплектування: видають наказ керівника підприємства (установи, організації) про проведення оповіщення резервістів та військовозобов`язаних, у якому зазначаються підстава та мета видання, перелік осіб, які підлягають оповіщенню, дата, час та місце їх прибуття, способи доставки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, який надіслав розпорядження, відповідальні особи за здійснення оповіщення, порядок здійснення контролю за оповіщенням та прибуттям військовозобов`язаних, інші питання; організовують через відповідальних осіб здійснення оповіщення у робочий час працівників підприємства (установи, організації) шляхом вручення повісток під їх особистий підпис; невідкладно інформують відповідний районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про працівників, які відмовилися від отримання повісток, та працівників, які написали заяви про звільнення.

Підпунктом 1 пункту 41 Порядку № 560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки, а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки.

Згідно з абзацами 3-5 пункту 47 Порядку № 560 якщо особа підлягає оповіщенню відповідно до розпорядження голови (начальника) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації) або відповідного керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки про проведення заходів мобілізації чи виклик резервістів та військовозобов`язаних районного (міського) територіального центру комплектування, їй вручається повістка; у разі відмови резервіста або військовозобов`язаного від отримання повістки представником, який уповноважений вручати повістки, складається акт відмови від отримання повістки, який підписується не менш як двома членами групи оповіщення. Акт відмови від отримання повістки оголошується громадянину. Акт відмови від отримання повістки подається керівнику районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для вжиття заходів до притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності.

Таким чином, на підставі приписів пунктів 13, 41, 47 Порядку №560, КП «Експлуатація штучних споруд» повинно було вручити ОСОБА_1 повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 або скласти акт про його відмову від отримання повістки та оголосити його зміст йому.

Зі змісту матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що на підставі розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 13.05.2024, директором КП «Експлуатація штучних споруд» видано наказ про оповіщення ОСОБА_1 про необхідність прибуття за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 до 22.05.2024.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 відмовився від ознайомлення з наказом №78 від 20.05.2024 про оповіщення за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 , був складений Акт про відмову від ознайомлення з наказом «Про оповіщення військовозобов`язаних за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 », який підписаний головним інженером підприємства ОСОБА_6 , юристом Мамедовим А. та фахівцем з публічних закупівель Каленською Н. (а.с. 75).

Разом з тим, дослідивши матеріали справи судом на підставі досліджених доказів не встановлено, що позивач відмовився від отримання повістки про виклик, що він був в належній формі ознайомлений з її змістом, що до його відома були доведені точні дата та час, на які йому слід прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 . В наказі про оповіщення відсутні конкретні дата та час, на які викликається ОСОБА_1 , зазначено лише до 22.05.2024, що є неправомірним, як і відсутнє посилання, що позивачу вручалась повістка про виклик або будь-яким іншим чином доводилась до його відома (відеозапис тощо).

Представником відповідача не доведено, що ОСОБА_1 був оголошений акт про відмову від ознайомлення з наказом або акт про відмову від отримання повістки про виклик.

Матеріали справи не містять доказів, які підтверджують, що уповноваженими працівниками КП «Експлуатація штучних споруд» був складений акт про відмову від отримання саме повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 та оголошений його зміст.

Отже, з огляду на приписи пунктів 41, 47 Порядку № 560 суд вважає, що відповідачем беззаперечно не доведено, на підставі належних і достатніх доказів, що є його обов`язків відповідно до ст. 77 КАС України, що позивач був належним чином оповіщений про необхідність прибути до ТЦК на 09-00 год 22.05.2025, що він відмовився від отримання повістки, що підприємством був складений відповідний акт, який є належним доказом його повідомлення, а відтак позивач вважається таким, що повістку не отримав.

Разом з тим, суд відхиляє доводи позивача про те, що відповідачем невірно застосовані положення Кодексу України про адміністративні правопорушення про притягнення його до відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 з огляду на таке.

Частиною 2 статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Відповідно до норм ст. 8 КУпАП визначено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження у справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Виходячи з наведеного, в контексті спірних правовідносин, визначальним для кваліфікації дій позивача як порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене під час дії особливого періоду, є факт неявки позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 22.05.2025 за повісткою від 13.05.2025.

Суд звертає увагу, що датою вчинення адміністративного правопорушення та датою його виявлення є дата неявки особи за викликом. Дата оформлення повістки про виклик не є датою вчинення адміністративного правопорушення в розумінні норм КУпАП.

Норма ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, яка посилює відповідальність за невиконання приписів ч.1 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", була прийнята на підставі Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 09.05.2024 № 3696-IX і набула чинності 19.05.2024.

Отже, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності прийнята на підставі положень Кодексу України про адміністративні правопорушення, які були чинними на момент 22.05.2025, тобто на дату, на яку повинен був з`явитися позивач за викликом, а відтак норма Кодексу України про адміністративні правопорушення застосована правильно.

Суд критично ставиться до доводів позивача про порушення процедури розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, допущені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки вони не підтверджені належними засобами доказування.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення і змісту відповідної постанови вбачається, що позивач був присутній під час її винесення, тобто під час розгляду справи, особисто розписався за отримання її копії, а відтак не був позбавлений права заявляти відповідні клопотання та пояснення, подавати докази, брати участь в їх досліджені, проте на підставі досліджених доказів такі обставини судом не встановлені.

Зауважень щодо процедури розгляду, порушення прав чи бажання надати письмові пояснення чи заперечення ОСОБА_1 в постанові не вказав, хоча мав таку можливість.

В судовому засіданні 05.05.2025 ОСОБА_1 , оглянувши копію постанови, підтвердив, що підпис в постанові його особистий.

Суд критично ставиться до тверджень позивача та його представника, наведених в судовому засіданні 05.05.2025, що ОСОБА_1 не міг бути присутнім 20.06.2024 в ІНФОРМАЦІЯ_5 під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки він перебував на робочому місці згідно з довідкою №49 від 06.03.2025, яка була представлена суду лише 05.05.2025.

В судовому засіданні 05.05.2025 ОСОБА_1 підтвердив, що він працює дорожнім будівельником, протягом дня виконує ремонтні роботи по місту, визначеного робочого місця на підприємстві не має. Зазначив, що працівники поліції з`явились на підприємство, його повідомили з роботи, в цей час він був на ремонтній дільниці в місті Житомирі в районі площі, працівники поліції під`їхали до ремонтної дільниці та разом з ними він прослідував до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Пояснення позивача, що він не пам`ятає точно, якого числа він їздив з працівниками поліції до ТЦК, суд вважає сумнівними, такими, що направленні на приховування дійсних обставин.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа "Серявін та інші проти України" (Seryavin and Others v. Ukraine) рішення від 10 лютого 2010 року).

В контексті наведеного, судом надана оцінка всім ваговим доводам, наведеним сторонами під час судового провадження, потреба надавати оцінку іншим доводам відсутня, оскільки вони не мають значення для вирішння спору.

Беручи до уваги встановлені під час розгляду адміністративного позову фактичні обставини, суд дійшов висновку, що матеріалами справи не підтверджено, що ОСОБА_1 отримав повістку про виклик до ТЦК на визначені дату та час, що він був належним чином ознайомлений з її змістом або що він відмовився від її отримання, про що повинен бути складений відповідний акт, який суду не наданий, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адмінітсртаивного правопорушення, що відповідає вимогам п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України.

Керуючись ст. ст. 7, 122, 251, 283 КУпАП, ст. ст. 42, 43, 77, 242-246, 250, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов задоволити.

Скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 № 441 від 20.06.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та про накладення на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 гривень.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Рішення може бути оскаржено до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 .

Суддя О.В. Стрілецька