Справа № 280/5698/21
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2025-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

16 травня 2025 року Справа № 280/5698/21 СН/280/9/24 м.Запоріжжя
Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Сацького Р.В. розглянувши в письмовому проваджені адміністративну справу за правилами спрощеного позовного провадження

за позовом - ОСОБА_1

до - Головного управління ДФС у Запорізькій області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

06.07.2021 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі третя особа), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача по відмові позивачу у включенні в довідку про розмір грошового забезпечення додаткових видів грошового забезпечення вказаних в грошовому атестаті № 23 на момент його звільнення, з якого йому призначена пенсія та довідки № 116 від 27.03.2018, а саме надбавки: за особливі умови праці (постанова КМУ № 1592 п.4.2) в розмірі 50%; за особливі умови, кваліфікацію (Указ № 575) в розмірі 100%; надбавка за таємність 15%, та зменшення показника надбавки за вислугу років з 50% до 45%;

- зобов`язати відповідача скласти та направити відповідну довідку про грошове забезпечення позивача до третьої особи для перерахунку пенсії з 01.01.2018 (з урахуванням в довідці відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення у відсоткових розмірах, не менше тих, з яких обчислювався основний розмір пенсії позивача до 01.03.2018, надбавки за особливі умови праці (постанова КМУ № 1592 п.4.2) в розмірі 50%; надбавки за особливі умови, кваліфікацію (Указ № 575) в розмірі 100%; надбавка за таємність 15%, які вказані в його грошовому атестаті на момент звільнення та повернення показника надбавки за вислугу років - 50%;

- у відповідності до вимог ст.132, ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) всі судові витрати, які підлягають оплаті відповідно до положень цього кодексу, а саме: судовий збір в розмірі 908 грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26 серпня 2021 року, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2021 року, у задоволені позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Постановою Верховного Суду від 29.01.2024 Касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.08.2021 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 08.12.2021 скасовано. Справу № 280/5698/21 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

21 лютого 2024 року матеріали вищезазначеної справи надійшли до Запорізького окружного адміністративного суду та в порядку статті 31 КАС України була розподілена на суддю Запорізького окружного адміністративного суду Сацького Р.В.

Ухвалою суду від 23.02.2024 прийнято до провадження адміністративну справу. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), за наявними у справі матеріалами; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (у разі заперечення проти позовної заяви) протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.

Ухвалами від 15.10.2024 судом витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області інформацію (документи) що підтверджують наявність та розмір надбавки за таємність, надбавки за вислугу років, стаж за яким позивач ОСОБА_1 виходив на пенсію та від Головного управління ДФС у Запорізькій області інформацію (документи) що підтверджують наявність та розмір надбавки за таємність, надбавки за вислугу років, стаж за яким позивач виходив на пенсію.

В обґрунтування позовних вимог зазначено , що позивач є пенсіонером та отримує пенсію за вислугою років, яка призначена йому відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ. З прийняттям 21.02.2018 Кабінетом Міністрів України постанови № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі постанова КМУ № 103) відповідачем до Головного управління Пенсійного Фонду України для перерахунку пенсії було надано довідку від 22.04.2021 № 50 про розмір грошового забезпечення позивача з урахуванням розміру окладу за посадою, окладу за військовим званням та відсоткової надбавки за вислугу років, проте до даної довідки не було включено додаткові види грошового забезпечення, які було внесено до його грошового атестату № 23 на момент звільнення, та довідки від 27.03.2018 № 116 виходячи з якої позивачу призначено пенсію. 02.06.2021 року позивач повторно звернувся до відповідача з заявою, в якій просив скласти та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області оновлену довідку з урахуванням не включених в довідку від 22.04.2021 № 50 надбавок за особливі умови праці (постанова КМУ № 1592 п.4.2) 50%, особливі умови, кваліфікацію (Указ № 575) 100% та надбавку за таємність 15%. Відмову відповідача у виготовленні та направленні до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області такої довідки з огляду на відсутність підстав для вчинення означених дій, позивач вважає протиправною, що порушує його право на соціальний захист та належне пенсійне забезпечення. З таких підстав він просить суд, задовольнити позовні.

Відповідачем подано до суду відзиви на позовну заяву, від 09.08.2021 (вх. № 45988 від 12.08.2021). та від 25.03.2024 (вх. № 14211) в яких зазначено наступне: не включення у довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, надбавки за особливі умови праці (постанова КМУ № 1592 п.4.2) 50%, надбавки за особливі умови, кваліфікацію (Указ № 575) 100% та надбавки за таємність 15% відбулось з підстав того, що станом на дату формування довідки, а саме 05.03.2019 вищезазначені надбавки особовому складу Головного управління ДФС у Запорізькій області не нараховувались та не виплачувалися, а нормативні документи на які посилається позивач втратили чинність. Крім того зауважено, що під час формування довідки для перерахунку пенсії позивача враховано види грошового забезпечення, що виплачувались за відповідною (аналогічною) посадою на момент здійснення такого перерахунку, у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704. Що стосується зменшення показника надбавки за вислугу років з 50% до 45% відповідач зазначив, що у складі довідки від 22.04.2021 № 50 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , помилково визначено надбавку за вислугу років у розмірі 45% замість 50%. Зауважено, що відповідачем складено та надано позивачу нову довідку № 183 від 06.08.2021 про розмір грошового забезпечення, в якій враховано надбавку за вислугу років у розмірі 50%.

Крім того, з дня набрання чинності Законом № 1150 (25.03.2021) ДФС, її територіальні органи та податкова міліція припинили виконання функцій органу виконавчої влади визначених постановою КМУ № 1200, і з 01.01.2022 не мають жодних штатних одиниць. На сьогоднішній день комісія з реорганізації ТУ ДФС у Запорізькій області не є уповноваженим структурним підрозділом на який Міністерствами та іншими органами влади покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для перерахунку пенсії документів. Комісія з реорганізації ГУ ДФС у Запорізькій області здійснює повноваження виключно щодо управління справами в частині забезпечення здійснення заходів пов`язаних з реорганізацією або ліквідацією відповідного органу виконавчої влади або територіального органу у відповідності до Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.10,2011 № 1074. Враховуючи все вищевикладене та зважаючи на те, що зобов`язання, що випливає зі справи, не стосується функцій ГУ ДФС у Запорізькій області, зазначаємо, що у ГУ ДФС у Запорізькій області не має повноважень видати довідку про розмір грошового забезпечення для проведення перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 . З наведених підстав просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Третьою особою в поясненнях на позовну заяву від 13.08.2021 (вх. № 46425 від 16.08.2021) зазначено, що вимога видати оновлену довідку про грошове забезпечення з урахуванням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів у відсоткових розмірах, не менше тих, з яких обчислювався основний розмір пенсії до 01.03.2018, надбавки за особливі умови праці 50%, особливі умови, кваліфікацію в розмірі 100% та надбавки за таємність 15% та повернення показника надбавки за вислугу років 50% є протиправною та безпідставною. Просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

На вимогу суду від 15.10.2024 відповідачем та третьою особою надані витребувані судом письмові докази, яким в подальшому, судом буде надана відповідна оцінка.

Станом на час розгляду справи відповіді на відзив та заперечення до суду не надійшло. Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.8 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з частиною 4 статті 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з частини 4 статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є громадянином України, має статус пенсіонера та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області й отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України № 2262-ХІІ, що підтверджується копією паспорта громадянина України НОМЕР_1 виданого Жовтневим РВ УМВС України в Запорізькій області від 18.05.2002 (а.с.14-15).

29.03.2021 ОСОБА_1 звернувся з заявою до ГУ ДФС у Запорізькій області з проханням скласти довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення , які він отримував у березні 2018 року при звільненні, та які внесені до його грошового атестату виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.04.2019. Також, надіслати довідку до ГУПФ в Запорізькій області (а.с.16).

На заяву відповідача, 22.04.2021 Головним управлінням ДФС у Запорізькій області виготовлена довідка № 50 з зазначенням наступних складових грошового забезпечення: посадовий оклад 6 910 грн; оклад за військовим (спеціальним) званням капітан 1270 грн; надбавка за вислугу років (45 відсотків) 3681,00 грн.; премія (10 відсотків) 691 грн; індексація 71,08 грн. та разом з супровідним листом № 22/08-97-09-21 направлена ОСОБА_1 (а.с.23-24).

Крім того, ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області щодо пенсійного забезпечення та 30.05.2021 йому надані копії документів з пенсійної справи (висновок про призначення пенсії, грошовий атестат, довідка про доходи за 2001-2003 роки, довідка про складові грошового забезпечення, що враховуються для перерахунку пенсії), з листом роз`яснення дій ГУПФ України в Запорізькій області (а.с.18-22).

Не погодившись зі складовими наданої відповідачем довідки від 22.04.2021 № 50, а саме не включенням до складу грошового забезпечення для перерахунку пенсії надбавки за особливі умови праці (постанова КМУ № 1592 п.4.2) в розмірі 50%; надбавки за особливі умови, кваліфікацію (Указ № 575) в розмірі 100%; надбавки за таємність 15%, які вказані в його грошовому атестаті на момент звільнення та зменшенням показника надбавки за вислугу років з 50% до 45% ОСОБА_1 02.06.2021 повторно звернувся до ГУ ДФС у Запорізькій області з заявою в якій просив, в якій просив підготувати та направити до третьої особи оновлену довідку про розмір грошового забезпечення із включенням до неї надбавки за особливі умови праці (постанова КМУ № 1592 п.4.2) в розмірі 50% та надбавки за таємність 15% (а.с.17).

Листом від 22.06.2021 № 115/14/08-97-08 ОСОБА_1 повідомлено, що у Головного управління ДФС у Запорізькій області не має підстав для зазначення у довідці для перерахунку пенсії станом на 05.03.2019 видів грошового забезпечення за розмірами, які були встановлені позивачу при звільненні (а.с.25).

Вважаючи, бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи оцінку спірним відносинам, суд виходить з того, що відповідно до статті 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією в межах і відповідно до законів України.

Зокрема, статтею 8 Конституції України в Україні встановлено, що в країні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Крім цього, правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі регулюються законами України та підзаконними нормативними актами.

Тому, надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей регулює Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі Закон України № 2011-ХІІ).

Також, правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі регулює, зокрема Закон України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб № 2262-ХІІ (Далі Закон № 2262-ХІІ ).

Статтею 9 Закону України №2011-ХІІ визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно із частиною другою статті 9 Закону України № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять:

посадовий оклад, оклад за військовим званням;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина третя статті 9 Закону України № 2011-ХІІ).

Так, статтею 43 Закону України № 2262-ХІІ передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Процитована норма статті 43 Закону України № 2262-ХІІ міститься в розділі V «Обчислення пенсії», тобто в загальному розділі, та безпосередньо визначає складові грошового забезпечення для обчислення пенсій. При цьому під обчисленням слід розуміти процес отримання результату за допомогою дій над числами, кожне з яких є конкретним цифровим вираженням розміру складових грошового забезпечення.

Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 12.11.2019 у справі № 826/3858/18.

Питання перерахунку раніше призначених пенсій регламентовано статтею 63 Закону України № 2262-ХІІ, згідно із якою перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Отже, Кабінету Міністрів України, надано право на встановлення умов та порядку перерахунку пенсій, а також розміри складових грошового забезпечення для такого перерахунку.

Кабінет Міністрів України постановою від 13.02.2008 № 45 Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їх сімей» затвердив Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі Порядок № 45).

Пунктом 1 Порядку № 45 передбачено, що пенсії, призначені відповідно до Закону України № 2262-ХІІ, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Абзацом 1 пункту 5 Порядку № 45 в редакції постанови КМУ № 103 передбачено, що під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.

При цьому у Додатку 2 до Порядку № 45 міститься форма довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, яку постановою КМУ № 103 було викладено в новій редакції, в якій відсутні такі складові грошового забезпечення, як щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019, в адміністративній справі № 826/3858/18, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови КМУ №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45.

Як було зазначено вище, 30.08.2017 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 704, яка набрала чинності 01.03.2018 та якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, пунктом 2 якої установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Зокрема, цією постановою установлено такі додаткові види грошового забезпечення:

- надбавка за особливості проходження служби військовослужбовцям в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років, порядок та умови виплати якої визначається керівниками державних органів залежно від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних обов`язків за посадою (абзац четвертий підпункту 1 пункту 5 Постанови № 704);

- надбавка за службу в умовах режимних обмежень військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу (підпункт 6 пункту 6 Постанови № 704).

При цьому підпунктом 2 пункту 5 постанови КМУ № 704 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення.

Таким чином, з 05.03.2019 - з дня набрання чинності судовим рішенням у справі № 826/3858/18 виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом України № 2262-ХІІ, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення, оскільки з цієї дати ОСОБА_1 має право на отримання пенсії, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з постановою КМУ № 704 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України № 2262-ХІІ та статті 9 Закону України № 2011-ХІІ.

При цьому суд зазначає, що оскільки, судове рішення про визнання нечинним пунктів 1, 2 Постанови КМУ № 103 набрало законної сили лише 05.03.2019, то у відповідача виникає зобов`язання виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , визначеного станом саме на 05.03.2019, а не як помилково зазначає позивач 01.01.2018, у відповідності до вимог статей 43 та 63 Закону України № 2262-ХІІ, статті 9 Закону України № 2011-XII, з урахуванням посадового окладу, окладу за військове звання, надбавки за вислугу років, а також із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії для проведення з 01.04.2019 (першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії) перерахунку основного розміру пенсії.

Судом з матеріалів справи встановлено, що Головне управління ДФС у Запорізькій області, керуючись нормами Порядку № 45, з урахуванням рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 та постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019, постановою Верховного Суду від 12.11.2019 у справі № 826/3858/18 і рішення суду від 17.12.2019 по зразковій справі № 160/8324/19 Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, надіслало позивачу довідку № 50 від 22.04.2021 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії станом на 05.03.2019. із зазначенням наступних складових грошового забезпечення: посадовий оклад 6 910 грн; оклад за військовим (спеціальним) званням капітан 1 270 грн; надбавка за вислугу років (45 відсотків) 3 681,00 грн; премія (10 відсотків) 691 грн; індексація 71,08 грн.

Однак, спірним між сторонами є те чи має включатись в таку довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії відомості про надбавку за особливі умови праці 50%, надбавку за особливі умови, кваліфікацію 100%, надбавку за таємність 15%, та зменшення показника надбавки за вислугу років з 50% до 45%

Щодо позовної вимоги про включення до довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії відомості про надбавку за особливі умови праці 50%, надбавку за особливі умови, кваліфікацію 100%, суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що Порядок виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу податкової міліції, який визначає механізм нарахування та виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу податкової міліції, а також визначає форму та порядок видачі грошових атестатів затверджений наказом Міністерства фінансів України від 17.07.2018 № 616 (далі Порядок № 616).

Пунктом 2 даного Порядку № 616 передбачено: місячне грошове забезпечення - грошове забезпечення, встановлене на дату настання події, без урахування одноразових додаткових видів грошового забезпечення. При цьому до місячного грошового забезпечення премія включається у розмірі, нарахованому у місяці, що передує події.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 616, грошове забезпечення осіб начальницького складу податкової міліції (крім курсантів навчального закладу ДФС) складається з:

1) посадового окладу;

2) окладу за спеціальним званням;

3) щомісячних додаткових видів грошового забезпечення: надбавок за вислугу років, за особливості проходження служби, за спортивне звання, за почесне звання, за виконання функцій державного експерта з питань таємниць, за службу в умовах режимних обмежень; доплати за науковий ступінь доктора філософії (кандидата наук) або доктора наук; доплати за вчене звання; премій;

4) одноразових додаткових видів грошового забезпечення: матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань; допомоги для оздоровлення.

Відповідно до пп. 2,3,5,6,7 розділу 4 Порядку № 616 надбавка за особливості проходження служби виплачується особам начальницького складу податкової міліції (крім курсантів навчального закладу ДФС) з дня її встановлення.

Керівник ДФС та керівники її територіальних органів у межах асигнувань, що виділяються на утримання відповідних органів, мають право встановлювати надбавку за особливості проходження служби у розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за вислугу років залежно від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних обов`язків за посадою.

Надбавка встановлюється та виплачується на підставі наказу.

У разі несвоєчасного виконання завдань, погіршення якості роботи і порушення службової дисципліни надбавка за особливості проходження служби знімається або розмір її зменшується.

У разі недостатності фонду грошового забезпечення для проведення виплати надбавки її розмір переглядається.

Надбавку може бути переглянуто у бік як збільшення, так і зменшення або знято у тому самому порядку, в якому здійснюється її встановлення.

Таким чином, при вирішенні спорів про виплату надбавок і доплат, необхідно виходити з нормативно - правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно - правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути змінений) у випадках відсутності коштів у проведенні вказаних виплат, погіршення якості роботи і порушення службової дисципліни або з інших підстав передбачених в законі.

В своєму відзиві на позовну заяву, відповідачем пояснено, що надбавки за особливі умови праці 50%, особливі умови, кваліфікацію 100% та надбавка за таємність 15%, станом на дату формування довідки 05.03.2019, особовому складу ГУ ДФС у Запорізькій області не нараховувалась та не виплачувалась.

Отже суд провівши аналіз вищевказаних норм, та наявних письмових доказів, приходить до висновку, що відповідно на дату набуття позивачем права на отримання довідки для перерахунку пенсії, за рівнозначною посадою (начальник відділення оперативно-профілактичних заходів та безпеки відділу по боротьбі з корупцією та безпеки в органах державної податкової служби ДПА у Запорізькій області) такі надбавки, як надбавки за особливі умови праці 50%, особливі умови, кваліфікацію 100%, не виплачувались, отже, твердження позивача на необхідність їх відображення в довідці у відповідному проценті та грошовому еквіваленті є помилковими, і не мають законного підґрунтя.

З наведених підстав, позовні вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача по відмові у включенні у довідку про розмір грошового забезпечення додаткових видів грошового забезпечення вказаних в грошовому атестаті № 23 на момент його звільнення, з якого йому призначена пенсія та довідки № 116 від 27.03.2018, а саме: надбавки за особливі умови праці (постанова КМУ № 1592 п.4.2) в розмірі 50%, надбавки за особливі умови, кваліфікацію (Указ № 575) в розмірі 100%, та зобов`язання скласти та направити до Головного управління Пенсійного Фонду України оновлену довідку про розмір грошового забезпечення позивача із включенням вищезазначених надбавок - не підлягають задоволенню з підстав викладених судом в мотивувальній частині рішення.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача про не включення до довідки про грошове забезпечення складової - надбавки за таємність 15%, та зменшення показника надбавки за вислугу років з 50% до 45%, суд зазначає наступне.

З досліджених витребуваних письмових доказах у відповідача вбачається, що при звільненні з податкової міліції у запас Збройних сил України за ст.64 «а» (за віком) ОСОБА_1 , виданий грошовий атестат № 23 від 21.03.2023. Даний документ містить в собі інформацію про те що, позивач за наказом ДПА у Запорізькій області № 314-о від 13.10.1998 встановлена надбавка за таємність у відсотковому розмірі - 15% .

Крім того, з наданих третьою стороною витребуваних судом доказів, а саме: висновку про призначення пенсії за вислугу років згідно з законом України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового склад органів внутрішніх справ» від 09.04.1992 від 11.04.2003; розрахунку пенсії за вислугу років в пенсійній справі N/А 1618 від 26.04.2007 грошове забезпечення складало такі складові: 35% за вислугу років, 15% за таємність (робота з таємними виробами, носіями, документами).

Як зазначалось судом раніше, відповідно до пункту 3 Порядку № 616, до грошового забезпечення осіб начальницького складу податкової міліції (крім курсантів навчального закладу ДФС) входить щомісячні додаткові види грошового забезпечення: надбавок за вислугу років, за особливості проходження служби, за спортивне звання, за почесне звання, за виконання функцій державного експерта з питань таємниць, за службу в умовах режимних обмежень; доплати за науковий ступінь доктора філософії (кандидата наук) або доктора наук; доплати за вчене звання; премій.

Отже, не включення відповідачем у довідці № 50 від 22.04.2021 до складової грошового забезпечення як надбавки в 15% за таємність, є протиправною, та безпідставною. З таких підстав, позовні вимоги в частині визнання протиправними дії відповідача по відмові позивачу у включенні в довідку про розмір грошового забезпечення додаткових видів грошового забезпечення вказаних в грошовому атестаті № 23 на момент його звільнення, з якого йому призначена пенсія та довідки № 116 від 27.03.2018, а саме надбавки за таємність 15%; та зобов`язати відповідача скласти та направити відповідну довідку про грошове забезпечення позивача до третьої особи для перерахунку пенсії з 01.01.2018 (з урахуванням в довідці відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення у відсоткових розмірах, не менше тих, з яких обчислювався основний розмір пенсії позивача до 01.03.2018, надбавка за таємність 15%., підлягають задоволенню.

Щодо визнання протиправними дій відповідача щодо зменшення у довідці показника надбавки за вислугу років з 50% до 45%, суд зазначає наступне.

З наданих на вимогу суду письмових доказів відповідачем, судом встановлено, що ОСОБА_1 при звільненні отримав грошовий атестат № 23 від 21.03.2003, яким встановлено, що: «…. Відсоткову надбавку за вислугу років у розмірі 35%; Вислуга років ОСОБА_1 станом на 01.10.1998 наказом ДПА у Запорізької області № 314-о від 13.10.1998 визначена 14 років 02 місяці 28 днів…..».

З наказу по особовому складу № 45-о від 13.03.2003 вбачається, що «… вислуга років на день звільнення складає: календарна 26 років 01місяць 00 днів; у пільговому обчисленні -28 р.11 м.00 дн. Підстава наказ ДПА України № 287-о від 12.03.2003….».

Також, за висновком комісії ДПС у Запорізькій області про стаж для виплат винагороди за вислуги років та стаж оголошено наказом № 278-о від 12.12.2012 ОСОБА_1 було встановлено стаж служби для виплати винагороди за вислугу років станом на дату звільнення зі служби на 13.03.2003 - 26 років 01 місяць 00 днів.

Крім того, з наданих третьою особою, довідок про перерахунок пенсії ОСОБА_1 : на 01.05.2018 на 01.07.2021 процентна надбавка за вислугу років становить 50%; тоді як в подальшому: на 01.03.2022, на 01.03.2023, на 01.03.2024 процентна надбавка за вислугу років становить 45%.

Отже, враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку що, відповідачем, було помилково та протиправно зменшено даний показник з 50% на 45 % у довідці № 50 від 22.04.2021.

Натомість, суд зауважує, що у відзиві на позовну заяву відповідачем, визнаний факт помилкової вказівки 45% надбавки за вислугу років, замість 50%, та в матеріалах справи міститься довідка № 183, яка видана відповідачем позивачу від 06.08.2021 про розмір грошового забезпечення (а.с. 57-61). У вказаній довідці відповідачем помилку усунено та враховано надбавку за вислугу років у розмірі 50%. Позивачем будь-яких заперечень, та зауважень даного факту, суду не надано.

З таких підстав позовні вимоги, в частині визнання протиправних дій відповідача по відмові позивачу у включенні в довідку про розмір грошового забезпечення додаткових видів грошового забезпечення вказаних в грошовому атестаті № 23 на момент його звільнення, з якого йому призначена пенсія та довідки № 116 від 27.03.2018, а саме зменшення показника надбавки за вислугу років з 50% до 45% та зобов`язання відповідача скласти та направити відповідну довідку про грошове забезпечення позивача до третьої особи для перерахунку пенсії з 01.01.2018 (з урахуванням в довідці відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення у відсоткових розмірах, не менше тих, з яких обчислювався основний розмір пенсії позивача до 01.03.2018, повернення показника надбавки за вислугу років - 50%, задоволенню не підлягають.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч.ч.1, 2 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно положень ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Іншого порядку розподілу судових витрат КАС України не передбачено.

Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року № 5076-VI передбачає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, суд зазначає, що при вирішенні питання про відшкодування витрат враховані критерії, відповідно до яких визначається розмір витрат на оплату послуг адвоката, встановлені частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як встановлено судом, між Замовником ОСОБА_2 та адвокатом Рижовим М.Г. укладено договір про надання правничої допомоги б/н від 02.06.2021.

Сума послуг за попереднім розрахунком від 265.06.2021 становить 3 000 грн.

Відповідно до акту приймання передачі наданих послуг вартість послуги наданою адвокатом становить 3 000 ( три тисячі) грн.

Також, позивачем надано квитанцію від 25.06.2021 про сплату послуг у наданні правової допомоги на загальну суму 3 000 грн.

За правилами оцінки доказів, встановлених ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що позов позивача підлягає задоволенню, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумним та виправданим, що передбачено у ст. 30 Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

При вирішенні питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правничою допомогою, суд враховує, що дана справа в силу пункту 2 частини 6 статті 12 КАС України є справою незначної складності.

Таким чином, суд вважає, що визначена адвокатом сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, за результатами розгляду справи не є належним чином обґрунтованою та завищеною у контексті дослідження обсягу фактично наданих ним послуг із урахуванням складності справи, кількості витраченого на ці послуги часу, та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг і витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

З огляду на те, що предметом розглядуваного спору, є справа незначної складності, обсяг наданих послуг адвокатом, виходячи з критерію розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу та те, що заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу є неспівмірною з вимогами, які заявлені у позовній заяві, суд вважає, що розмір вказаних витрат має бути зменшений до 2 500,00 гривень.

Стягнення витрат на правову допомогу у вказаній сумі суд вважає цілком співмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг.

За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 500,00 грн.

Згідно із частинами 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В силу положень статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Ухвалюючи це судове рішення, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд зважує на його ефективність з точки зору статті 13 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» та враховує положення «Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень», прийняті Комітетом Міністрів 11.03.1980, а саме суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Відповідно до частини 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами статті 74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями статті 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

З наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення позовних вимог, з мотивів та обґрунтування наведених судом вище.

Відповідно до п.5 ч. 1 ст. 244 Кодексу адміністративного судочинства України під час ухвалення рішення суд вирішує питання судових витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов задоволено частково судові витрати понесені позивачами підлягають відшкодуванню в сумі 536,80 грн, тобто пропорційно розміру задоволених вимог за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області

Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись статтями 2,86,94,159-163,167,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, ) третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Запорізькій області про відмову ОСОБА_1 у включенні в довідку про розмір грошового забезпечення додаткових видів грошового забезпечення вказаних в грошовому атестаті № 23 на момент його звільнення, з якого йому призначена пенсія та довідки № 116 від 27.03.2018, а саме: надбавки за таємність 15%.

Зобов`язати Головного управління ДФС у Запорізькій області скласти та направити відповідну довідку про грошове забезпечення позивача до Головного Управління пенсійного фонду України в Запорізькій області для перерахунку пенсії з 01.01.2018 (з урахуванням в довідці відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення у відсоткових розмірах, не менше тих, з яких обчислювався основний розмір пенсії позивача до 01.03.2018,) надбавки за таємність 15%.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДФС у Запорізькій області судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 536,80 грн, та витрати на правову допомогу у розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) грн 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано суддею 16 травня 2025 року.

Суддя Р.В. Сацький