Справа № 362/1332/25
Суддя: Лебідь-Гавенко Г. М.
Дата ухвалення: 2025-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №362/1332/25
Провадження 2-а/362/24/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" квітня 2025 р. суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Лебідь-Гавенко Г.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, Терещенко Андрія Ростиславовича про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху,

в с т а н о в и в:

25.02.2025 року позивач звернувся до суду з указаною позовною заявою з вимогою визнати протиправними дії поліцейського відділення поліції № 3 (с. Данилівка) Фастівського району Київської області старшого сержанта поліції Терещенка А.Р. стосовно винесення постанови про адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4101921 від 18.02.2025 року щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП з накладанням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. та скасувати постанову серії ЕНА № 4101921 від 18.02.2025 року, закрити справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 18.02.2025 року поліцейським відділення поліції № 3 (с. Данилівка) Фастівського району Київської області старшим сержантом поліції Терещенком А.Р. відносно позивача було винесено постанову серії ЕНА №4101921 про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. за порушення вимог п. 8.4. ПДР, а саме не виконання вимог дорожнього знаку 2.2 (проїзд без зупинки заборонено). Вважає, що постанова є незаконною, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, не відповідає обставинам справи, підлягає скасуванню. Зазначає, що 18.02.2025 року о 18:39 він керував автомобілем Jeep Cherokee д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по вул. Б. Хмельницького в с. Глеваха в напрямку залізнодорожного переїзду. Під`їжджаючи до блок-посту, за 8-10 метрів позивач пригальмував до повної зупинки авто та одразу розпочав рух, оскільки позаду також рухались автомобілі. Проїжджаючи блок-пост Попович М.М. був зупинений сержантом поліції, який повідомив про порушення ПДР, після чого склав оскаржувану постанову. Позивач зазначає, що йому не було роз`яснено прав, не надано доказів винуватості у вчиненні правопорушення. Після винесення постанови працівником поліції було надано для перегляду запис з відеокамери, з якої порушення ПДР не вбачається, дорожній знак 2.2 перед блок-постом відсутній. Крім того, на відео не видно номерного знаку авто та обличчя водія. Відповідачем у постанові не було зазначено відомостей про долучення будь-яких доказів. Оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26.02.2025 року справу прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Зобов`язано відповідача подати до суду належним чином засвідчену копію постанови серії ЕНА № 4101921 від 18.02.2025 року, а також усі документи (відомості), на підставі яких винесена зазначена постанова, записи відеореєстраторів (портативних відеореєстраторів), на яких зафіксовано виявлення правопорушення та розгляд справи про адміністративне правопорушення.(а.с. 163).

11.03.2025 року від відповідача Головного управління Національної поліції в Київській області надійшов відзив на позовну заяву, у задоволенні позову просять відмовити. Зазначають, що дорожній знак 2.2 «проїзд без зупинки заборонено» відноситься до групи знаків пріоритету та забороняє проїзд без зупинки серед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а у разі, коли вона відсутня, перед знаком. Відповідно до відеозапису реєстратора, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом в зоні дії дорожнього знаку 2.2 «проїзд без зупинки заборонено», не виконав повної зупинки транспортного засобу, здійснивши зупинку вже після проїзду зони дії дорожнього знаку 2.2 «проїзд без зупинки заборонено». Таким чином, поліцейський правомірно дійшов висновку про скоєння позивачем адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Постанова відповідає вимогам Закону, позивачу роз`яснено його права, повідомлено зміст правопорушення, оголошено рішення (а.с. 167-172).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14.03.2025 року повторно зобов`язано відповідачів подати до суду належним чином засвідчену копію постанови серії ЕНА № 4101921 від 18.02.2025, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 КУпАП , а також усіх документів (відомостей), на підставі яких винесена зазначена постанова, записи відеореєстраторів (портативних відеореєстраторів), на яких зафіксовано виявлення правопорушення та розгляд справи про адміністративне правопорушення (а.с. 180).

14.03.2025 року від відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, проти позовних вимог заперечує. Зазначає, що 18.02.2025 року о 18 год. 36 хв. в межах блок-посту по вул. Б. Хмельницького, Фастівського району Київської області було виявлено транспортний засіб Jeep Cherokee д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , який не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «проїзд без зупинки заборонено» та здійснив проїзд, чим порушив вимоги п. 8.4 ПДР України порушення вимог дорожніх знаків. Підійшовши до водія, належним чином представившись, пояснивши суть правопорушення, причину, підставу зупинки, було прийнято рішення про складання адміністративного матеріалу за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Усі усні доводи позивача були взяті до уваги при розгляді справи про адміністративне правопорушення, письмових пояснень позивач не надавав. Оскаржувана постанова прийнята з дотриманням вимог діючого законодавства, оголошена позивачу, запропоновано отримати під підпис її копію. Факт вчинення правопорушення зафіксовано на вуличну камеру відеоспостереження. Вважає, що ОСОБА_1 є винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП в повному обсязі. До відзиву надано диск з відеозаписом (а.с. 176-178, 185-187).

17.03.2024 на виконання вимог ухвали суду від 26.02.2025 року, 14.03.2025 року Головним управлінням Національної поліції в Київській області надано копію постанови серії ЕНА № 4101921 від 18.02.2025 року та відеозапис з портативного відеореєстратора (а.с.196-197).

17.03.2025 року позивач подав відповідь на відзив, зазначає, що відповідачем не було зафіксовано порушення ПДР на боді-камеру. Відеозапис, на який посилається відповідач здійснено з невідомого відеореєстратора, без ідентифікації, не надано документів сертифікації відеореєстратора та дозволу на його використання для фіксації. Крім того, з долученого відповідачем відеозапису не вбачається наявності на блок-посту дорожнього знаку 2.2 «проїзд без зупинки заборонено», доказів встановлення по вул. Б.Хмельницького в с. Глеваха дорожнього знаку 2.2. З огляду на викладене, позовні вимоги позивача є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню (а.с. 191-192).

Відповідно до ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Частиною 2 ст. 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч. 1 -5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом встановлено, що 18.02.2025 року о 18 год. 39 хв. поліцейським відділення поліції № 3 (с. Данилівка) Фастівського району Київської області старшим сержантом поліції Терещенком А.Р. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4101921, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.

У постанові зазначено, що 18.02.2025 року о 18 год. 36 хв. в с. Глеваха, вул. Б. Хмельницького, 1, водій, керуючи ТЗ Jeep Cherokee д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2. «проїзд без зупинки заборонено» та здійснв проїзд без зупинки, чим порушив вимоги пункту 8.4.б ПДР України порушення вимог дорожніх знаків, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 122 КУпАП (а.с. 200).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно, розсудливо та пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

За правилом пункту 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП).

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Статтею 251 КУпАП обумовлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Диспозицією частини першої статті 122 КУпАП установлена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимогдорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання регулює Закон України «Про дорожній рух», за змістом частин першої та п`ятої статті 14 якого учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. Учасники дорожнього руху, з-поміж іншого, зобов`язані, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, розділом 8 яких встановлено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до пункту 8.2 ПДР дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією.

За приписами пункту 8.4 ПДР дорожні знаки поділяються на групи: а)попереджувальні; 6) знаки пріоритету; в) заборонні; г) наказові; г) інформаційно-вказівні знаки; 2) знаки сервісу; е) таблички до дорожніх знаків. Відповідно до вимог дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а у разі, коли вона відсутня, перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.

В адміністративному судочинстві діє презумпція винуватості суб`єкта владних повноважень, яка полягає в тому, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 КАС України).

Разом з цим, така презумпція не звільняє позивача від передбаченого частиною першою зазначеної статті доведення належними, допустимими та достатніми доказами обставин, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.

Як уже зазначено, факт керування ОСОБА_1 указаним транспортним засобом у вказаний день, час і місце сторонами не оспорюються. Факт наявності знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» на відповідній ділянці дороги перед стаціонарним блокпостом та факт невиконання ОСОБА_1 вимог знаку 2.2 «проїзд без зупинки заборонено», підтверджується наданим відповідачем відеозаписом. Зокрема, відповідно до відеозапису, наданого відповідачем, вбачається наявність указаного знаку та проїзд транспортного засобу без зупинки перед цим знаком.

Отже, аргументи позивача щодо протиправності притягнення його до адміністративної відповідальності є безпідставними.

При цьому, фактів допущення істотного порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення та невідповідності оспорюваної постанови вимогам закону, позивач не підтвердив і судом не встановлено, тому накладене оспорюваною постановою стягнення відповідає санкції частини першої статті 122 КУпАП.

За викладених обставин суд констатує наявність у даному випадку складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП, правомірність притягнення позивача до відповідальності згідно з оскаржуваною постановою та, відповідно, відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

У силу статті 139 КАС України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись Конституцією України, статтями 7, 9, 122, 251, 280 КУпАП, статтями 2, 6, 139, 244-246, 286 КАС України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, ОСОБА_3 про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його ухвалення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Київській області, , адреса: 01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15.

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_3 .

Текст рішення складено 28.04.2025 року.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко