Справа № 336/2113/25
Суддя: Коваленко П. Л.
Дата ухвалення: 2025-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №: 2-а/336/53/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Коваленка П.Л., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Москаленко Ю.В. в інтересах позивача засобами поштового листування 04.03.2025 звернувся до суду із зазначеним позовом, просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА №4099305 від 18.02.2025, винесену поліцейським патрульної поліції УПП в Запорізькій області ДПУ НПУ про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, провадження у справі закрити, судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позову представником позивача зазначено, що 18.02.2025 він сів в автомобіль ВАЗ2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився на вул. Жуковського у м. Запоріжжі, щоб переїхати на ньому на вул. Гоголя задля загрузки речей, увімкнув сигнал повороту та почав маневр. Проїхавши 200 метрів позивача наздогнали працівники поліції, включили сигнал зупинки та після того як позивач зупинився, повідомили йому що він скоїв адміністративне правопорушення, а саме: зупинився у недозволеному місці. Працівниками поліції було складено відносно позивача постанову про адміністративне правопорушення ЕНА №4099305 від 18.02.2025, яку позивач вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.03.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, витребувано у відповідача матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за оскаржуваною постановою.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, а також витребувані судом матеріали: а саме копію постанови серії ЕНА№4099305 від 18.02.2025 та диск з відеозаписом. У відзиві представник відповідача просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, оскільки правопорушення мало місце та підтверджується відеозаписом, долученим до відзиву. Також, зазначив, що витрати на правову допомогу є безпідставними та необґрунтованими, а також такими що не підтверджені відповідними доказами (не підтверджена сплата витрат на оплату послуг адвоката), а тому у їх задоволенні має бути відмовлено в повному обсязі.

У відповіді на відзив представник позивача наголосила, що позивач не керував автомобілем та не зупинявся в місці вимоги дорожнього знаку «Зупинку заборонено», окрім того автомобіль був зупинений в зоні, на яку дії будь-яких обмежувальних знаків не розповсюджувались. Звертає увагу суду, що відповідачем не доведено наявність дій, які могли б мати склад адміністративного правопорушення, вчинення цих дій саме позивачем та не доведено, що позивач є суб`єктом відповідальності за вказане правопорушення. До відповіді на відзив представником позивача долучено диск з відеозаписом, на якому зафіксований рух автомобіля до місця, де, як вказано в оскаржуваній постанові було зупинено транспортний засіб з порушенням вимог дорожнього знаку «Зупинку заборонено». Під час руху автомобіля, згідно з відеозаписом, водій здійснює зупинку на тому самому місці, не порушуючи при цьому жодних забороняючих знаків.

За нормою ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Із врахуванням вимог ч. 6 ст. 262 КАС України, оскільки характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, підстав для такого здійснення розгляду справи за ініціативою суду не встановлено.

Розглянувши позовну заяву, всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши наявні письмові докази, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 41 Закону України «Про дорожній рух» питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а згідно зп.1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктами 3, 8, 11 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань: вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 222 КУпАП органи Національної поліції, серед іншого, розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху (ч. 1 ст. 127 КУпАП, зокрема). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4099305, 18 лютого 2025 року о 12 годині 46 хвилин, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34. «Зупинку заборонено», здійснив зупинку в зоні дії знаку, чим порушив п. 8.4.в. ПДР України , чим вчинив адміністративне правопорушення за ч. 1. ст. 122 КУпАП. На ОСОБА_1 постановою накладено штраф у розмірі 340,00 гривень.

Оцінюючи правомірність рішення відповідача в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, суд виходить з такого.

Відповідно до п. 8.4.а Правил дорожнього руху, заборонні знаки встановлюють або скасовують певні обмеження в русі. Знаком 3.34 відповідно до додатку 1 до Правил дорожнього руху забороняється зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу). Зона дії знаків 3.1-3.15, 3.19-3.21, 3.25, 3.27, 3.29, 3.33-3.37 від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним.

Відповідно до п. 8.2.1 дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.

Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.

Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини.

В диспозиції ч. 1 ст. 122 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За правилами ч. ч. 1, 3 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Пунктом 24 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі № 338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням Правил дорожньогоруху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст.251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події тощо.

Також Верховний Суд в постанові від 23.10.2019 у справі № 357/10134/17 звертає увагу на приписи статті 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву та відео з нагрудної камери поліцейського, на якому, як зазначає відповідач зафіксований факт правопорушення. Однак, дослідивши зазначений відеозапис, суд встановив, що на ньому не зафіксований факт керування та зупинки автомобілю у зоні дії заборонного знаку ОСОБА_1 .

Натомість, у відповіді на відзив, позивачем наданий відеозапис, на якому зафіксований рух автомобіля за маршрутом вул.Троїцька-вул.Залізнична-вул.Жуковського до місця зупинки транспортного засобу, на цьому відрізку дороги не встановлено заборонного знаку «Зупинку заборонено».

Таким чином, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, згідно з переліком ст. 251 КУпАП, що свідчили б про наявність викладеного в оскаржуваній постанові порушення або які б свідчили про те, що інспектором під час розгляду адміністративної справи здійснено заходи щодо збирання та оцінки цих доказів у встановленому законодавством порядку, у відео з нагрудної камери поліцейського не зафіксований та не підтверджений факт вчинення правопорушення, що свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої ним постанови.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

За наведених обставин суд вважає, що відповідач не надав суду жодних належних і допустимих, у розумінні ст. 72 КАС України, доказів, які б підтверджували правомірність винесення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та не спростував тверджень позивача щодо відсутності в його діях складу правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є предметом спору між сторонами та не може розглядатись як доказ, за відсутності інших доказів на підтвердження обставин, вказаних в оскаржуваній постанові (постанова Верховного суду від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17, провадження №К/9901/15804/18).

Беручи до уваги наведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, а отже, про необхідність їх задоволення.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, з врахуванням з`ясованих фактичних обставин по справі та досліджених доказів, суд приходить до висновку, що оспорювана постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Щодо заявленої вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача, то така вимога фактично охоплюється вимогами про скасування оскаржуваної постанови, а тому додаткового вирішення не потребує, через що в цій частині заявлений позов задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат по справі слід здійснити відповідно до ст. 139 КАС України та Закону України «Про судовий збір».

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання вказаної позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 605,60 гривень, який підлягає компенсації на його користь за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції, оскільки відповідачем у справі виступає Управління патрульної поліції в Запорізькій області, яке є структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції, шляхом стягнення зазначеної суми.

В частині позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у сумі 7500,00 гривень, суд вважає за необхідне відмовити, у зв`язку із недоведеністю, оскільки позивачем в підтвердження здійснення таких витрат не надано жодного доказу їх оплати. До матеріалів справи долучено Договір про надання юридичної допомоги від 28.02.2025 та Акт приймання-передачі виконаних послуг №1 від 18.03.2025, відповідно до умов якого оплату гонорару Замовник зобов`язується здійснити протягом 10 днів з моменту підписання акту приймання-передачі наданих послуг. Проте, як вже зазначалось, доказів оплати суду не надано.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст .2, 9, 77, 241 - 246, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕНА №4099305 від 18.02.2025, винесену поліцейським патрульної поліції УПП в Запорізькій області ДПУ НПУ про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Запорізькій області в особі Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, код за ) на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, , адреса місцезнаходження: 69057, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 96.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Копію рішення суду невідкладно надіслати учасникам справи.

Суддя П.Л.Коваленко