Справа № 240/21593/24
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2025-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2025 року м. Житомир

справа № 240/21593/24

категорія 106020000

Житомирський окружний адміністративний суд

у складі судді Горовенко А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул.Лятошинського Бориса, 5, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць за липень 2022 року, а також додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень за вересень та жовтень 2022 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць за липень 2022 року, а також додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень за вересень та жовтень 2022 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , однак за вересень 2022 року та жовтень 2022 року, відповідач протиправно не нарахував додаткову винагороду у розмірі 100000 грн пропорційно в розрахунку на місяць.

Також вказує, що у липні 2022 року позивачу не виплачено додаткову винагороду в розмірі 30000 грн пропорційно в розрахунку на місяць.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати додаткової винагороди та одноразової грошової допомоги при звільненні, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 02.12.2024 провадження у справі відкрито. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

08 квітня 2025 року відповідач надіслав до суду відзив на позовну заяву та клопотання про поновлення пропущеного з поважним причин процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву.

Дослідивши доводи клопотання, суд вважає за можливе поновити відповідачу строк на подання відзиву та приймає такий відзив до розгляду.

У відзиві на позовну заяву Військова частина НОМЕР_1 просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування своєї правової позиції зазначає, що позивач не прибув з відпустки та був відсутній на військовій службі, тому не було виплачено відповідно до наказу від 04.08.2022 №2232 додаткову винагороду за липень 2022 року, як це передбачено пунктом Пунктом 9.4. Доручення №912/з/29.

Крім того, позивач самовільно залишив військову частину, тому не було виплачено відповідно до наказу від 04.11.2022 №4995 додаткову винагороду за жовтень 2022 року як це передбачено пунктом Пунктом 9.4. Доручення №912/з/29.

Також зауважує, що повернення протоколу про адміністративне правопорушення та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача жодним чином не ототожнюється з відсутністю у діях позивача ознак дисциплінарного проступку.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суд розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України у складі Військової частини НОМЕР_1 з 08.05.2022, що не заперечується відповідачем.

Відповідно до довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України №5213 від 24.05.2024 ОСОБА_1 брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в період з 08.08.2022 по 16.09.2022, з 17.09.2022 по 27.10.2022, 01.11.2022 по 14.11.2022, з 29.02.2023 по 11.02.2023 в селищі Дружба, Донецької області, н.п.Дубово-Василівка Донецької області.

Згідно з довідкою №2504 від 04.06.2024 щодо виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 №168, додаткова грошова винагорода не виплачувалась позивачу:

- за липень 2022 року на підставі наказу №2037 від 24.07.2022 (СЗЧ);

- за вересень 2022 року на підставі наказу №3710 від 04.10.2022 (невиконання наказу);

- за жовтень 2022 року на підставі наказу №4688 від 27.10.2022 (СЗЧ).

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати додаткової грошової винагороди за липень 2022 року у розмірі 30000 грн, та за вересень 2022 року і жовтень 2022 року у розмірі 100000 грн, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон України №2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану" від 24.02.2022 №64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на30 діб, строк дії якого продовжено: з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб (указ Президента України від 14.03.2022 №133/2022); з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб (указ Президента України від 18.04.2022 №259/2022); з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб (указ Президента України від 17.05.2022 №341/2022).

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв Постанову №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова №168).

Відповідно до пункту 1 Постанови №168 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 Постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування, застосовується з 24.02.2022.

Постанова №168 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачала, що у разі безпосередньої участі військовослужбовців Збройних Сил у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів військовослужбовцями права на отримання збільшеної до 100000,00грн додаткової винагороди, пропорційно часу участі у таких діях та заходах. За інші періоди несення служби військовослужбовці Збройних Сил передбачала отримання додаткової винагороду в розмірі 30000,00 гривень.

У контексті наведеного слідує висновок, що сам факт виконання військовослужбовцями обов`язків військової служби (несення військової служби), без виконання умов визначених Постановою №168, не покладає на відповідача обов`язок видавати наказ про нарахування та виплату позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі 100000 грн або 30000 грн.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі - Порядок №260).

Згідно з пунктом 2 вказаного Порядку, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Пунктом 3 Порядку №260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Відповідно до пункту 17 Порядку №260, на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, Міністром оборони України видано Окреме доручення від №248/1298 від 25.03.2022.

В подальшому, 23.06.2022 Міністром оборони України було прийнято окреме доручення № 912/з/29 від 23.06.2022 про врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року (далі - Доручення №912/з/29).

Пунктом 2 Доручення №912/з/29 визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовців (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантом вищих військових навчальних закладів і військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти) встановити виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірах;

100 000 гривень - військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у такихдіяхабо заходах);

30 000 гривень - іншим військовослужбовцям (із дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу військової частини у зв`язку зі звільненням з військової служби).

Пунктом 3 Доручення №912/з/29 визначено, що документальним підтвердженням безпосередньої участі військовослужбовців у бонових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії. у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи). про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Пунктом 5 Доручення №912/з/29 визначено, що виплата додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій - особовому складу військової частини).

Пунктом 9 Доручення №912/з/29 визначено, що до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 або 30 000 гривень не включати військовослужбовців, які:

- самовільно залишили військові частини, місця служби або дезертирували - за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства) вклю чаю чи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника) (Пункт 9.4. Доручення№912/з/29);

- відмовились виконувати бойові накази (розпорядження) - за місяць у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника) (Пункт 9.7. Доручення №912/з/29);

- вживали алкогольні напої (наркотичні та психотропні речовини) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибували на службу та/або виконували обов`язки військової служби в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) - за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошеного наказом командира (начальника) (Пункт 9.8. Доручення №912/з/29);

Пунктом 6 Доручення №912/з/29 передбачено, що накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

За таких обставин, документальне підтвердження виконання військовослужбовцями обов`язків військової служби (несення військової служби) є достатньою підставою для нарахування такому військовослужбовцю додаткової винагороди у розмірі 30000 грн.

Проте позбавлення такої виплати можливе, зокрема, у разі невиконання бойового наказу та самовільного залишення військові частини, місця служби або дезертирства.

Щодо невиплати позивачу додаткової грошової винагороди за липень та жовтень 2022 року, суд зазначає наступне.

Виходячи зі спірних правовідносин, суд враховує, що підставою для не виплати військовослужбовцю додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, за липень та жовтень 2022 року, став факт самовільного залишення солдатом ОСОБА_1 Військової частини НОМЕР_1 .

В свою чергу матеріали справи свідчать, що наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 24 липня 2022 року №2037 призначено службове розслідування по факту неприбуття з відпустки військовослужбовця військової служби за мобілізацією солдата ОСОБА_1 , оператора-далекомірника взводу протитанкових керованих ракет 2 стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 на підставі рапорту підполковника ОСОБА_2 №5919 від 24 липня 2022 року.

У порядку визначеному Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року №608, Військовою частиною НОМЕР_1 проведено службове розслідування за результатами якого складено акт службового розслідування.

На підставі акту видано наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 03.08.2022 №1329 «Про підсумки службового розслідування по факту не прибуття з відпустки військовослужбовця військової служби за мобілізацією солдата ОСОБА_1 , оператора-далекомірника взводу протитанкових керованих ракет 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 », згідно з яким, службовим розслідуванням встановлено, що 24 липня 2022 року о 07:30 під час перевірки особового складу взводу протитанкових керованих ракет 2 стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 , виявлено відсутність солдата ОСОБА_1 , який поїхав у відпустку за сімейними обставинами в АДРЕСА_1 , та без поважних причин не з`явився на службу в район УВО м. Київ.

Про причини відсутності на службі та своє місцеперебування військовослужбовець жодним чином не повідомив командування підрозділу та Військової частини НОМЕР_1 . Розшуковими заходами встановити місцеперебування військовослужбовця не вдалось. На телефонні дзвінки не відповідав. Рідні та близькі військовослужбовця на дзвінки не відповідали. Повернувся до місця розташування підрозділу поблизу АДРЕСА_2 солдат ОСОБА_1 01 серпня 2022 року приблизно об 11:00 годині, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та накладено дисциплінарне стягнення «Сувора догана».

Крім того, згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 27 жовтня 2022 року №4688 було призначено службове розслідування по факту самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_1 на підставі рапорту підполковника ОСОБА_2 №10000 від 27 жовтня 2022 року.

У порядку визначеному Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року №608, Військовою частиною НОМЕР_1 проведено службове розслідування за результатами якого складено акт службового розслідування.

На підставі акту та матеріалів службового розслідування видано наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 11.12.2022 №3086 «Про підсумки службового розслідування по факту самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_1 », згідно з яким, службовим розслідуванням встановлено, що 27 жовтня 2022 року військовослужбовець за мобілізацією солдат ОСОБА_1 , стрілець-помічник гранатометника 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 4 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 , в умовах воєнного стану, без поважних причин самовільно залишив військову частину. Прибув до місця розташування підрозділу у район зосередження 4 стрілецької роти у АДРЕСА_3 30 жовтня 2022 року. Був відсутній на службі 3 доби за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та накладено дисциплінарне стягнення «Сувора догана».

Відповідно до абз.9, 10 п.15 Розділу 1 Порядку №260 військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.

Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Абзацом 2 п.5 розділу XVI Порядку №260 визначено що військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються у випадках невиходу на службу без поважних причин - за місяць, у якому здійснено таке порушення.

Відповідно до п.14 Розділу XXXIV «Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану» до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які самовільно залишили військові частини, місця служби (дезертирували),- за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).

Крім того, з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, Міністром оборони України видано окреме доручення №912/з/29 від 23.06.2022.

Відповідно до ч.2 п.5 окремого доручення виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень або 30000 гривень здійснювати на підставі наказів командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) - особовому складу військової частини.

За містом п.9 окремого доручення визначено, що до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень або 30000 гривень не включати військовослужбовців, які: 9.4. Самовільно залишили військові частини, місця служби або дезертирували - за місяць, у якому здійснено порушення, та весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства) включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).

Суд акцентує увагу на тому, що згідно зі ст.88 Дисциплінарного Статуту військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк.

Водночас, матеріали справи не містять доказів того, що вищезазначені накази командира Військової частини НОМЕР_1 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності оскаржувалися ним або були скасовані в установленому законом порядку.

Крім того позивачем не оскаржуються вказані накази в межах розгляду даної адміністративної справи, а тому суд не досліджує питання правомірності наказів про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Жодних доводів та обґрунтування відсутності підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, матеріали справи не містять та суду не повідомлено.

Як наслідок, невиплата позивачу додаткової винагороди у розмірі 30000 грн у липні 2022 року та жовтні 2022 року за обставинами правопорушення, що мали місце у зазначені місяці, відповідно, відбулася за наявності обґрунтованих підстав.

Що стосується позбавлення додаткової винагороди внаслідок скоєння дисциплінарного правопорушення, то згідно зі ст.27 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення.

З огляду на вищезазначене, в даному випадку позбавлення додаткової винагороди військовослужбовця є похідними від накладення дисциплінарного стягнення за вчинений проступок та не є накладенням дисциплінарного стягнення, що не передбачене чинним законодавством.

Щодо підстав позбавлення позивача додаткової винагороди у розмірі 100000 грн за вересень 2022 року на підставі наказу №3710 від 04.10.2022 (невиконання наказу), суд зазначає наступне.

Як вже зазначалося, підставою для невиплати позивачу додаткової винагороди за липень, вересень та жовтень 2022 року, є накази командира військової, які не є предметом оскарження. Відтак, суд не надає їм правову оцінку.

Таким чином, оскільки накази, яким позивача позбавлено виплати додаткової винагороди та накладено дисциплінарне стягнення є чинними та ніким не скасовані, суд дійшов висновку про відсутність у позивача права на нарахування та виплату додаткової винагороди за липень, вересень та жовтень 2022 року. Відтак, відповідачем правомірно позбавлено позивача такої виплати.

Суд наголошує, що реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною виключно через неспростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя - з`ясування об`єктивної істини у справі.

Правильність саме такого тлумачення змісту ч.1 ст.77 та ч.2 ст.77 КАС України підтверджується правовим висновком постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 по справі №520/2261/19, де указано, що визначений ст. 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Таким чином, Військова частина НОМЕР_1 не порушувала вимоги чинного законодавства і чітко дотримувалась положень Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 та Окремого доручення Міністра оборони України №912/з/29 від 23.06.2022 року "Щодо врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 №168".

За правилами статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні возову.

У силу приписівст.139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір не підлягає відшкодуванню.

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , ідн. номер НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_5 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.В. Горовенко

Повний текст складено: 16 травня 2025 р.

16.05.25