Справа № 120/10431/24
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2025-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 травня 2025 року

м. Київ

справа №120/10431/24

адміністративне провадження №Зі/990/77/25

Суддя Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді Мацедонська В. Е.,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Мельник-Томенко Ж. М. від розгляду справи №120/10431/24 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21.10.2024 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.02.2025 у справі №120/10431/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства закордонних справ України про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства закордонних справ України про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 21.10.2024, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.02.2025, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_1 25.02.2025 подав касаційну скаргу до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 06.03.2025 касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21.10.2024 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.02.2025 у справі №120/10431/24 повернуто особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України.

02.04.2025 ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку вдруге подав касаційну скаргу на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21.10.2024 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.02.2025 у справі №120/10431/24, яка надійшла до Верховного Суду 10.04.2025.

Ухвалою Верховного Суду від 17.04.2025 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено, касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21.10.2024 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.02.2025 у справі №120/10431/24 залишено без руху, надано скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, а саме: 1) надання клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження із обґрунтуванням підстав для поновлення строку, підтверджених відповідними доказами; 2) надання документа про сплату судового збору у визначеному Судом розмірі; 3) надання касаційної скарги в новій редакції відповідно до кількості учасників справи, у якій навести належні обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктами 1 - 4 частини четвертої статті 328 КАС України, у взаємозв`язку із належним обґрунтуванням підпунктів "а" - "г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 цього Кодексу.

Скаржнику роз`яснено, що у разі невиконання вимог цієї ухвали (в частині подання клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження) в установлений судом строк у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

12.05.2025 до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 щодо виконання ухвали від 17.04.2025, яка містить клопотання про відвід судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Мельник-Томенко Ж. М. від розгляду справи №120/10431/24.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: Мельник-Томенко Ж. М., Жука А. В., Мартинюк Н. М. від 14 травня 2025 року визнано необґрунтованим заявлений ОСОБА_1 відвід судді Мельник-Томенко Ж.М. у цій справі та на підставі положень частини четвертої статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України заяву про відвід передано на розгляд судді, який не входить до складу суду у цій справі.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 травня 2025 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Мельник-Томенко Ж. М. у справі № 120/10431/24 передано для вирішення судді Мацедонській В. Е.

Згідно з частиною восьмою статті 40 КАС України, суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження.

За текстом частин одинадцятої, дванадцятої статті 40 КАС України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Заявлений відвід скаржник обґрунтовує тим, що суддя Мельник-Томенко Ж. М., маючи залежність від Сьомого апеляційного адміністративного суду, а також від Вінницького окружного адміністративного суду, свідомо своїми ухвалами щодо безпідставного повернення касаційної скарги чинить тиск на касаційні скарги останнього з метою залишення в силі рішення своїх колег, з якими працювала.

У результаті перевірки судді Верховного Суду Мельник-Томенко Ж. М. скаржник виявив, що до 2019 року суддя постійно жила у Вінницькій області та працювала у Вінницькому окружному адміністративному суді, Вінницькому апеляційному адміністративному суді, а також в Сьомому апеляційному адміністративному суді, де мала колег, з якими товаришувала.

Так суддя Верховного Суду Мельник-Томенко Ж. М. та працівники Сьомого апеляційного адміністративного суду Біла Л. М. та Гонтарук В. М. спільно приймали рішення у справі 822/1460/15 від 30.06.2015 року. При цьому, у справі 120/1277/24 працівники Сьомого апеляційного адміністративного суду Біла Л. М. та Гонтарук В. М прийняли помилкову постанову, якою невірно було застосовано статтю 34 та 39 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Оскільки до розгляду касаційної скарги позивача був призначений саме суддя Верховного суду Мельник-Томенко Ж. М., яка має дружні стосунки з працівниками Сьомого апеляційного адміністративного суду Білою Л. М. та Гонтаруком В. М., які прийняли помилкову постанову, то скаржник має побоювання того, що суддя Мельник-Томенко Ж. М. може мати змову зі своїми колегами, з якими має досі стосунки, а також ухвалює будь-які ухвали з метою дочекатися, коли заявник не відреагує на ухвалу судді, після чого законно відмовить у відкритті касаційного провадження, таким чином рішення своїх колег залишить в силі.

Вирішуючи питання про наявність підстав для відводу судді Мельник-Томенко Ж. М. від участі у розгляді справи № 120/10431/24, Суд виходить з такого.

Підстави для відводу судді встановлені статтями 36 та 37 КАС України.

Зокрема, положення статті 36 КАС України передбачають випадки, коли суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу), а саме:

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, яка встановлює недопустимість повторної участі суддів в розгляді адміністративної справи.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Метою запровадження інституту відводу судді (суддів) є гарантування безсторонності суду, зокрема, запобігання упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з частиною третьою статті 39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

У цьому випадку, очевидним є те, що для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості існує необхідність довести стороною наявність відповідних суб`єктивних та об`єктивних критеріїв.

При об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. При цьому, вирішальним є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду.

Водночас Верховний Суд зазначає, що суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Особа, яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів і доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Отже, не може бути підставою для відводу суддів заява, яка містить лише припущення про існування відповідних обставин, непідтверджених належними і допустимими доказами.

Таким чином, відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів і доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Проаналізувавши аргументи, якими заявник обґрунтовує заявлений відвід судді Мельник-Томенко Ж. М. у справі №120/10431/24, вважаю, що доводи скаржника про необ`єктивність та упередженість є безпідставними, адже в заяві не наведено будь-яких конкретних фактів прояву суддею поведінки, яка б свідчила про його упередженість чи зацікавленість у результаті розгляду цієї справи.

Доводи заявника зводяться до суб`єктивних побоювань, які ґрунтуються на припущеннях з приводу майбутнього розгляду справи суддею Мельник-Томенко Ж.М., що не може бути підставою відводу судді.

Також, згідно з положеннями частини четвертої статті 36 КАС України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Отже, такі доводи заявника не можуть бути визнані обґрунтованими підставами для відводу та не можуть свідчити про необ`єктивність судді Касаційного адміністративного суду Мельник-Томенко Ж. М. під час розгляду цієї справи.

У той же час Верховний Суд наголошує, що не можуть бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Проаналізувавши доводи, наведені скаржником у заяві про відвід судді Мельник-Томенко Ж. М., Суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 не містить будь-яких об`єктивних доказів та доводів, які б підтверджували наявність обставин, що обґрунтовано викликають сумнів у неупередженості або необ`єктивності судді, зокрема таких, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості судді як з погляду «суб`єктивного критерію», так і з погляду «об`єктивного критерію».

При цьому інші підстави, передбачені статтями 36, 37 КАС України, які б унеможливлювали участь у розгляді справи судді Мельник-Томенко Ж. М. і викликали необхідність її відводу, відсутні.

З урахуванням зазначеного, заява ОСОБА_1 про відвід судді Мельник-Томенко Ж. М. задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 36, 39, 40 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Мельник-Томенко Ж. М. від розгляду справи №120/10431/24 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21.10.2024 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.02.2025 у справі №120/10431/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства закордонних справ України про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В. Е. Мацедонська