Справа № 495/6479/24
Суддя: Анісімова Н. Д.
Дата ухвалення: 2025-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/6479/24

Номер провадження 2-а/495/59/2025

06 березня 2025 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово судді Анісімової Н.Д.,

із участю секретаря судового засідання Кракатиця В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Білгород-Дністровському в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №111705 від 21.06.2024 року.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Одеського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, в якому просить: постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №111705 від 21.06.2024 року, на підставі якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 127-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 000 грн. скасувати та провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог

21 червня 2024 року о 15 годині 17 хвилин оперуповноваженим ВМЗК Одеського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України Поляковим І.В. була винесена постанова серії ББА №111705, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.127-4 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн.. В постанові зазначено, що 26 квітня 2024 року приблизно о 10 годині 30 хвилин в місті Білгород-Дністровському під час приймання практичного іспиту у громадянина ОСОБА_2 для отримання ним права керування транспортними засобами категорії D1, позивач порушив встановлений порядок приймання такого іспиту, чим скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.127-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Під час притягнення до адміністративної відповідальності оперуповноважений вважав, що практичний іспит приймався на автобусі марки IVEKO, номерний знак НОМЕР_1 невідповідної категорії D, однак іспит приймався на автобусі марки IVEKO TURBO DAILY, номерний знак НОМЕР_2 , який відповідав категорії D1.

Рух справи у суді

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської обасті від 18.07.2024 відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на те, що в ньому викладені усі обставини справи та просить його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на викладення позиції відповідача у відзиві на позову та просить у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши сторони, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 289 КУпАП встановлено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Судом встановлено, що оперуповноваженим Одеського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України капітаном поліції Поляковим І.В. 21.06.2024 року винесено постанову серії ББА №111705 відносно ОСОБА_1 , якою останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.127-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн.

З оскаржувальної постанови вбачається, що 26.04.2024 року о 10.34 год. в місті Білгород-Дністровському під час приймання практичного іспиту у громадянина ОСОБА_2 для отримання ним права керування транспортними засобами категорії D1, ОСОБА_1 порушив встановлений порядок приймання такого іспиту, чим скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.127-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.9 КУпАПадміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст.245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Частиною 1 ст.75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частина 2 ст.127-4 КУпАП передбачає відповідальність запорушення посадовими особами територіальних сервісних центрів Міністерства внутрішніх справ України встановленого порядку приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами або видачі посвідчення водія.

Таким чином норма ч.2 ст.127-4 КУпАП є бланкетною.

Зі змісту ч.2 ст.127-4 КУпАП вбачається, що її диспозиція містить банкетні норми, які не встановлюють певного порядкуприймання іспитів, а передбачають існування інших норм.

Згідно п.1 Розділу І Інструкції про порядок приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами та видачі посвідчень водія, затвердженої Наказом МВС від 07.12.2009 року № 515 (в редакції Наказу Міністерства внутрішніх справ №443 від 01.06.2023), ця Інструкція встановлює порядок приймання іспитів для отримання особами права керування транспортними засобами, оформлення, видачі, обміну, повернення, зберігання, анулювання та знищення національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія) територіальними сервісними центрами МВС (далі - ТСЦ МВС).

Статтею 283 КУпАП встановлено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Водночас об`єктивна сторона інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення описана в оскаржувані постанові як "допустив порушення вимоги п.5 розділу ІІ Інструкції про порядок прийняття іспитів для отримання права керування транспортним засобом, затвердженої наказом МВС від 07.12.2009 року №515", при цьому постанова не містить даних щодо конкретних дій/бездіяльності, вчинених ОСОБА_1 , способу їх вчинення, що є порушенням вимог ст. 9, 283 КУпАП.

Наведене у свою чергу унеможливлює встановлення об`єктивної сторони та як наслідок складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.127-4 КУпАП.

В контексті наведеного, суд звертає увагу, що відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого притягнуто до адміністративної відповідальності у вчинені кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою "внутрішнього переконання" чи системою "поза межами розумного сумніву", який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином, буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу осіб, що притягуються до відповідальності, які є ключовими поняттями для демократичної концепції судового розгляду.

Відповідно до положень ст.62 Конституції України всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачить на її користь.

У межах розгляду справи про адміністративне правопорушення суд не має права в порушення принципу змагальності та диспозитивності, принципу рівності сторін, перебирати на себе функції обвинувачення та виправити недоліки оскаржуваної постанови.

Отже, враховуючи викладене, суд вважає, що невідповідність спірної постанови як акта індивідуальної дії вимогам закону, у даному випадку вимогам ст.283 КУпАП, а також неможливість виправлення вищевказаного недоліку свідчить про її протиправність.

Під час розгляду справи суд враховує, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 08.07.2020 року (справа № 463/1352/16-а), та правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 08.07.2020 року (справа № 463/1352/16-а).

Також відповідачем не доведено та не підтверджено належними доказами факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст.127-4 КУпАП та як наслідок не доведено факт порушення позивачем встановленого порядку приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами або видачі посвідчення водія.

Таким чином, позовні вимоги позивача про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення за ознаками ч.2 ст.127-4 КУпАП про притягення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підлягають задоволенню із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 2, 5, 9, 72-79, 139, 241-246, 250, 255, 263, 268-272, 286, 295, 297 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Одеського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №111705 від 21.06.2024 року - задовольнити.

Скасувати постанову Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України серії ББА № 111705 від 21.06.2024 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.2 ст. 127-4 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 2 ст. 127-4 КУпАП - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду у відповідності до ст. 286 КАС України може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення складено 12.03.2025.

Суддя Н.Д.Анісімова