Справа № 280/1733/25
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2025-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

16 травня 2025 року Справа № 280/1733/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління Державної міграційної служби в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, 90, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Управління Державної міграційної служби в Запорізькій (далі відповідач), відповідно до якого позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області щодо відмови в прийнятті у ОСОБА_1 декларації про відмову від громадянства російської федерації.

- зобов`язати Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області прийняти у ОСОБА_1 декларацію про відмову від громадянства російської федерації та видати йому паспорт громадянина України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 11 серпня 2020 року був прийнятий до оформлення громадянства України, у зв`язку з чим був зобов`язаний протягом двох років припинити попереднє громадянство російської федерації. Однак, у зв`язку з початком військової агресії вказаної держави проти України та припинення консульських та дипломатичних відносин із нею, позивач був позбавлений можливості завершити процедуру виходу з громадянства російської федерації за допомогою її компетентних органів. Тому позивач будучи військовослужбовцем, який проходить військову службу у лавах Збройних сил України, звернувся до Головного управління Державної міграційної служби України в Запорізькій бласті із декларацією про відмову від іноземного громадянства у порядку, визначеному статтею 9 Закону України «Про громадянство України», проте відповідач двічі відмовив у її прийнятті. Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернулась до суду.

Ухвалою суду від 17 березня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Також, вказаною ухвалою судді від відповідача витребувано засвідчені належним чином копії усіх звернень позивача стосовно відмови від громадянства російської федерації та проханням видати йому паспорт громадянина України.

27 березня 2025 року представником відповідача до суду через особистий кабінет в підсистемі «Електронний суд» разом із витребуваними документами подано відзив на позов, який містить заперечення проти задоволення позову з огляду на те, що що іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство), повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Позивачем не здійснювалося жодних активних дій щодо припинення іноземного громадянство в період з 11 серпня 2020 року 07 травня 2022 року і також не було надано документів на підтвердження інших обставин, які відповідно до законодавства можуть бути підставою прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства за відсутності незалежної причини. Окрім того, вказує, що позивачем подана неналежної форми декларація про відмову від іноземного громадянства від 24 січня 2025 року, яка не відповідає формі 45 Наказу МВС №715, а тому у відповідача відсутні правові підстави приймати та розглядати її. У задоволенні позову просить відмовити.

Дослідивши матеріали справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є громадянином російської федерації, що підтверджується паспортом рф серії № НОМЕР_2 , виданим 12 листопада 2013 року ФМВС росії у Курській області у ЦАО м. Курськ та паспортом для виїзду за кордон № НОМЕР_3 , виданим 20 вересня 2012 року.

09 січня 2020 року позивач звернувся до Вознесенівського відділу у м. Запоріжжі УДМС у Запорізькій області із заявою про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням, відповідно до вимог частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України».

07 травня 2020 року УДМС України в Запорізькій області відносно ОСОБА_1 прийнято рішення про оформлення ним набуття громадянства України за територіальним походженням, відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України».

При оформленні набуття громадянства України у відповідності до вимог Закону України «Про громадянство» позивач взяв на себе зобов`язання припинити іноземне громадянство, з моменту реєстрації громадянином України, а саме до 07 травня 2022 року.

Враховуючи вищезазначене, позивачу видано посвідчення громадянина України серії НОМЕР_4 , виданим 11 серпня 2020 року терміном дії до 07 травня 2022 року.

13 січня 2023 року до УДМС в Запорізькій області позивачем подано заяву, відповідно до якої, посилаючись на пункт 3 частини 6 статті 8 Закону № 2235-ІІ, позивач подав декларацію про відмову від іноземного громадянства, як особа що установленому законодавством України порядку уклала контракт на проходження військової служби у Збройних Силах України.

Листом від 27 січня 2023 року УДМС в Запорізькій області позивачу надано надано роз`яснення, щодо необхідності виконання зобов`язання щодо припинення громадянства рф.

Не погодившись із вищезазначеною відповіддю УДМС в Запорізькій області позивач звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом в адміністративній справі № 280/1155/23.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 09 травня 2023 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2023 року, позов задоволено частково. Визнано протиправними дії УДМС України в Запорізькій області щодо відмови в прийнятті в ОСОБА_1 декларації про його відмову від громадянства рф. Зобов`язано відповідача повторно розглянути питання щодо прийняття декларації позивача про відмову від громадянства рф. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від від 19 грудня 2024 року рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 травня 2023 року змінено шляхом виключення з його мотивувальної частини висновку «Враховуючи вищевикладене, позивач мав повне право розраховувати на прийняття відповідачем декларації про відмову від іноземного громадянства, оскільки отримати документ про припинення громадянства російської федерації наразі не є можливим». В іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 травня 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2023 року залишено без змін.

На виконання вищезазначеного рішення суду УДМС у Запорізькій області повторно розглянуто заяву позивача від 13 січня 2023 року та подану до неї декларацію про відмову, та зважаючи на форму та зміст поданих документів, прийнято рішення про відмову в прийнятті декларації. Також, листом роз`яснено, що у разі надання позивачем інших підстав для подання декларації, визначених Законом України «Про громадянство України», УДМС у Запорізькій області розгляне їх відповідно до вимог чинного законодавства.

27 грудня 2023 року за вхід №У-42/6/2301-23 від ОСОБА_1 на адресу відповідача надійшло звернення від 21 грудня 2023 року щодо повторного прийняття поданої декларації за результатами розгляду судової справи.

12 січня 2024 року за вих.№У-42/6/2301-23/2301.2.4/7-24 УДМС у Запорізькій області на зазначену заяву повідомило позивача щодо відсутності підстави для прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства. Додатково позивача повідомлено про те, що зважаючи на обставини та надану інформацію під час судового розгляду, ОСОБА_1 може розглядатись, як особа, яка є громадянином держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором або державою-окупантом та зазнала переслідувань в країні своєї громадянської належності. Рекомендовано звернутись із заявою до відділу громадянства Департаменту консульської служби МЗС України, для можливого отримання відповідної довідки.

29 січня 2025 року за вхід. № У-10/6/2301-25 від ОСОБА_1 на адресу відповідача надійшла заява від 24 січня 2025 року, в якій він зазначає про неможливість отримання документа про відмову від іноземного громадянства у зв`язку припиненням роботи посольства російської федерації на території України та проходженням служби в Збройних Силах України, у зв`язку з чим будь-які візити до російської федерації є неможливими. До заяви додано документи про проходження військової служби та декларацію про відмову від іноземного громадянства від 20 січня 2025 року.

Листом відповідача від 12 лютого 2025 року за вих. № У-10/6/2301-25/2301.2.4/20-25 позивачу відмовлено у прийнятті декларації про відмову від іноземного громадянства. Також, вказаним листом позивача повідомлено, що додані до звернення копії документів не підтверджують факти, з якими Закон України «Про громадянство України» пов`язує наявність причин, які дають змогу подати декларацію про відмову від іноземного громадянства. Також, звернено увагу, що форма декларації про відмову від іноземного громадянства, яка долучена до листа, не відповідає формам та змісту, що затверджені Наказом МВС №715 від 16 серпня 2012 року, а також, Наказу МВС №989 від 28 грудня 2021 року. Запропоновано звернутись за продовженням строку дії тимчасового посвідчення громадянина України.

Не погодившись із відмовою відповідача у прийнятті декларації про відмову від іноземного громадянства позивач звернувся до суду з даним позовом.

Враховуючи, що рішення про відмову у принйтті декларації про відмову від іноземного громадянства від 28 грудня 2022 року, яка подавалась позивачем разом із заявою від 13 січня 2023 року вже було предметом розгляду адміністративної справи № 280/1155/23, предметом розгляду даної справи, з огляду на відсутність у прохальній частині позову дати декларації про відмову від російськового громадянстава, яка на думку позивача має бути прийнята відповідачем за наслідками розгляду адміністративної справи № 280/1733/25, з огляду на мотивувальну частину позову та додані до нього документи, предметом розгляду даної справи є правомірнійсть дій відповідача в частині відмови у прийнятті декларації про відмову від громадянства від 20 січня 2025 року, яка надавалась ОСОБА_1 разом із заявою від 24 січня 2025 року (вхід. № У-10/6/2301-25 від 29 січня 2025 року).

При вирішенні даного адміністративно-правового спору суд керується такими нормами права.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 4 Конституції України в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

За умовами пункту 2 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються громадянство, правосуб`єктність громадян, статус іноземців та осіб без громадянства.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб встановлено Законом України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року № 2235-III (далі - Закон № 2235-III).

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону № 2235-III, громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках; громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України; іноземець - особа, яка не перебуває в громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав; реєстрація громадянства України - внесення запису про набуття особою громадянства України спеціально уповноваженим на те органом у відповідні облікові документи; зобов`язання припинити іноземне громадянство - письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України; незалежна від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства - невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), документа про припинення громадянства (підданства) у встановлений законодавством іноземної держави термін (за винятком випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років від дня подання клопотання, якщо термін не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства за ініціативою особи чи якщо така процедура не здійснюється або вартість оформлення припинення іноземного громадянства (підданства) перевищує половину розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом в Україні на момент, коли особа набула громадянство України; декларація про відмову від іноземного громадянства - документ, у якому іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав.

За правилами частини другої статті 9 Закону № 2235-III умовами прийняття до громадянства України є, зокрема, подання декларації про відсутність іноземного громадянства (для осіб без громадянства) або зобов`язання припинити іноземне громадянство (для іноземців).

Іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту прийняття їх до громадянства України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Статтею 6 Закону № 2235-III закріплено підстави набуття громадянства України, зокрема, згідно з пунктом 2 частини першої якої громадянство України набувається за територіальним походженням.

Так, Запорізьким окружним адміністративним судом в межах адміністративної справи № 280/1155/23 встановлено, що в січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Вознесенівського районного відділу УДМС України в Запорізькій області із заявою про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням, у зв`язку із чим він попередньо зобов`язався припинити громадянство рф протягом двох років з моменту набуття громадянства України. За результатами розгляду цієї заяви, він набув громадянство України відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України», що слугувало підставою для видачі йому тимчасового посвідчення від 11 серпня 2020 року № НОМЕР_5 .

З урахувнаням положень сттаті 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Набуття громадянства України за територіальним походженням врегулювано статтею 8 Закону 2235-III.

Так, відповідно до частини першої статті 8 Закону 2235-III особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24.08.1991 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

У силу частини п`ятої статті 8 Закону № 2235-III іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство), повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Іноземці, які мають усі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання документа про припинення громадянства (підданства), але з незалежних від них причин не можуть отримати його, подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Відповідно до частини восьмої статті 8 Закону № 2235-III особа, яка набула громадянство України і подала декларацію про відмову від іноземного громадянства, зобов`язується повернути паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави. Вимога про взяття зобов`язання повернути паспорт іноземної держави не поширюється на осіб, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні.

Предметом спору у цій справі є визнання протиправних дій органу міграційної служби з приводу неприйняття у позивача декларації про відмову від громадянства рф, зобов`язання відповідача прийняти декларацію позивача про відмову від громадянства російської федерації та видати паспорт.

19 грудня 2021 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про громадянство України» щодо спрощеного набуття громадянства України окремими категоріями осіб» від 14 грудня 2021 року № 1941-ІХ .

Так, за новою редакцією статті 21 Закону № 2235-III рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 7, 8, 10-13, 15 цього Закону внаслідок подання неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування особою будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України, у тому числі невиконання зобов`язання, взятого особою у зобов`язанні припинити іноземне громадянство (підданство), в декларації про відмову від іноземного громадянства або в декларації про відсутність іноземного громадянства.

Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок № 215), який визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Пунктом 119 Порядку № 215 передбачено, що особам, які набули громадянство України та взяли зобов`язання припинити іноземне громадянство, видаються тимчасові посвідчення громадянина України. Після подання цими особами в установленому Законом порядку документа про припинення іноземного громадянства, їм замість тимчасових посвідчень громадянина України залежно від місця проживання видаються паспорти громадянина України або паспорти громадянина України для виїзду за кордон.

Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про громадянство України» щодо спрощеного набуття громадянства України окремими категоріями осіб» установлено, що право подати декларацію про відмову від іноземного громадянства у разі неможливості виконати зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство) мають особи, які набули громадянство України у період з 1 січня 2018 року до набрання чинності цим Законом та:

1) які в установленому законодавством України порядку проходять військову службу за контрактом у Збройних Силах України або які в установленому законодавством України порядку проходили військову службу за контрактом у Збройних Силах України, контракт яких припинено (розірвано), та звільнені з військової служби з підстав, передбачених підпунктами "а", "б" пунктів 1-3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу";

2) які мають визначні заслуги перед Україною або прийняття яких до громадянства країни становить державний інтерес для України;

3) які в установленому законодавством України порядку проходять військову службу у Збройних Силах України та нагороджені державною нагородою України;

4) є іноземцями з числа осіб, зазначених у частині двадцятій статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства";

5) які є громадянами держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором або державою-окупантом, що зазнали у країні своєї громадянської належності переслідувань через політичні переконання, що підтверджується документом, передбаченим цим Законом.

Наведене свідчить, що пунктом 2 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1941-IX законодавець виокремив окрему категорію іноземців, що отримали громадянство України у період з 01 січня 2018 року до набрання чинності цим Законом, які набули право подати декларацію про відмову від іноземного громадянства у разі неможливості виконати зобов`язання припинити іноземне громадянство (спрощена процедура).

В той же час, позивач, з урахуваннням наданих до суду разом із позовм документів, до вищезазначеної окремої категорії іноземців не належить, оскільки не зважаючи на проходження ОСОБА_1 військової служби починаючи з 25 лютого 2022 року, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту проходження ним служби за контрактом у Збройних Силах України.

З приводу нагородження позивача медаллю Міністра оборони України «За поранення» відповідно до наказу Міністра оборони України від 06 квітня 2024 року № 51, медаллю Православної церкви України «За жертовність і любов до України» відповідно до наказу Митрополита Київського і всієї України від 01 жовтня 2022 року № 5549, нагрудним знаком «Ветеран війни» та кількома грамотами, фотокопії яких містяться в матеріалах справи, суд зазначає наступне.

Встановлення статусу особи, яка має особливі заслуги перед Україною встановлюються Законом України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною» з урахувнанням статті 1 якого особами, що мають особливі заслуги перед Україною, вважаються: особи, нагороджені орденом Героїв Небесної Сотні, Герої Радянського Союзу, повні кавалери ордена Слави, особи, нагороджені чотирма і більше медалями За відвагу, а також Герої Соціалістичної Праці, удостоєні цього звання за працю в період Другої світової війни. Особами, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, вважаються також особи, які брали безпосередню участь у захисті суверенітету та територіальної цілісності України та яким, починаючи з 2014 року, присвоєно звання Герой України з врученням ордену Золота Зірка.

З урахуванням вищезазначеного, позивач не віднесений до іноземців, які мають визначні заслуги перед Україною, та які мають можливість пройти спрощену процедуру набуття громадняства.

Інших документів, які свідчили б про приналежність позивача до категорії іноземців, які мають можливість пройти спрощену процедуру набуття громадянства, ані до суду, ані разом із заявою, до якої додано деклрацію про відмову від громадяства російської федерації, позивачем не надано.

Відповідно до пункту 88 Порядку № 215 для скасування рішень про оформлення набуття громадянства України відповідно до статті 21 Закону № 2235-ІІІ органами міграційної служби, дипломатичними представництвами чи консульськими установами України готуються такі документи: а) подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України; б) документи, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням (стаття 8 Закону № 2235-ІІІ) або була поновлена у громадянстві України (стаття 10 Закону) шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянства України (довідка органу міграційної служби, дипломатичного представництва чи консульської установи про те, що іноземець, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, не подав документ про припинення цього громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації його громадянином України, а незалежні від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства не існують (частина 5 статті 8 та частина 2 статті 10 Закону); інформація органу міграційної служби про те, що іноземець, який подав декларацію про відмову від іноземного громадянства, не повернув паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави (частина 8 статті 8 та частина 7 статті 10); інформація про те, що на момент реєстрації громадянином України існували підстави, за наявності яких особа не поновлюється у громадянстві України (частини 1 та 2 статті 10 з урахуванням частини 5 статті 9 Закону; частина 5 статті 10 Закону); інформація про інші неправдиві відомості та фальшиві документи, які були подані для набуття громадянства України відповідно до статей 8 та 10 Закону, або інформація про приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України відповідно до статей 8 та 10 Закону.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що запроваджуючи інститут подання декларації про відмову від іноземного громадянства, законодавець в імперативному порядку, насамперед, зобов`язав іноземця, який звернувся із відповідною заявою до органу ДМС протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подати документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України.

Такі дії передбачають активну поведінку іноземця, спрямовану на безпосереднє самостійне вирішення питання щодо отримання ним документу про припинення громадянства (підданства) іншої держави.

Наведені висновки суду узгоджуються із правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі №420/20499/23 та від 06 грудня 2024 року у справі №440/14326/23.

Приписи статті 8 Закону України «Про громадянство України» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачали можливість подання замість документа про припинення громадянства (підданства) іншої держави подання декларації про відмову від іноземного громадянства.

Така декларація передбачала необхідність викладення обставин, за яких особа, що набула громадянство України, не отримала документу про припинення громадянства (підданства) іншої держави, і такі обставини не залежали від неї.

Станом на момент набуття позивачем громадянства України та на момент розгляду справи чинний зразок документа під назвою «Декларація про відмову від іноземного громадянства» (форма 45) затверджений наказом МВС України № 715.

Зміст цього документа викладено наступним чином: «Я, _(прізвище, ім`я, по батькові)_ ,___ __________ _____ (року народження), громадянин(ка) _(назва держави)_ відмовляюся від іноземного громадянства (підданства) _(назва держави)_, у зв`язку з тим, що існують незалежні від мене причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства)_(назва держави)_,а саме:

1) у мене уповноваженими органами _ (назва держави)_(зазначити дату) було прийнято клопотання про припинення мого громадянства (підданства) __ (назва держави)_, проте в установлений її законодавством строк протягом _(назва держави)_ я не отримав (не отримала) документа про припинення громадянства (підданства) цієї держави. Повідомлень від уповноважених органів__ (назва держави)_ про відмову в задоволенні мого клопотання я не отримував (не отримувала);

2) у мене уповноваженими органами _( назва держави)_ було прийнято клопотання про припинення мого громадянства (підданства) (зазначити дату) , проте протягом двох років я не отримав (зазначити дату) _ (назва держави)_(не отримала) документа про припинення громадянства (підданства) цієї держави. Повідомлень від уповноважених органів _( назва держави)_про відмову в задоволенні мого клопотання я не отримував (не отримувала). Строк розгляду клопотань про припинення громадянства цієї держави не встановлено;

3) у законодавстві _(назва держави)_ відсутня процедура припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи;

4) процедура оформлення припинення громадянства (підданства) _( назва держави)_ не здійснюється;

5) вартість оформлення виходу з громадянства (підданства) _ (назва держави)_ становить, що перевищує половину розміру _(зазначити вартість у гривневому еквіваленті)_мінімальної заробітної плати, установленого законом в Україні на момент, коли особа набула громадянства України.

Станом на _(дата набуття особою громадянства України) розмір мінімальної заробітної плати в Україні становив_____.

У зв`язку з викладеним вище я зобов`язуюся повернути паспорт громадянина _ (назва держави)_ до уповноважених органів цієї держави, не користуватися правами громадянина (підданого) _ (назва держави)_і не виконувати обов`язків, передбачених її законодавством для громадян (підданих) цієї держави.

Мені_____(прізвище, ім`я, по батькові)_ повідомлено, що в разі невиконання мною цього зобов`язання я втрачу громадянство України на підставі статті 19 Закону України "Про громадянство України" або його буде скасовано на підставі статті 21 цього Закону. Дата: ___ ________________ 20___ року (підпис)».

Підсумовуючи вищесказане, суд звертає увагу, що саме на особу, яка взяла на себе зобов`язання припинити іноземне громадянство, покладається обов`язок надати документи про припинення іноземного громадянства і тільки після надання відповідних документів органи ДМС можуть видати особі паспорт громадянина України.

При цьому звернення з відповідною заявою про відмову від іноземного громадянства до органу ДМС подається протягом двох років з моменту набуття особою громадянства України.

Разом з цим законодавцем чітко визначені підстави про право особи подати декларацію про відмову від іноземного громадянства, а саме у разі неможливості виконати зобов`язання припинити іноземне громадянство.

Суд зауважує, що відповідно до частин 1, 2 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» тимчасове посвідчення громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України і видається особі, яка досягла чотирнадцятирічного віку, набула громадянства України та взяла зобов`язання припинити іноземне громадянство протягом двох років з дня набуття громадянства України.

Тимчасове посвідчення громадянина України оформляється і видається особі, яка проживає в Україні, розпорядником Реєстру за місцем проживання заявника, а в разі постійного проживання особи за кордоном - ЗДУ, не пізніше 10 робочих днів з дати подання заявником документів, визначених у цій статті.

Тимчасове посвідчення громадянина України оформляється і видається особі на строк до двох років.

У разі закінчення строку дії тимчасового посвідчення громадянина України особі, якій його було оформлено, видається нове тимчасове посвідчення громадянина України у порядку, встановленому цим Законом.

Судом встановлено, що позивач набув громадянства України 11 серпня 2020 року з урахуванням дати видачі тимчасового посвідчення громадянина України № НОМЕР_4 та взяв на себе зобов`язання припинити громадянство російської федерації протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України. Отже, до 07 травня 2022 року позивач повинен був виконати зобов`язання з надання відповідачу документа про припинення громадянства російської федерації або подати декларацію про відмову від такого громадянства у випадку неотримання такого документа з незалежних від нього причин.

Разом з цим, позивач зазначає, що не зміг виконати зобов`язання про припинення громадянства російської федерації, оскільки внаслідок військової агресії останньої дипломатичні відносини між Україною та російською федерацією розірвано, дипломатичні представництва країни-агресора не працюють, а тому він не мав можливості скористатись такою процедурою на території України.

Суд у свою чергу зазначає, що обов`язковою передумовою для визнання причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства незалежною від особи, є прийняття клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), уповноваженим органом такої держави (в даному випадку російської федерації) від особи у встановлений законодавством іноземної держави строк.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази про те, що з дати реєстрації позивача громадянином України (09 січня 2020 року) позивач звертався до компетентних органів російської федерації із відповідним клопотанням, а також, що уповноважені органи держави громадянства (російської федерації) прийняли клопотання позивача про припинення громадянства, а тому у суду відсутні підстави вважати, що від позивача не залежало отримання документа про припинення іноземного громадянства відсутні.

У матеріалах справи також відсутні докази неможливості позивачем виконати зобов`язання про припинення іноземного громадянства у період з моменту оформлення набуття громадянства України (11 серпня 2020 року) до початку широкомасштабної військової агресії російської федерації на територію України (24 лютого 2022 року). Суд також враховує, що позивач звернувся до відповідача із першою декларацією, яка досліджувалась Запорізьким окружним адміністративним судом в межах адміністративної справи № 280/1155/23, 13 січня 2023 року, після спливу визначеного законом дворічного строку для припинення громадянства російської федерації.

У позові ОСОБА_1 вказує, що проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_6 з 25 лютого 2022 року. Також вказує про припинення посольством російської федерації своєї діяльності з 23 лютого 2022 року.

Тобто, з моменту оформлення громадянства України і до припинення своєї діяльності посольством російської федерації минуло майже півтора роки. При цьому, за чей час позивач не звертався до компетентних органів російської федерації із відповідним клопотанням про припинення іноземного громадянства. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Суд також зазначає, що Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 16 серпня 2012 року №715 затверджено зразки документів, які подаються для встановлення належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, та журналів обліку, яким, зокрема затверджено форму декларації про відмову від іноземного громадянства за №45, про що вже зазначалось судом.

Проте, подана до відповідача декларація не відповідає вимогам Наказу №715, а складена у довільній формі, без зазначення чіткої причини, визначеної законодавством для подання відповідної декларації та точної причини неотримання документа про припинення громадянства російської федерації.

Враховуючи викладене, суд не може розцінити поданий 20 січня 2025 року позивачем документ разом із заявою від 24 січня 2025 року (вх. № У-10/6/2301-25/2301.2.4/20-25 від 29 січня 2025 року) як декларацію про відмову від іноземного громадянства, а відтак приходить до висновку, що саму декларацію, яка б містила підставу її подання, замість документа про припинення громадянства іншої держави, з викладенням обставин, що унеможливили це з незалежних від неї причин, позивач разом із письмовим зверненням не подав.

З огляду на наведені обставини суд дійшов висновку, що у зв`язку з неподанням відповідної декларації згідно з формою, визначеною законодавством у відповідача не виникло обов`язку розглянути та прийняти таку декларацію.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 16 травня 2024 року у справі №580/3264/22.

З урахуванням вищезазначеного, дії Головного управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області щодо відмови в прийнятті у ОСОБА_1 декларації про відмову від іноземного громадянства, вчинені в межах та на підставі, визначених Конституцією та законами України, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання протиправними таких дій.

Згідно зі статтею 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини першої статті 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при відмові в позові судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 77, 241, 243-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити повністю.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі та підписано 16 травня 2025 року.

Суддя Д.В. Татаринов