Справа № 580/2328/25
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2025-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2025 року справа № 580/2328/25
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення часників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці про визнання незаконним та скасування рішення,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивачка) подала позов до Одеської митниці (далі відповідач), в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA500080/2025/000007/1 від 06.02.2025.

В обґрунтування позовних вимог представник позивачки зазначив, що відповідач, незважаючи на достовірність заявленої позивачкою митної вартості автомобіля у розмірі 4264 доларів США та доданих в підтвердження цієї вартості до митної декларації доказів, при відсутності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості автомобіля, всупереч вимог ч. 4 ст. 368 МК України застосував 6 метод визначення митної вартості - резервний, який регламентований ст. 64 МК України.

Ухвалою від 17.03.2025 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

31.03.2025 до суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому представниця відповідача просила в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що в поданих документах містяться розбіжності та не міститься всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів № UА500080/2025/000007/1 від 06.02.2025, а саме: в листі про вартість перевезення виконавець договору на транспортно-експедиційні послуги зазначає, що доставка автомобіля в Україну коштує 44467,50 грн (1059,38 дол. США), а за наявною у митного органу інформацією вартість морського перевезення від порту Incheon Korea (KR) до порту розвантаження Чорноморськ Україна становить не менш ніж від 1600 дол. США. Документи про наявність або відсутність витрат на страхування товарів покупцем до кордону України не надано, у зв`язку із чим у митного органу виникли сумніви щодо достовірності зазначених у документах складових митної вартості. Звернула увагу, що надання банківських платіжних документів, за умови оплати рахунку, є обов`язком декларанта, оскільки надання документів, які підтверджують оплату товару передбачено ч. 2 ст. 53 МК України. В свою чергу, позивачка на запит митниці таких документів не надала. Доводів щодо придбання товару на аукціоні не спростувала. Доказів, які б підтверджували відстрочення платежу не надала.

31.03.2025 представник позивача подав до суду відповідь на відзив, у якій вказав, що відповідач не надав доказів, на підставі яких відповідачем приймалось оскаржуване рішення.

03.04.2025 представниця відповідача подала до суду заперечення на відповідь на відзив, у якій вказала, що Одеська митниця під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття рішень про коригування митної вартості товару № UА500080/2025/000007/1 від 06.02.2025 діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України.

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розпочато через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що згідно комерційного інвойсу № 2024-002 від 04.10.2024 позивачка придбала у INCHEON AUTO DISMANTLING Сo LTD, транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ модель E220 CDІ, 2015 року випуску, VIN № НОМЕР_1 , за ціною 3200 доларів США.

Згідно сповіщення про платіж від 07.10.2024 Sunloft General Trading Co LTD сплатило на користь INCHEON AUTO DISMANTLING Сo LTD 3200 доларів США (згідно рахунку-фактури 2024-002 від 04.10.2024).

Декларант позивачки для здійснення митного оформлення ТЗ до Одеської митниці подала митну декларація (МД) № 25UA20U1 від 04.02.2025, відповідно до якої на митну територію України надійшов товар ОСОБА_1 , а саме: Товар 1. Автомобіль легковий, що був у використанні - 1шт:- марка автомобіля - MERCEDES-BENZ;- модель - E220;- номер кузова - НОМЕР_1 ;- номер двигуна - нема даних;- тип двигуна - дизельний, робочим об`ємом 2143 см3;- номер шасі - нема даних;- загальна кількість місць, включаючи місце водія - 5;- календарний рік виготовлення - 2014;- модельний рік виготовлення - 2015;- колісна формула - 4х2,-тип кузову: седан;- колір: білий;- Призначення: для перевезення людей по дорогах загального користування. Вивантажено з контейнеру MRSU3284329.Торговельна марка - MERCEDES-BENZ. Виробник - DAIMLER AG. Країна виробництва - DE.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару разом з митною декларацією (МД) № 25UA20U1 від 04.02.2025 подані документи, які зазначені у графі 44 МД. Також до вартості автомобіля для цілей його оподаткування митними платежами були додані витрати по доставці автомобіля до пункту ввезення на митну територію України, які склали 44467,5 гривень, що за курсом Національного банку України на день подання митної декларації становило 1064 доларів США, про що надана довідка ТОВ Аррма Глобал Сервіс від 24.01.2025.

За результатами перевірки поданої митної декларації та поданих документів митний орган прийняв Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500080/2025/000007/1 від 06.02.2025 яким визначив митну вартість ТЗ за митною декларацією № 25UA20U1 у сумі - 9523 доларів США.

В обґрунтування вказаного рішення про коригування митної вартості відповідач зазначив, за результатами візуальної перевірки, передбаченої ст. 337 МКУ, було встановлено, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності, а саме:

- в листі про вартість перевезення виконавець договору на транспортно-експедиційні послуги зазначає, що доставка автомобіля в Україну коштує 44467,50 грн (1059,38 дол. США), а за наявною у митного органу інформацією вартість морського перевезення від порту Incheon Korea (KR) до порту розвантаження Чорноморськ Україна становить не менш ніж від 1600 дол.США. У випадку якщо покупець бажає, то він може самостійно вжити заходів до забезпечення страхування вантажу. Документи про наявність або відсутність витрат на страхування товарів покупцем до кордону України не надано. Таким чином у митного органу виникають сумніви щодо достовірності зазначених у документах складових митної вартості.

Відповідно до ч.2 та 3 ст.53 МКУ декларанту було запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме:

1) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

2) документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару;

3) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;

4) копію митної декларації країни відправлення;

5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

06.02.2025 у своєму електронному повідомленні декларант зазначив, що надав вичерпний перелік наявних у нього документів.

Відповідно до ч.4 ст.57 МКУ було проведено консультацію між декларантом і митним органом з метою визначення основи митної вартості.

За результатами проведеної шляхом обміну електронними повідомленнями консультації між митним органом і декларантом, відповідач зазначив, що згідно ч. 6 ст. 54 МКУ та ч. 2 ст. 58 МКУ заявлену декларантом митну вартість товару митним органом не може бути визнано за ціною угоди внаслідок виявлених розбіжностей та не підтвердження заявленої декларантом митної вартості шляхом надання додаткових документів. Митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена митним органом згідно з положеннями статей: 59 МКУ - у митного органу відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними товарами; 60 МКУ - у митного органу немає документально підтвердженої інформації щодо якості товару з заявленою торгівельною маркою, що унеможливлює його порівняння з раніше заявленими торговими марками та репутацією цих товарів на ринку; 62, 63 МКУ - у митного органу відсутня інформація, необхідна для обчислення вартості на основі віднімання та додавання вартості. Митний орган пропонує визначити митну вартість оцінюваних товарів шляхом застосування резервного методу визначення митної вартості з використанням способів, які є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, згідно з положеннями ст.64 МКУ, ґрунтуючись на раніше визнаних митними органами митних вартостях товарів, митне оформлення яких вже здійснено.

Оскільки декларант надіслав електронне повідомлення в якому зазначив, що надав вичерпний перелік наявних у нього документів, то, на підставі аналізу наявної у митного органу інформації згідно з положеннями п. 1 ст. 55 МКУ, митним органом буде здійснено коригування до рівня митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, з заявленої декларантом 4264,05 дол. США/шт. до 9523 дол. США/шт. (МД 24UA36U1 від 09.12.2024 9523 дол.США та 24UA23U7 від 12.11.2024 11612 дол. США), - з урахуванням: моделі, року виготовлення та модельного року виготовлення.

Рішення відповідача про коригування митної вартості товару позивачка вважає протиправним, а тому звернулась в суд з цим позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктами 23 та 24 частини 1 статті 4 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI (далі МК України) митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

За змістом статей 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частини 1 та 2 статті 51 МК України).

Як встановлено ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

За правилами ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначено ч. 2 ст. 53 МК України, а саме:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений положеннями даної статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч. 6 ст. 53 МК України).

Як встановлено ч. 1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, серед іншого, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 6 статті 54 МК України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Отже, митний орган лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. Проте, такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

При цьому, в розумінні наведених статей МК України, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, зазначені у ч. 2 ст. 53 МК України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Суд врахував, що у зв`язку із виявленою невідповідністю заявленої митної вартості ввезеного ТЗ, відповідач, відповідно до ч. 2 та 3 ст. 53 МКУ запропоновав декларанту надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме:

1) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

2) документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару;

3) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;

4) копію митної декларації країни відправлення;

5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

06.02.2025 у своєму електронному повідомленні декларант зазначив, що надав вичерпний перелік наявних у нього документів.

Суд врахував, що заявлена вартість ТЗ включала вартість доставки автомобіля до пункту ввезення на митну територію України, які склали 44467,5 гривень, про що представником декларанта надана довідка ТОВ Аррма Глобал Сервіс від 24.01.2025.

Разом з тим, подана до митного оформлення міжнародна автомобільна накладна, яка є товарно-транспортною накладною, що застосовується при міжнародних вантажних автомобільних перевезеннях (CMR) містить відтиски печатки LLC Force Trans Ukraine, що вказує на невідповідність у наданих документах щодо перевізника ТЗ та підтверджує обґрунтований сумнів митниці у заявленій вартості перевезення.

Крім того, суд врахував, що представник позивача у позові підтверджує обставину придбання транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ модель E220 CDІ, 2015 року випуску, VIN № НОМЕР_1 на аукціоні.

За таких обставин, ТЗ не міг бути проданий з відстроченням платежу, а тому, згідно вимог ч. 2 ст. 53 МК України позивачка мала обов`язок надати митному органу банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Однак, такі документи не надані позивачкою до митного органу (що підтверджується відсутністю у графі 44 цієї ЕМД реквізитів документа за кодом 3001, який згідно з Класифікатором документів відповідає банківському платіжному документу, що стосується товару).

У свою чергу, надане до позову сповіщення про платіж від 07.10.2024 вказує про сплату 3200 доларів США (згідно рахунку-фактури 2024-002 від 04.10.2024) на користь INCHEON AUTO DISMANTLING Сo LTD від Sunloft General Trading Co LTD. Натомість доказів оплати саме позивачкою заявленої вартості ТЗ позивачка до матеріалів справи не надала.

За таких обставин суд доходить висновку, що належних банківських платіжних документів, що стосуються сплати позивачкою вартості оцінюваного товару під час митного оформлення не було надано, що не дало змогу відповідачу перевірити числове значення заявленої митної вартості товару, відповідно до умов ч. 1 ст. 54 МК України.

Суд зазначає, що митний орган під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).

В цьому випадку у контролюючого органу були підстави для виникнення об`єктивних сумнівів щодо дійсної митної вартості автомобіля, заявленого позивачкою до митного оформлення, а відтак, і підстави для витребування додаткових документів.

Запропонованих митницею документів на підтвердження задекларованої митної вартості автомобіля позивачка не надала. В свою чергу надані до митного оформлення документи не давали змогу визначити митну вартість товару за першим методом, оскільки не підтверджено ціну товару.

За таких обставин, суд доходить висновку, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості є правомірним та підстав для його скасування суд не встановив.

Покликання представника позивачки на рішення адміністративних судів першої інстанції, які на його думку ухвалені за ідентичних обставин, суд вважає помилковими, адже відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Також суд відхиляє покликання представника позивачки на низку постанов Верховного Суду, адже встановлені у вказаних справах обставини не є тотожними з обставинами, які суд встановив у цій справі.

Суд також враховує інші аргументи сторін, зазначені у заявах по суті справи, однак зауважує, що встановлені судом обставини є самостійними та достатніми підставами для прийняття рішення по суті спору.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, у задоволенні яких належить відмовити.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивачки не підлягають задоволенню, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

2) відповідач Одеська митниця (65078, м. Одеса, вул. Івана і Юрія Лип, 21А, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 16.05.2025.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК