Справа № 753/7958/25
Суддя: Мицик Ю. С.
Дата ухвалення: 2025-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7958/25
провадження № 2-а/753/212/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Мицик Ю.С.

при секретарі Власенку Д.А.

за участю:

представника відповідача Семотюка Т.В.,

позивач не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

24.04.2025 на адресу Дарницького районного суду м. Києва від ОСОБА_1 надійшов адміністративний позов до Департаменту патрульної поліції у якому позивач просить суд: 1) скасувати постанову інспектора 2 взводу 4 роти УПП батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль УПП у Київській області лейтенанта поліції Золотоус Ольги Миколаївни від 11.04.2025 серії ЕНА № 4474411, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП; 2) закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п. 3 ч. 3 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАСУ); 3) стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 11.04.2025 близько 10 год 45 хв позивач, перебуваючи за кермом автомобіля марки «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по вулиці Київський шлях, 2 у місті Бориспіль. У цей час, його було зупинено інспектором 2 взводу 4 роти УПП батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль управління патрульної поліції у Київській області лейтенантом поліції Золотоус О.М. та повідомлено позивачу про порушення ним вимог пункту 12.4 Правил дорожнього руху України, що стало підставою для винесення оскаржуваної постанови.

На думку позивача зазначена постанова винесена з порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, що призвело до незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

Ухвалою від 24.04.2025 суд відкрив провадження у вказаній справі, призначив справу до розгляду за правилами ст. 286 КАСУ в судове засідання на 15 год 00 хв 08.05.2025 та встановив сторонам у справі строки для подання відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив.

Позивачу було надіслано копію ухвали суду від 24.04.2025. Відповідачу було надіслано копію ухвали суду від 24.04.2025 та копію позовної заяви із додатками, які було отримано останніми через систему «Електронний суд» про, що в матеріалах справи містяться довідки про отримання документа в електронному вигляді (а.с. 23, 24).

07.05.2025 від представника Департаменту патрульної поліції до суду надійшов відзив на позовну заяву.

Документ сформований в системі «Електронний суд» 06.05.2025.

Позивач в судове засідання не з`явився. Про розгляд справи був повідомлений належним чином.

В судовому засіданні представник відповідача зазначив, що всі викладені позивачем аргументи є помилковими та такими, що не відповідають реальним обставинам справи. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначив, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП підтверджується доказами долученими до відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 08.05.2025, яка занесена до протоколу судового засідання, залишено без розгляду відзив на позовну заяву, у зв`язку з його поданням з істотним порушенням встановленого судом строку та відсутністю клопотання про поновлення такого строку.

При цьому відповідач не звертався до суду з клопотанням про продовження строку на подання відзиву, до закінчення такого строку.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Судом встановлено, що інспектором 2 взводу 4 роти УПП батальйону патрульної поліції у місті Бориспіль УПП у Київській області лейтенантом поліції Золотоус О.М. складено постанову серії ЕНА №4474411, згідно з якою 11.04.2025 о 10 год 47 хв в Київській області, Бориспільського району у місті Бориспіль по вул.Київський шлях, 2 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 73 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 23 км/год. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 12.4. Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Даною постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Позивач у позовній заяві стверджує, що він 11.04.2025 дійсно рухався на своєму автомобілі «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_1 по вулиці Київський шлях, 2 у місті Бориспіль, проте не вчиняв дій, які б порушували Правила дорожнього руху України. Зазначив, що при фіксації швидкості руху автомобіля працівником патрульної поліції було допущено порушення щодо експлуатації приладу вимірювання, оскільки він не був встановлений належним чином, зокрема не зафіксований стаціонарно, що могло вплинути на результати вимірювання швидкості. Працівник патрульної поліції тримала його у руках, що суперечить положенню ч.1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію». Наполягає на скасуванні постанови, як такої, що винесена необґрунтовано, незаконно та за відсутності доказів вчинення ним вказаного правопорушення.

Так, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Відповідно до п. 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінетом Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 «Про правила дорожнього руху», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п. 12.4. ПДР України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, зокрема, у випадку якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

При цьому, у відповідності до ч. 1 ст. 222 КУпАП, розгляд справ про правопорушення, передбачені ч. 1-3, 5 ст. 122 КУпАП, покладено на органи Національної поліції.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Також, згідно з п. 9 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи: застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При цьому, згідно ст. 251 КупАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, положеннями ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Принцип презумпції невинуватості, передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 2 ст. 74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 76 КАС України).

Відповідно до ч.5 ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, зазначає, що відповідачем необґрунтовано та протиправно винесено оскаржувану постанову, порушено процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності та не встановлено всіх обставин справи

Представник відповідача в судовому засіданні стверджував, що позивач керував транспортним засобом із перевищенням швидкості, що було зафіксоване за допомогою вимірювального приладу руху «TruCam LTI20/20» №ТС008343. В оскаржуваній постанові наявні відомості про те, фотофіксацію правопорушення здійснено технічним засобом TruCam ТС008343

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 79 КАС України, відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Оскільки ухвалою суду від 08.05.2025, що занесена до протоколу судового засідання відзив поданий представником Департаменту патрульної поліції залишено без розгляду, суд не бере до уваги докази, що долучені до відзиву.

Суд зазначає, що процесуальний обов`язок, передбачений частиною другою статті 71 КАС України, щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не виконаний.

Отже ураховуючи, що відповідач не довів обґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП КУпАП, суд вбачає підстави для задоволення позову.

З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4474411 від 11.04.2025 відносно ОСОБА_1 підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

Щодо розподілу судових витрат (судовий збір), то на підставі ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що за результатом судового розгляду, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, тому на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції судові витрати понесені позивачем зі сплати судового збору в розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст. 2, 5-10, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 272, 286, 293, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕНА № 4474411 від 11.04.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з суб`єкта владних повноважень Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 15.05.2025.

СУДДЯ Ю.С. МИЦИК