Справа № 500/933/25
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2025-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/933/25

16 травня 2025 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Мірінович У.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасувати податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 24.09.2024 №0-1918-UA00985393, винесеного Головним управлінням ДПС у Тернопільській області.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Головним управління ДПС у Тернопільській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 24.09.2024 №0-1918-UA0098539, яким нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 197790,70грн за 2023 рік.

Зазначає, що вказаним податковим повідомленням-рішення визначено суму податку щодо нежитлового приміщення загальною площею 5904,20 кв. м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . При обчисленні податку застосовано ставкою 0,5% з 01.01.2023 по 31.12.2023.

Позивач вказує, що право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна за ним зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24.09.2015 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24), підстава виникнення права власності - Свідоцтво про придбання майна з електронних торгів нерухомого майна, що належало Відкритому акціонерному товариству "Вишнівецький сир завод".

Позивач звертає увагу, що належний йому на праві власності об`єкт нежитлової нерухомості є комплексом будівель та споруд сирзаводу та має ряд складових частин, які згідно класифікації будівель та споруд, відноситься до об`єктів харчової промисловості.

Вказує, що рішенням Вишнівецької селищної ради №2091 від 04.07.2022 затверджено Положення про оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у якому встановлено ставки податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, введені в дію з 01 січня 2023 року.

Вказаним Положенням для будівель підприємств харчової промисловості визначено ставку податку у розмірі 0,1% від мінімальної заробітної плати за 1 кв. м., в той час як оскарженим податковим повідомленням-рішенням при розрахунку суми податку застосовано іншу ставку податку, а саме: 0,5% від мінімальної заробітної плати за 1 кв. м., що (як наслідок) нараховано податок в розмірі 197790,70грн, що на переконання позивача є суттєвим порушення оскільки належний позивачу об`єкт нерухомості оподатковується на інших, ніж застосовано умовах, з огляду на що позивач звернувся із даним позовом в суд про скасування такого податкового повідомлення-рішення.

Ухвалою суду від 19.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому проваджені). В ухвалі суд зобов`язав відповідача в строк для подачі відзиву, надати суду докази для підтвердження підстав винесення оскарженого податкового повідомлення-рішення, в тому числі докази обрання та застосування відповідної ставки податку щодо належного позивачу об`єкта нерухомого майна у звітному податковому періоді.

28.02.2025 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву із змісту якого слідує, що відповідач повністю заперечує проти задоволення позовних вимог, мотивуючи свою позицію тим, що позивач у підтвердження здійснення господарської діяльності у 2023 році (період, за який винесено спірне рішення контролюючим органом) за напрямом «харчова промисловість», не надав жодних доказів, а тому будівля, що належить позивачу, беззаперечно є об`єктом оподаткування, без застосування будь-яких пільг.

Щодо обраної при розрахунку суми податку ставки податку згідно рішення органу місцевого самоврядування відповідач вказав, що відповідно до інформації, що міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відсутній розподіл нежитлових будівель та споруд, належних позивачу до класу "Будівлі промисловості" (код 1251) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, а відтак за відсутності конкретизації щодо об`єкту нерухомого майна, відповідачем було застосовано ставку податку 0,5 % від мінімальної заробітної плати за 1кв.м. згідно рішення про встановлення податку у звітному періоді (арк. справи 35-49).

Ухвалою від 06.03.2025 суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про розгляд даної судової справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою від 02.05.2025 суд продовжив процесуальний строк розгляду даної справи.

Інших заяв, в тому числі по суті спору, від учасників справи на адресу суду не надходило.

За приписами частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивачу - ОСОБА_1 , на праві власності належить нерухоме майно, що складається з будівель та споруд загальною площею 5904,20кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про придбання арештованого майна з електронних торгів від 31.12.2014, зареєстрованим в Реєстрі за №4559 приватним нотаріусом Джула О.М. (арк. справи 20).

У вказаному Свідоцтві наведено опис об`єкта, а саме: цегляний будинок контори з вхідною площадкою, під літерою "А", цегляний будинок прохідної з вхідною площадкою під літерою "Б", цегляний виробничий будинок з прибудовою, цехом лактози, котельною, двома навісами, сходами та 5-ма вхідними площадками, під літерою "В", кам`яний, цегляний склад №1 під літерою "Г", цегляна насосна станція №1 під літерою "Д", цегляний склад №2 з прибудовою та вхідною площадкою під літерою "Е", цегляний склад №3 під літерою "Є", цегляний будинок (мойка молоко цистерн) під літерою "Ж", цегляна насосна (каналіз.) з підвалом під літерою "З", цегляна насосна №2 з вхідною площадкою під літерою "И", залізобетонний резервуар повторної води під №1, залізобетонний свіжої води під №2, залізобетонний резервуар стічних вод під №3, огорожа із заліза та залізобетонних панелей під №№4-10, димова труба під №11, асфальтне вимощення під літерою "І". Зазначено, що оцінка будівель та споруд становить 240900,00грн, яке придбане позивачем як гарантійний внесок за арештоване майно, що раніше належало Відкритому акціонерному товариству "Вишнівецький сир завод" на підставі наказу органу Фонду державного майна Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Тернопільській області №982 від 30.07.1996 та зареєстроване Збаразьким районним бюро технічної інвентаризації та записане в реєстрову книгу №1, номер запису: 60, реєстраційний номер: 22063638.

Право власності на вищезазначений об`єкт нерухомого майна за позивачем зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24.09.2015, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, підстава виникнення права власності: Свідоцтво про придбання майна з електронних торгів нерухомого майна, що належало Відкритому акціонерному товариству "Вишнівецький сир завод" (арк. справи 20 зворот 21).

У Державному реєстрі речових на нерухоме майно внесено відомості про складові частини об`єкта нерухомого майна та відомості про їх площі, а саме: будинок контори з вхідною площадкою, літ. "А" загальною площею 445,2 кв.м., будинок прохідної з вхідною площадкою, літ. "Б" загальною площею 26,3 кв.м., виробничий будинок з прибудовою, цех лактози, котельня, два навіси, сходи та 5-ма вихідними площадками, літ. "В" загальною площею 4555,5 кв.м., склад №1, літ. "Г" загальною площею 68,3 кв.м., насосна станція №1, літ. "Д", загальною площею 14,3 кв.м., склад №2, літ. "Е", загальною площею 332,8 кв.м., склад №3, літ. "Є", загальною площею 96,9 кв.м., будинок (мойки молокоцистерни), літ. "Ж", загальною площею 317 кв.м., насосна (каналіз.) з підвалом, літ. "З", загальною площею 33,4 кв.м., насосна №2 з вхідною площадкою, літ. "И", загальною площею 14,5 кв.м., резервуар повторної води, 1, резервуар свіжої води, 2, залізобетонний резервуар стічних вод під №3, огорожа 4-10, димова труба 11, асфальтне вимощення під літерою "І".

Головним управлінням ДПС у Тернопільській області проведено розрахунок податку на зазначений об`єкт нерухомого майна та винесено податкове повідомлення-рішення форми "Ф" №0-1915-UA0098539 від 24.09.2024, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2023 рік в розмірі 197790,70грн (арк. справи 8).

Вважаючи таке податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся із даним позовом в суд.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам та запереченням проти них, суд зазначає наступне.

Правове регулювання спірних у справі правовідносин в аспекті оподаткування здійснено відповідно до наступних норм Податкового кодексу України (далі ПК України).

Виходячи із положень статей 10 та 265 ПК України податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який є складовою податку на майно, належить до місцевих податків.

Згідно з підпунктом 12.1.2 пункту 12.1 статті 12 ПК України Верховна Рада України встановлює на території України загальнодержавні податки та збори і визначає перелік місцевих податків та зборів, установлення яких належить до компетенції сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад.

За змістом підпунктів 12.3.1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12.3.4 пункту 12.1 статті 12 ПК України встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному підпунктів 12.3.1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12.3.4 пункту 12.1 статті 12 ПК України. При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов`язково визначаються об`єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов`язкові елементи, визначенні підпунктами 12.3.1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12.3.4 пункту 12.1 статті 12 ПК України дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII підпунктів 12.3.1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12.3.4 пункту 12.1 статті 12 ПК України для відповідного місцевого податку чи збору. Копія прийнятого рішення про встановлення місцевих податків чи зборів або про внесення змін до них надсилається в електронному вигляді у десятиденний строк з дня прийняття до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та зборів, але не пізніше 1 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін до них. Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Підпунктом 12.3.5 пункту 12.1 статті 12 ПК України передбачено, що у разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада об`єднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обов`язковими згідно з нормами Підпунктом 12.3.5 пункту 12.1 статті 12 ПК України, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм Підпунктом 12.3.5 пункту 12.1 статті 12 ПК України із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю.

Згідно із пунктом 12.5 статті 12 ПК України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості

За змістом підпунктів 266.2.1, 266.3.1 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Відповідно до підпунктів 266.3.1 та 266.3.2 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно з підпунктом 14.1.129-1 пункту 14-1 статті 14 ПК України об`єкти нежитлової нерухомості - об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють: а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку; б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей; в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування; г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки; ґ) будівлі промислові та склади; д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки); е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо; є) інші будівлі.

Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (підпункт 266.5.1. пункту 266.5 статті 266 ПК України).

З матеріалів судової справи слідує, що позивачу на праві власності належить об`єкт нежитлової нерухомості загальною площею 5904,20кв.м., який складається з будівель та споруд та знаходиться за адресою: смт.Вишнівець, вулиця Вільхова, номер 13, Збаразького району, Тернопільської області, що підтверджується відповідним Свідоцтвом про придбання арештованого майна з електронних торгів та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (арк. справи 20 зворот - 21).

Вишнівецькою селищною радою восьмого скликання прийнято рішення №2091 від 04.07.2022 «Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та плату за землю з 01.01.2023 (арк. справи 10 зворот).

Вказаним рішенням затверджено Положення про оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на території Вишнівецької селищної ради Кременецького району Тернопільської області (Додаток №2) (арк. справи 11-12).

Додатком 2.1 до вказаного Положення встановлено ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, введені в дію з 01.01.2023, а також перелічено адміністративно-територіальні одиниці, на які поширюється дія рішення органу місцевого самоврядування (арк. справи 13-18).

Як слідує зі змісту Додатку 2.1 Положення про оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на території Вишнівецької селищної ради Кременецького району Тернопільської області (далі - Додаток), ставка податку за 1 кв. метр встановлена окремо для юридичних та фізичних осіб в розрізі класифікації будівель та споруд, проведеної відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації №507 від 17.08.2000.

Так зокрема, в Додатку міститься розділ "1251 Будівлі промисловості" у якому виокремлено ставки щодо таких будівель та споруд:

1251.1 Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості ставка податку для фізичних осіб 0,1% від розміру мінімальної заробітної плати;

1251.2 Будівлі підприємств чорної металургії ставка податку для фізичних осіб 0,1% від розміру мінімальної заробітної плати;

1251.3 Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості ставка податку для фізичних осіб 0,1% від розміру мінімальної заробітної плати;

1251.4 Будівлі підприємств легкої промисловості ставка податку для фізичних осіб 0,1% від розміру мінімальної заробітної плати;

1251.5 Будівлі підприємств харчової промисловості ставка податку для фізичних осіб 0,1% від розміру мінімальної заробітної плати;

1251.6 Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості ставка податку для фізичних осіб 0,1% від розміру мінімальної заробітної плати;

1251.7 Будівлі підприємств лісової, деревообробної та целюлозно-паперової промисловості ставка податку для фізичних осіб 0,1% від розміру мінімальної заробітної плати;

1251.8 Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянової промисловості ставка податку для фізичних осіб 0,1% від розміру мінімальної заробітної плати;

1251.9 Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне ставка податку для фізичних осіб 0,5% від розміру мінімальної заробітної плати.

З матеріалів справи судом встановлено, що податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення форми "Ф" №0-1915-UA0098539 від 24.09.2024 яким позивачу нараховано податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2023 рік в розмірі 197790,70грн.

При цьому, як слідує з Розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2023 рік по об`єктах оподаткування, які належать ОСОБА_1 (арк. справи 40) та не спростовано відповідачем, при обчислені вказаної суми податку враховано рішення Вишнівецької селищної ради №2091 від 04.07.2022 "Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та плату за землю з 01.01.2023" та застосовано ставку податку для "1251.9 Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне" у розмірі 0,5% від розміру мінімальної заробітної плати, яка в свою чергу є максимальною ставкою податку для нерухомого майна, віднесеного до будівель промисловості.

Заперечуючи проти позовних вимог податковий орган першочергово покликається на те, що позивач у підтвердження здійснення господарської діяльності у 2023 році (період, за який винесено спірне рішення контролюючим органом) за напрямом "харчова промисловість", не надав жодних доказів, а тому будівля, що належить позивачу, є об`єктом оподаткування, без застосування будь-яких пільг.

Поряд з тим суд такі покликання та доводи податкового органу оцінює критично, позаяк позивач не заперечив обов`язку сплати податку за належне йому нерухоме майно площею 5904,20кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , як і не вказав на те, що на його думку таких об`єкт нерухомого майна підпадає під будь-який із пунктів статті 266 ПК України, згідно яких визначено пільгу на оподаткування для певних видів нежитлової нерухомості.

Поряд з цим, в якості підстави заявлених позовних вимог позивачем зазначено про неправильність проведеного податковим органом саме розрахунку податку згідно оскарженого податкового повідомлення-рішення, позаяк податковим органом застосовано суттєво вищу ставку податку, встановлену рішенням органу місцевого самоврядування, ніж ту, яка підлягала застосуванню до типу будівель промисловості, до яких належить об`єкт оподаткування.

Заперечуючи проти таких доводів позивача податковий орган зазначив лише те, що оскільки згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно розподіл нежитлових будівель та споруд, належних позивачу до класу "Будівлі промисловості" (код 1251) відсутній, то відповідачем було застосовано ставку податку 0,5% від мінімальної заробітної плати за 1кв.м. згідно рішення про встановлення податку у звітному періоді (максимально встановлену).

Із зазначених покликань відповідача висновується, що податковий орган при нарахуванні податку відніс належний позивачу об`єкт нерухомого майна до класу «Будівлі промисловості" (код 1251), поряд з цим обрав підклас "1251.9 Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне", в той час як позивач вважає, що вказане нерухоме майно слід віднести до підкласу "1251.5 Будівлі підприємств харчової промисловості".

Визначаючись щодо того, до якого підкласу Будівель промисловості відноситься належне позивачу нерухоме майно площею 5904,20кв.м. за адресою: смт. Вишнівець, вулиця Вільхова, номер 13, Збаразького району, Тернопільської області, суд враховує наступне.

Згідно з пунктом 5.3 статті 5 ПК України інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від №507 від 17.08.2000 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України.

Класифікатор забезпечує уніфікацію об`єктів нерухомості за функціональним призначенням та містить Методику класифікації будівель за головною класифікаційною ознакою.

Визначення належності об`єкта нежитлової нерухомості (будівлі, приміщення) до того чи іншого класу будівель проводиться на підставі документів, що підтверджують їх право власності з врахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення такого об`єкта нерухомості, згідно з Класифікатором.

Відповідно до вказаного ДК 018-2000 об`єктами класифікації є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

У розділі 1 ДК 018-2000 наведено визначення, згідно з якими:

- споруди - це будівельні системи, пов`язані з землею, які створені з будівельних матеріалів, напівфабрикатів, устаткування та обладнання в результаті виконання різних будівельно-монтажних робіт;

- будівлі - це споруди, що складаються з несучих та огороджувальних або сполучених (несуче-огороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для проживання або перебування людей, розміщення устаткування, тварин, рослин, а також предметів;

- інженерні споруди - це об`ємні, площинні або лінійні наземні, надземні або підземні будівельні системи, що складаються з несучих та в окремих випадках огороджувальних конструкцій і призначені для виконання виробничих процесів різних видів, розміщення устаткування, матеріалів та виробів, для тимчасового перебування і пересування людей, транспортних засобів, вантажів, переміщення рідких та газоподібних продуктів та ін.

Відповідно до ДК 018-2000 будівлі промисловості (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо) віднесено до підрозділу "Будівлі нежитлові" група 125 "Будівлі промислові та склади" клас 1251 "Будівлі промисловості".

До будівель промисловості відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 належать до класу 1251 "Будівлі промисловості", та який в свою чергу включає підкласи: 1251.1 "Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості", 1251.2 "Будівлі підприємств чорної металургії", 1251.3 "Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості", 1251.4 "Будівлі підприємств легкої промисловості", 1251.5 "Будівлі підприємств харчової промисловості", 1251.6 "Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості", 1251.7 "Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості" 1251.8 "Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості", 1251.9 "Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне".

Суд зазначає, що визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

При цьому, ДК 018-2000 використовується у даному випадку не для визначення ставок оподаткування, а виключно для визначення статусу нежитлового приміщення, яке не зазначено у реєстрі прав на нерухоме майно, але визначено у технічній документації будівлі.

До матеріалів судової справи надано Технічний паспорт на нежитлові та споруди, що розташована за адресою: смт.Вишнівець, вулиця Вільхова, номер 13, Збаразького району, Тернопільської області (арк. справи 22-28). Згідно технічних характеристик вказаного об`єкту, він складається з несуче-огороджувальних конструкцій, які утворюють наземні та підземні приміщення, призначені для перебування людей, розміщення устаткування, а також предметів.

При цьому, із змісту Свідоцтва про придбання позивачем нерухомого майна з електронних торгів (арк. справи 20), такий об`єкт нежитлової нерухомості належав Відкритому акціонерному товариству "Вишнівецький сир завод" основним видом економічної діяльності якого згідно відомостей з ЄДРПОУ є "15.51.0 Перероблення молока та виробництво сиру", інші види "51.33.0 Оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, олією, тваринним маслом та жирами", та сам завод є діючим суб`єктом господарювання.

Зважаючи на технічні характеристики належного позивачу нежитлового майна, та його функціональне призначення, суд дійшов висновку, що вказана нежитлова нерухомість, є виробничими будинками та спорудами, а відтак відноситься до класу 1251 "Будівлі промисловості" підклас 1251.5 "Будівлі підприємств харчової промисловості".

Суд зазначає, що Додаток 2.1 Положення про оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на території Вишнівецької селищної ради Кременецького району Тернопільської області містить виокремлений підклас 1251.5 "Будівлі підприємств харчової промисловості" із встановленням для нього ставки податку в розмірі 0,1% від мінімальної заробітної плати за 1 кв.м., а відтак вона підлягала до застосування при розрахунку відповідачем позивачу податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується власниками нежитлової нерухомості.

Однак відповідач обрав ставку податку для будівель підкласу 1251.9 "Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне" (яка як встановлено судом із рішення органу місцевого самоврядування є максимальною щодо такого роду будівель промисловості) та не навів жодних належних обґрунтувань з їх документальним підтвердженням в частині того, що вказана нерухомість позивача за своїми технічними характеристиками та функціональним призначенням відноситься до підкласу 1251.9 "Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне".

Суд наголошує, що відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України саме на відповідача як на суб`єкта владних повноважень, в адміністративних справах про протиправність його рішень, дій чи бездіяльності покладено обов`язок щодо доказування правомірності такого рішення, дії чи бездіяльності.

Суд враховує, що за частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд наголошує на тому, що в силу вимог частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною першою статті 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що доводи відповідача щодо правомірності оскарженого податкового повідомлення-рішення ґрунтуються на припущеннях і не підтверджені належними та допустимими доказами, а відтак, податкове повідомлення-рішення від 24.09.2024 №0-1918-UA0098539, яким позивачу нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 197790,70грн за 2023 рік, є неправомірним та підлягає скасуванню.

Враховуючи приписи частини першої статті 139 КАС України, суд приходить до висновку про необхідність відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у повному обсязі.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасувати податкового повідомлення-рішення, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області форми "Ф" №0-1918-UA0098539 від 24 вересня 2024 року про нарахування ОСОБА_1 податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в розмірі 197790 (сто дев`яносто сім тисяч сімсот дев`яносто) гривень 70коп.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області судові витрати в розмірі 1582 (одна тисяча п`ятсот вісімдесят дві) гривні 33 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 16 травня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач: - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

відповідач: - Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Білецька, 1, м. Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н, 46003, ).

Головуючий суддя Мірінович У.А.