Справа № 703/1656/25
Суддя: Овсієнко І. В.
Дата ухвалення: 2025-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 703/1656/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2025 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Овсієнка І.В.

за участю

секретаря судових засідань Батаргіної Т.М.

позивача ОСОБА_1

представника позивача Оржеховської А.О.

представника відповідача Компанійця О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаського району Черкаської області, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

у с т а н о в и в :

27.03.2025 до Смілянського міськрайонного суду представником ОСОБА_1 , адвокатом Оржеховською Анною Олександрівною, з використанням системи «Електронний суд» подано позовну заяву до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення №527 від 21.03.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Позовну заяву обґрунтовує тим, що 21.03.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 було складено постанову по справі про адміністративне правопорушення №527 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладений штраф в сумі 17000,00 грн.

З вказаною постановою позивач не погоджується, вважає, що при притягненні його до адміністративної відповідальності допущенні численні порушення, зокрема його протиправно обмежено в пересуванні та затримано для доставки до РТЦК. Протокол не містить номера, підпису та складений не уповноваженою на те особою.

Під час винесення постанови не було дотримано вимоги статей 245, 276, 280 КУпАП, відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку її розгляду, а сама постанова за змістом не містить обов`язкових складових, винесена не уповноваженою особою. При розгляді справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях ОСОБА_1 є ознаки проступку, за яким законом встановлено адміністративну відповідальність, не досліджувалися докази та позивач не мав змоги ознайомитися із матеріалами справи, захищатись у передбачений законом спосіб, його письмові пояснення були проігноровані при розгляді справи по суті, відтак постанова внесена з перевищенням компетенції суб`єкта владних повноважень, є незаконною та підлягає скасуванню. Справа про адміністративне правопорушення в цілому оформлена неправильно, оскільки не підшита та не упорядкована. З наявних матеріалів не вбачається факту відправлення ОСОБА_1 повістки, що не була отримана адресатом, її повернення, а склад правопорушення в його діях не доведений, оскільки останній не знав про обов`язок явки до РТЦК, не мав мотиву порушувати правила військового обліку, бо мав оформлену в належному порядку відстрочку від призову за мобілізацією. Повістка не була направлена в передбачений чинним законодавством спосіб, оформлена неналежним чином, оскільки не читається з допомогою QR-коду, як це повинно бути, а працівниками ДП «Укрпошта» неналежним чином виконувалися обов`язки щодо повідомлення про поштове відправлення та його вручення, а лише вчинені недобросовісні дії шляхом проставлення відмітки про відсутність особи, що вчинено очевидно передчасно та безпідставно.

Ухвалою судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01.04.2025, відкрито провадження в адміністративній справі за вказаним позовом, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання, роз`яснено відповідачу право на подання до суду відзиву на позовну заяву та встановлено відповідний строк.

У встановлений судом строк, 07.04.2025 на адресу суду від відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 .

Як вбачається з доводів вказаного відзиву, орган військового управління діяв у передбачені чинним законодавством порядку та спосіб. Повістка, сформована автоматизовано та надіслана централізовано, з урахуванням Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, а також Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487, позивач є належним чином повідомленим про обов`язок явки до РТЦК у разі повернення поштового відправлення відправникові з позначкою про відсутність його за зареєстрованим місцем проживання, відтак доводи позивача та його представника в даній частині не відповідають дійсності. Факт відправки повістки засобами поштового зв`язку та хронологія її руху є загальнодоступними даними, а повістка була направлена на належну адресу, вказану ОСОБА_1 при уточненні військово-облікових даних, повернена відправникові 24.02.2025 у зв`язку із відсутністю одержувача за вказаною адресою. Відтак ОСОБА_1 24.02.2025 вважається оповіщеним про виклик на 09-00 год 27.02.2025, у вказаний час він не з`явився, чим порушив правила військового обліку, затверджені постановою КМУ від 30.12.2022 №1487. Докази вчинення позивачем правопорушення, на які є посилання в постанові про адміністративне правопорушення №527 від 21.03.2025, зокрема пояснення співробітника ОСОБА_2 , не заперечуються позивачем, а факт неявки навіть особи, що має оформлену відстрочку, не виключає наявність в її діях складу правопорушення. Вказана неявка, всупереч доводам представника позивача, не може бути зафіксована засобами відеозапису, оскільки це об`єктивно позбавлено будь-якого смислу а вказана обставина в даній справі ніким не заперечується.

Одночасно з вищевказаним відзивом до суду відповідачем подано копію справи про адміністративне правопорушення №527.

11.04.2025 представником позивача, з використанням системи «Електронний суд» надано відповідь на відзив, згідно якого представник посилається на порушення, допущені при складенні матеріалів у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , а саме неналежне заповнення протоколу від 18.03.2025, відсутність підпису уповноваженої особи та відомостей про свідків правопорушення, запис про яких є в постанові №527 від 21.03.2025, відсутність у ОСОБА_3 повноважень на винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Представник обґрунтовує, що документ, який за доводами відповідача, надсилався ОСОБА_1 , за формою та змістом не відповідає повістці, його цифровий код не зчитується, місцем відправлення зазначене місто Київ, що вбачається із трекінгу. В матеріалах відсутні належні докази направлення повістки позивачеві ОСОБА_1 , засобами відеозапису не зафіксовано факту його неявки до ТЦК, він не був належним чином оповіщений про обов`язок явки до органу військового управління, тому в його діях відсутній склад правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні надав пояснення про те, що 18.03.2025 на блокпосту його зупинили працівники поліції, які повідомили, що перебуває в розшуку та супроводжували його до ІНФОРМАЦІЯ_2 . У вказаному місці йому повідомили, що йому була надіслана повістка, по якій він не прибув, тому буде складений протокол про адміністративне правопорушення. Під час складення протоколу про адміністративне правопорушення чекав у коридорі, надалі співробітник покликав його, щоб поставив підпис. За його клопотанням розгляд справи був відкладений на 21.03.2025, бо потребував правової допомоги. При явці того дня, йому вручили копію постанови про накладення штрафу.

Про виклик до РТЦК не знав, мав належним чином оформлену відстрочку, тому умислу ухилятися в нього не було та на даний час немає, крім того, був на лікарняному, проте листок непрацездатності не оформлював.

Представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Оржеховська А.О. в судовому засіданні, в якому приймала участь у режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів, позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував на підставах, вказаних у письмовому відзиві.

Судове засідання 11.04.2025 відкладене на 30.04.2025 у зв`язку із неможливістю завершення розгляду даної справи через закінчення робочого часу.

30.04.2025 судове засідання не відбулося у зв`язку із зайнятістю головуючого в розгляді іншої справи.

В судове засідання, призначене на 19.05.2025, сторони не прибули, про розгляд справи були повідомлені належним чином, представник відповідача, представник позивача з використанням засобів ЄСІТС, позивач шляхом направлення повістки на його електронну адресу, що була повідомлена суду, що відповідає вимогам ст. 127, 129 КАС України.

За ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, ідо передбачені Конституцією та законами У країни.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Згідно диспозиції ч.1 ст.210 КУпАП (у редакції, чинній з 19 травня 2024 року), адміністративна відповідальність за даною частиною статті настає за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Відповідно до диспозиції ч.3 ст.210 КУпАП (у редакції, чинній з 19 травня 2024 року), адміністративна відповідальність за даною частиною статті настає за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Згідно Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і по теперішній час.

Правила військового обліку визначені у Додатку № 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30 грудня 2022 року, (далі - Правила) на виконання вимог ч. 5 ст. 33 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Підпунктом 2 пункту 1 Додатку 2 «Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» Порядку №1487 визначено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно з ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, серед іншого, прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки; проходити медичний огляд та лікування в лікувально - профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Згідно ст.235 КУпАП, адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Судом встановлено, що 21.03.2025 начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 полковник ОСОБА_3 за результатами розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , фізичної особи-підприємця, паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , виніс постанову №527 по справі про адміністративного правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як вбачається з вказаної постанови, ОСОБА_1 27.02.2025 на 09-00 год не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення своїх персональних даних по повістці №2440731, яка була підписана кваліфікованим підписом 14.02.2025 та направлена рекомендованим листом з описом вкладення і повідомленням про вручення поштового відправлення.

Цим він порушив обов`язок, визначений підпунктом 2 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою КМУ від 30.12.2022 р. №1487: прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, для уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів.

ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнав. Пояснив, що знаходився на лікуванні без оформлення лікарняного. Наведені обставини не звільняють військовозобов`язаного від виконання військового обов`язку.

Повістка №2440731 про виклик ОСОБА_1 на 09-00 год 27.02.2025 повернулась до ІНФОРМАЦІЯ_2 з відміткою Укрпошти про повернення відправнику. Одержувач відсутній за вказаною адресою 24.02.2025, вважається належним чином повідомленим про виклик.

ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП як порушення військовозобов`язаними правил військового обліку, вчинене в особливий період.

Його винність у вчиненні правопорушення підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_4 .

Вказаною постановою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_1 останній просить суд визнати незаконною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення №527 від 21.03.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210 КУпАП.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП, посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно з ч. 5 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України підтвердних документів про отримання особою виклику.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що щодо ОСОБА_1 18.03.2025 складений протокол у справі по адміністративне правопорушення.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами (ч. 1-2 ст. 256 КУпАП).

Як вбачається із протоколу від 18.03.2025, складеного начальником відділення забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_5 , ОСОБА_1 в порушення пп. 2 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що затверджені Постановою КМУ від 30.12.2022 №1487, не з`явився 27.02.2025 о 09-00 год по повістці №2440731 до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних, повістку було направлено рекомендованим повідомленням 14.02.2025. Правопорушення виявлене 18.03.2025 працівниками поліції, ОСОБА_1 перебував у розшуку та був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 для складення протоколу про адміністративне правопорушення. У відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення міститься підпис від імені особи, яка притягується до адміністративної відповідальності із зазначенням дати 18.03.2025. Маються записи від імені ОСОБА_1 про те, що не отримував повістки, тому не знав про обов`язок явки до ТЦК, правопорушення не визнає, клопоче про відкладення розгляду справи на 21.03.2025 для можливості скористатися правовою допомогою.

При дослідженні змісту даного протоколу встановлено, що він не підписаний особою, якою був складений.

В оскаржуваній постанові виконаний запис про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується поясненнями ОСОБА_4 , зі змісту постанови слідує, що в якості доказів використано також документ ДП «Укрпошта» про повернення поштового відправлення до ІНФОРМАЦІЯ_2 із відміткою про відсутність одержувача за вказаною адресою.

При цьому на підтвердження винуватості ОСОБА_1 надано копію пояснень ОСОБА_4 від 18.03.2025, за змістом яких останній підтверджує ту обставину, що позивач у справі не прибув 27.02.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказані пояснення датовані 18.03.2025, однак у протоколі відсутні посилання на пояснення свідка, хоча вказані обставини очевидно свідчать, що такий свідок був.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно приписів частин 1, 2 та 3 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

З огляду на викладене, зважаючи на відсутність належних доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, викладеного в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення, враховуючи те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях та всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд приходить до висновку, що уповноваженою особою відповідача при винесенні оскаржуваної постанови, всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів не здійснено.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У п. 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п. 48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» та в п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

Під час судового розгляду справи встановлена невідповідність протоколу в справі про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП тому такий не може бути використаний в якості доказу на підтвердження винуватості особи.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_1 , не може бути визнаний належним доказом по даній справі у розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені у ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали б сумніви у суду.

Щодо доказового значення постанови у справі про адміністративне правопорушення, то суд зазначає, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналогічна правова позиція підтримана постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 у справі №338/1/17.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» поважними причинами неприбуття до військових частин або на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих повістках (повідомленнях), визнаються підтверджені відповідними документами:

1) перешкода стихійного характеру, хвороба або інші обставини, що позбавили можливості особисто прибути в зазначені частину, пункт і строк;

2) смерть близького родича (чоловіка, дружини, сина, дочки, батька, матері, діда, баби або рідного (повнорідного, неповнорідного) брата чи сестри) або близького родича подружжя.

Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Як на причину неявки, позивач посилається на неналежне оповіщення, а також перебування на лікарняному.

Згідно з п. 41 Порядку № 560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є, зокрема, у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Тобто, особа не буде вважатися оповіщеною належним чином лише у разі, коли вона повідомила до ТЦК іншу адресу місця свого проживання, проте викликалася за попередньою адресою, в той час як в даній справі таких обставин не встановлено.

Щодо доводів позивача про перебування на лікарняному, то такі судом не приймаються до уваги, оскільки не підтверджені належними доказами, наявні у матеріалах справи довідки від сімейного лікаря та протоколи МРТ досліджень такими доказами не є.

Відтак, вказані обставини не звільняють військовозобов`язаного від явки до ТЦК.

Суд відхиляє посилання представника позивача на те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснювався не уповноваженою на те особою з огляду на таке.

Відповідно до статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Матеріали справи свідчать, що спірна постанова від 21.03.2025 №527 прийнята начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_3 , тобто керівником відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Відтак твердження про те, що ОСОБА_3 не наділений повноваженнями на розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 є необґрунтованим.

Відповідно до п. 28 виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки.

Повістка може формуватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів або оформлюватися на бланку, який заповнюється представником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

У разі формування повістки за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу накладає на повістку кваліфікований електронний підпис у день її формування (п. 30).

Згідно з п. 30-2 повістки, сформовані за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, можуть, зокрема, централізовано друкуватися і надсилатися військовозобов`язаним та резервістам засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення.

У зв`язку із викладеним суд не приймає до уваги доводи представника позивача про те, що повістка ОСОБА_1 надіслана не ІНФОРМАЦІЯ_4 , а невідомим суб`єктом з розташуванням у м. Києві, оскільки така повістка сформована в автоматизованому режимі централізовано, додатково підписана КЕП начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до вимог ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно положень ст. 9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п. 2 ст. 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgmentof 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення і, отже ст.6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяннями, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку та на підставі законно добутих доказів.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення ст. 62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 був 24.02.2025 належним чином оповіщений про обов`язок з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 27.02.2025 та не мав причин, які б об`єктивно унеможливлювали виконання відповідного обов`язку. Однак виявлені судом порушення, допущені під час складення щодо ОСОБА_1 матеріалів у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, не дозволяють вважати постанову від 21.03.2025 №527 правомірною.

Постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, закриттю, що буде відповідати повному та належному захисту прав позивача, який здійснений, відповідно до імперативних приписів ст. 286 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно платіжної інструкції №9962-9954-6790-9899 від 26.03.2025, позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у сумі 605,60 грн.

Враховуючи, що позовній вимоги підлягають задоволенню, у відповідності до ч.1 ст.139 КАС України, на користь позивач слід стягнути сплачений ним судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 8, 9, 62 Конституції України, ст. 9, 222, 245, 251, 280 КУпАП, ст.77, 139, 205, 229, 241-246, 255, 286, 288 КАС України, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову №527 від 21.03.2025, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3 , по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Сторони у справі:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складене 19.05.2025.

Суддя І.В. Овсієнко