Справа № 752/6093/25
Суддя: Ольшевська І. О.
Дата ухвалення: 2025-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 752/6093/25
Провадження № 2-а/752/220/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2025 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Ольшевської І.О.,

з участю секретаря Овдій-Барандич В.В.,

розглянувши у спрощеному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення та просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспортні, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання на території України, серії АВ №00001312 від 14.10.2024р., закрити справу про адміністративне правопорушення стосовно позивача за вказаною постановою, а також стягнути судові витрати.

В обгрунтування позову зазначає, що за постановою по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, серія АВ №00001312 від 14.10.2024р. його, як власника транспортного засобу, було притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 132-1 КУаАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. Позивач вважає дії посадової особи відповідача щодо винесення постанови протиправними, постанову незаконною, а накладення адміністративного стягнення необгрунтованим та безпідставним у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, через невстановлення відповідачем обставин, які відповідно до вимог законодавства мають бути встановлені і враховані, і які впливають на кваліфікацію правопорушення відповідно до п. 22.5. Правил дорожнього руху. Так, зі змісту оскаржуваної постанови, 12.10.2025р. о 14 год. 21 хв. за адресою Н-18 км 36 + 718 Тернопільська обл., зафіксовано транспортний засіб DAF CF 85.460, державний номерний знак НОМЕР_1 , відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 18.696% (2.15 тонн), при дозволеному максимальному навантаженні на вісь 11,5 тонн. Позивач звертає увагу суду на те, що згідно

оскаржуваної постанови відповідачем зафіксовано кількість вісей - 5 шт., відстань між вісями 1-2: 4063 мм, 2-3: 6333мм, 3-4: 1312 мм, 4-5: 13187 мм, навантаження на вісь 1 - 825 кг, 2- 16250 кг, 3 - 6300 кг, 4 - 6300 кг, 5 - 7100 кг. Однак з фотофіксації відповідача вбачається, що тягач DAF CF 85.460 має 3 осі і причіп, який був прикріплений до тягача, д.н.з. НОМЕР_2 , також має 3 осі, що в сумі - 6 осей. На думку відповідача, позивачем допущено перевищення навантаження на другу вісь (яка на його думку є одинарною), а саме 13650 кг при нормативно допустимому - 11500 кг, однак відповідачем не враховано те, що тягач DAF CF 85.460 є трьохвісним, а не двовісним, і що друга і третя осі є здвоєними, а відповідно до п. 22.5. ПДР України для здвоєних осей дозволено більше навантаження, якщо відстань між осями: менш як 1 метр, то максимальне значення 11,5 т, від 1 до 1,3 метра, то максимальне значення 16 т. Відстань між першою і другою віссю становить 2955 мм (а не 4063 мм) і між другою і третьою віссю становить 1110мм (а не 6333ммм), що підтверджується протоколом випробувань №1.01-0030-25 від 21.02.2025р., виконаного ДП «Державтотрансндіпроект». Крім того, виробником ТЗ нанесено допустимі вагові параметри на самому тягачі: 1 вісь - 7500 кг, 2 вісь - 4400 кг, 3 вісь - 11500 кг. Тобто граничне навантаження на другу і третю осі (здвоєні) в сумі становить 15 900 кг, як і передбачено п.п. в) п. 22.5. ПДР. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5м. Таким чином, як вказує позивач, навантаження не здвоєні осі тягача не перевищує допустимого граничного значення 16т і не становить перевантаження на одинарну вісь, оскільки в тягача DAF CF 85.460 лише одна одинарна вісь і навантаження на неї становило 8250 кг (у межах допустимого). З огляду на зазначене, позивач вважає, що постанова винесена без належного дослідження доказів і є незаконною та підлягає скасуванню.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18.03.2025р. відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

На підставі с. 6 ст. 162 КАС України справа розглянута за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши письмові матеріали справи, зібрані у справі докази, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України основним завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно положень ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до абзацу четвертого пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2014року №442 «Про оптимізацію системи центральних

органів виконавчої влади» утворено Укртрансбезпеку, шляхом реорганізації (злиття) Державної інспекції з безпеки на морському та річковому транспорті та Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11лютого 2015року №103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра з відновлення України - Міністра розвитку громад та територій і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

У силу вимог підпунктів 15, 27 пункту 5 Положення Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю; здійснює стягнення, у тому числі в судовому порядку, плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування з транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

З наведеного вбачається, що відповідач виконує функції габаритно-вагового контролю транспортних засобів, здійснює стягнення відповідної плати за перевищення нормативів допустимої ваги транспортного засобу.

Отже, положеннями чинного законодавства визначені повноваження Укртрансбезпеки щодо контролю за рухом транспортних засобів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, а також порядок здійснення такого контролю.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху.

У відповідності до підпункту в) пункту 22.5 Правил дорожнього руху рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують навантаження на вісь: на одинарну вісь - 11,5/7 тонн, на здвоєні осі, якщо відстань між осями: менш як 1 метр - 11,5/7 тонн, від 1 до 1,3 метра - 16/10 тонн, від 1,3 до 1,8 метра при неспарених колесах - 18/10,5 тонн, від 1,3 до 1,8 метра при спарених колесах, за умови, що навантаження на кожну вісь не перевищує 9,5 тонни - 19/11,5 тонн, від 1,3 до 1,8 метра чотирьохвісних автомобілів, ведучі вісі яких оснащені спареними колесами, за уми, що навантаження на кожну ведучу вісь не перевищує 11,5 тонни - 23/11,5 тонн, від 1,8 до 2,5 метра для причепів та напівпричепів - 20/11,5 тонни, на строєні осі, в тому числі транспортних засобів спеціалізованого призначення (контейнеровозів), що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів, якщо відстань між осями: 1,3 метра або менше - 21/13 тонни, понад 1,3 до 1,4 метра - 24/14 тонни.

Зі змісту ч. 2 ст. 132-1 КУпАП вбачається, що адміністративним правопорушенням є перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами. За вчинення такого правопорушення передбачена адміністративна відповідальність у виді накладення штрафу, зокрема, в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-

вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Дія частини другої цієї статті поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Процедура оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті відповідно до покладених на них повноважень матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, регламентована Інструкцією з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженою Міністерством інфраструктури України 27.09.2021 № 512.

Відповідно до п. 1 Розділу ІІ Інструкції уповноважена посадова особа розглядає справи про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, які передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою та третьою статті 132-1 КУпАП.

Уповноважена посадова особа здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення шляхом опрацювання інформаційного файлу системою фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, необхідного для об`єктивного розгляду справи та винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, що передбачено пунктом 2 Розділу ІІ Інструкції.

Згідно з п. 3 Розділу ІІ вказаної Інструкції під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу та встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Державної служби України з безпеки на транспорті, уповноважена посадова особа виносить постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення. Формування проєкту постанови здійснюється автоматизовано. При цьому уповноважена посадова особа може створювати ідентичні за документарною інформацією та реквізитами електронний документ та документ на папері, кожен з документів є оригіналом і має однакову юридичну силу. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції.

Як вбачається, 14.10.2024р. Державною службою України з безпеки на транспорті винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування

(місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АВ №00001312.

За цією постановою встановлено, що 12.10.2024р. о 14 год. 21 хв. за адресою Н-18, км 36-718, Тернопільська область DAF CF 85.460, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5. ПДР України: навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 18,696 (2,15 тонн) при дозволеному максимальному навантаженні на вісь 11,5 тонн, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. Було постановлено притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн.

В оскаржуваній постанові зазначені результаті автоматичної фіксації транспортного засобу в момент учинення адміністративного правопорушення: виміряні з урахуванням похибки вагові або габаритні параметри транспортного засобу навантаження на одиночну вісь - 13650 кг; фактичні зафіксовані параметри ТЗ: кількість вісей - 5 шт., спарені колеса - 2 вісь, відстань між вісями 1-2: 4063 мм, 2-3: 6333 мм, 3-4: 1312 мм, 4-5: 1318 мм, навантаження на вісь 1 - 8250 кг, 2 - 16250 кг, 3 - 6300 кг, 4 - 6300 кг, 5- 7100 кг, загальна маса - 44200 кг, довжина - 16,6 м.

Отже, зі змісту постанови вбачається, що суть встановленого порушення полягає в допущені відповідальною особою руху транспортного засобу із перевищенням параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 18,696% (2,15 тонн), при дозволеному максимальному навантаженні на вісь 11,5 тонн.

Тобто об`єктивна сторона порушення визначена у перевищенні навантаження на одинарну вісь транспортного засобу.

Аналізуючи пункт 22.5 Правил дорожнього руху України та зміст оскаржуваної постанови, вбачається, що під час розгляду відомостей із матеріалів інформаційного файлу, створеного системою за допомогою технічних засобів WIM-67, WAGA-WIM40, CRUA-03-VVE, відповідач визначив зафіксований у постанові транспортний засіб, як такий, що згідно п. 22.5. ПДР України має дозволене навантаження на одиночну вісь 11,5 тонн.

При цьому слід відмітити, що в постанові зафіксовано наступне: транспортний засіб DAF CF 85.460, державний номерний знак НОМЕР_1 , фактичні зафіксовані параметри ТЗ - 5 вісей.

Тоді як із даних, що розміщені на веб-сайті https://wim.dsbt.gov.ua/r/a/АА00001312, вбачається, що до тягача DAF CF 85.460, д.н.з. НОМЕР_1 , був прикріплений причіп д.н.з. НОМЕР_2 .

Слід зауважити, що відомостей про причіп оскаржувана постанова не містить.

Вимоги щодо необхідності вказаних відомостей у постанові кореспондують вимогам ст. 283 КУпАП в частині зазначення опису обставин, установлених під час розгляду справи.

При цьому, як вбачається, названий причіп має 3 осі, а протоколом випробувань №1.01-0030-25 від 24.02.2025р. підтверджується, що тягач DAF CF 85.460, державний номерний знак НОМЕР_1 , має також три осі, що разом у складі становить 6 осей.

Отже, відображена інформація в постанові, що оскаржується, щодо 5 осей не відповідає дійсності.

Також згідно протоколу випробувань №1.01-0030-25 відстань між першою та другою віссю 2955 мм, відстань між другою та третьою віссю - 1110 мм.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Отже, друга та третя вісь тягача DAF CF 85.460 є здвоєними, а, отже, навантаження на здвоєні осі тягача не перевищує допустимого граничного значення 16 тонн і не становить перевантаження на одинарну вісь, оскільки у тягача лише одна одинарна вісь і навантаження на неї становило 8250 кг, що в межах допустимого.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 77КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень в порушення зазначених вище вимог закону щодо обов`язку доказування правомірності своїх дій з приводу складання постанови по справі про адміністративне правопорушення не доведено факту наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення.

Щодо судових витрат слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

У відповідності до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають

відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За змістом ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається із матеріалів справи, представництво інтересів позивача здійснювалось адвокатом Рябком С.О. на підставі Договору №26/02/25 про надання правничої допомоги від 26.02.2025р.

На підтвердження надання правової допомоги до матеріалів справи, окрім того, додано Акт №1 прийому-передачі наданих послуг від 06.03.2025р. на суму 5 000,00 грн.

До того ж слід зазначити, що умовами Договору від 26.02.2025р. (п. 3.2. Договору) сторони узгодили, що оплати послуг за цим Договором здійснюється шляхом перерахування замовником грошових коштів на поточний рахунок виконавця протягом 3 днів з моменту підписання Акту приймання-передачі наданих послуг або шляхом здійснення попередньої оплати.

Оскільки до матеріалів справи не надано доказів оплати послуг адвоката, то підстав для їх стягнення з іншої сторони немає.

У відповідності до ст. 139 КАС України судовий збір підлягає до стягнення з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань

Керуючись ст.ст. 2, 6, 19, 20, 73-77, 132, 139, 241-245, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

2. Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксована в автоматичному режимі, від 14.10.2024р. серії АВ №00001312, винесену Державною службою України з безпеки на транспорті, відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП

3. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, закрити.

4. Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок державних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 484,48 (чотириста вісімдесят чотири грн. 48 коп.) грн.

5. Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

6. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач : Державна служба України з безпеки на транспорті (03150, м. Київ, вул. Фізкультури, 9, ).

Повний текст рішення суду складено та підписано 19.05.2025р.

Суддя Ірина ОЛЬШЕВСЬКА