Справа № 331/153/25
Суддя: Яцун О. О.
Дата ухвалення: 2025-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

09.04.2025 Справа № 331/153/25
Провадження № 2-а/331/29/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2025 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Яцун О.О.,

за участю секретаря судового засідання Красан І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Запоріжжі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в особі представника Волошиної Євгенії Вячеславівни, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , в особі представника Волошиної Є.В., яка діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АР № 1215125 від 30.12.2024 року (а.с.29), звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ), уточнивши 23.01.2025 року позовні вимоги (а.с.28), про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, в якому просить скасувати постанову № 843 від 29.10.2024 року по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та стягнути з відповідача на користь позивача понесені позивачем судові витрати.

В обґрунтування поданого адміністративного позову зазначено, що 27.10.2024 року близько 13 год. 30 хв., під час виконання своїх трудових обов`язків за адресою: АДРЕСА_1 , а саме виконання ремонтних робіт по усуненню наслідків після чергової атаки з боку Російської Федерації, співробітниками поліції було здійснено перевірку документів ОСОБА_1 та останніми було повідомлено, що він перебуває у розшуку, як особа яка ухиляється від явки по повістці. Позивач повідомив співробітникам поліції, що жодної повістки він не отримував. Після чого, ОСОБА_1 було доставлено працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де, всупереч заперечення щодо отримання повістки про виклик, було складено протокол № 1098 про адміністративне правопорушення від 27.10.2024 року. Відповідно до вказаного протоколу, 18.08.2024 року військовозобов`язаний ОСОБА_1 не з`явився за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_4 , про причини неявки не повідомив.

07.12.2024 року банківські рахунки позивача було заблоковано, у застосунок «Дія» надійшла постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 05.12.2024 року та накладення арешту на банківські рахунки позивача на підставі постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 № 843 від 29.10.2024 року.

Між тим, позивач вказує, що дану постанову він не отримував, у зв`язку з чим, 09.12.2024 року адвокат Адвокатського об`єднання «Преміум» - Волошина Є.В. звернулася з адвокатським запитом до ІНФОРМАЦІЯ_2 . 18.12.2024 року адвокатом було отримано лист ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому було відмовлено у наданні відповіді на адвокатський запит, з посиланням на відсутність згоди ОСОБА_1 на обробку персональних даних. 23.12.2024 року адвокат Волошина Є.В. повторно звернулася з адвокатським записом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого, 27.12.2024 року адвокату було надано можливість ознайомитись із матеріалами адміністративної справи. Після ознайомлення із матеріалами адміністративної справи № 890 про адміністративне правопорушення, вчинене громадянином ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, адвокату стало відомо, що 29.10.2024 року тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 була винесена постанова № 843 за справою про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 25500 грн. Однак, позивач ОСОБА_1 вважає дану постанову протиправною та такою, що винесена з порушенням вимог чинного законодавства.

Позивач стверджує, що 17.08.2024 року він не отримував жодної повістки щодо явки 18.08.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Крім того, позивач вказав, що у матеріалах адміністративної справи відсутній відеозапис ознайомлення його із змістом повістки, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки.

Позивач також зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_5 є структурним підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_6 , відповідно, начальник структурного відділу РТЦК не наділений повноваженнями, згідно із законом, проводити розгляд справ про адміністративні правопорушення, визначені статтею 235 КУпАП, зокрема й за ст. 210-1 КУпАП. Крім того, позивач стверджує, що тимчасово виконуючий обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковник ОСОБА_2 не наділений повноваженнями щодо розгляду справи про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись із оскаржуваною постановою, позивач також зазначив, що постановою на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу без визначення кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у грошовій сумі 25500 грн., який є максимальним розміром, передбаченим санкцією ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Разом з тим, позивач стверджує, що КУпАП передбачено єдиний вимір розміру стягнення у виді штрафу у неоподатковуваних мінімумах доходів громадян.

Виходячи з вищенаведеного, позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення № 843 від 29.10.2024 року, закрити провадження у справі, стягнути на його користь з відповідача понесені позивачем судові витрати.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 23 січня 2025 року поновлено строк звернення до суду з вищевказаним позовом, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.30-31).

26 березня 2025 року від представника відповідача Крамаренка А.А., який діє на підставі наказу № 801 від 02.10.2024 року (з.б.а.с.49), надійшов до суду через підсистему «Електронний суд» відзив на позовну заяву, в якому представник сторони відповідача просить суд позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення, з підстав необґрунтованості позову, посилаючись на те, що 17.08.2024 року групою оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 було виписано повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 08 год. 00 хв. 18.08.2024 року для визначення призначення на особливий період. Проте, ОСОБА_1 відмовився підписувати та отримувати вказану повістку, про що було складено відповідний акт від 17.08.2024 року. Разом з тим, зміст повістки та акту було доведено (прочитано) ОСОБА_1 у голос. Між тим, 18.08.2024 року ОСОБА_1 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 , про причини неявки не повідомив. У зв`язку з чим, 27.10.2024 року було складено протокол про адміністративне правопорушення № 1098, у якому сповіщено позивача про місце і час розгляду справи, а саме 29.10.2024 року о 09 год. 00 хв. у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 . У протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вказав, що не прибув по повістці, оскільки її не отримував. Належних та допустимих доказів щодо поважних причин неприбуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач не надав. На розгляд справи ОСОБА_1 не з`явився. Про місце, дату та час розгляду справи попереджений належним чином. У матеріалах справи міститься акт відмови від отримання повістки ОСОБА_1 від 17.08.2024 року. На думку представника відповідача, такими діями позивач порушив вимоги ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». З зазначеного вбачається, що громадянин ОСОБА_1 в умовах особливого періоду, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, яке є триваючим правопорушенням. Також звернуто увагу, що до функціональних обов`язків начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 , затверджених начальником ІНФОРМАЦІЯ_8 26.12.2023 року, прямо відноситься розгляд справ про адміністративні правопорушення, визначені статтею 235 КУпАП, і накладання адміністративних стягнень. Відповідно до абз. 6 п. 9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 154 від 23 лютого 2022 року, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та розвідувальних органів): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку. Відповідно до частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду. Представник відповідача вважає, що постанова № 843 від 29.10.2024 року винесена з додержанням вимог чинного законодавства, тому позовна заява задоволенню не підлягає (а.с.46-48).

Позивач ОСОБА_1 і представник позивача Волошина Є.В. у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про день, час і місце проведення судового засідання, про причини своєї неявки суд не повідомили. При цьому, представник позивача Волошина Є.В. надала до канцелярії суду заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивача. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити.

Представник відповідача Крамаренко А.А. у судове засідання також не з`явився, будучи належним чином повідомлений про день, час і місце проведення судового засідання, про причини своєї неявки суд не повідомив.

У відповідності до вимог ч. 9 ст. 205 КАС України, оскільки всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд розглянув справу у письмовому провадженні.

Згідно вимог ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог ч. 5 ст. 250 КАС України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із статтею 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.

Так, згідно із ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За правилами статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із статтею 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, яка, зокрема, повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи, прийняте у справі рішення, а також технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Аналізуючи наведені положення законодавства, слід дійти висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, оцінити наявні докази. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

При цьому, суд враховує, що особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

У зв`язку із застосуванням даного принципу саме відповідач, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинна довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, тобто наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Крім того, відповідно до статей 9, 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до вимог статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Судом встановлено, що 17.08.2024 року групою оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачу ОСОБА_1 було виписано повістку про виклик на 08 год. 00 хв. 18.08.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою визначення призначення на особливий період. Вказану повістку ОСОБА_1 відмовився підписувати та отримувати, про що було складено акт відмови від отримання повістки від 17.08.2024 року (а.с.52-53).

27 жовтня 2024 року відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 1098, в якому зазначено, що 18.08.2024 року військовозобов`язаний ОСОБА_1 не з`явився за повісткою про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 , про причини неявки не повідомив. У протоколі також вказано, що громадянин ОСОБА_1 під час дії особливого періоду порушив вимоги ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період. Між тим, упротоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вказав, що повістку про явку він не отримував. У зазначеному протоколі позивача було повідомлено про місце і час розгляду справи, а саме 29.10.2024 року о 09 год. 00 хв. у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.51).

29 жовтня 2024 року тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 було розглянуто справу про адміністративне правопорушення та винесено постанову № 843, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 25500 грн. (а.с.50).

Відповідно до положень глави19 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, у якому викладається твердження про вчинення особою відповідного правопорушення, при доведенні вчинення якого особа піддається певним заходам примусу. Протокол про адміністративне правопорушення є підставою для подальшого провадження у справі, викликає у особи необхідність здійснення свого захисту, у зв`язку із чим до нього пред`являються особливі вимоги.

Згідно статті 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, зокрема, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності та суть адміністративного правопорушення.

Формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу його вчинення, мотивів і форми вини. При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Згідно статті 245 КУпАП, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, тощо.

Перевіряючи доводи позивача щодо неправомірності розгляду справи про адміністративне правопорушення тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , суд зазначає наступне.

Згідно статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до функціональних обов`язків начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , затверджених начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 26.12.2023 року, начальник має право розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначені статтею 235 КУпАП, і накладати адміністративні стягнення (з.б.а.с.53-54).

Разом з тим, наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 № 288 від 29.09.2024 року підполковника ОСОБА_2 було призначено тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 та покладено виконання обов`язків начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (з.б.а.с.49).

Отже, доводи позивача щодо неправомірності розгляду справи про адміністративне правопорушення тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 не знайшли свого підтвердження та спростовуються дослідженими у судовому засіданні письмовими матеріалами.

Щодо твердження позивача про те, що розмір зазначеного в оскаржуваній постанові адміністративного стягнення у виді штрафу має бути визначено в неоподатковуваних мінімумах доходів громадян, а не у певній грошовій сумі в гривнях, суд зазначає наступне.

Норми Кодексу України про адміністративні правопорушення зобов`язують призначати стягнення в межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення, та з урахуванням обставин, встановлених статтею 33 кодексу.

У санкціях статей (санкціях частин статей) Особливої частини КУпАП стягнення у виді штрафу встановлено в неоподатковуваних мінімумах доходів громадян. Зокрема, санкцією частини 3 статті 210-1 цього Кодексу, за якою позивача ОСОБА_1 притягнутодо адміністративної відповідальності, визначено стягнення у виді штрафу в розмірі від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 27 КУпАП штраф визначено як грошове стягнення, що накладається на громадян, посадових та юридичних осіб за адміністративні правопорушення у випадках і розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з «Перехідними положеннями» Податкового кодексу (п.5 підрозділу 1 розділ ХХ), якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п.169.1.1 п.169.1 ст.169 розділ IV цього кодексу для відповідного року.

Наведене дає підстави для висновку про те, що при накладенні стягнення у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією відповідної статті КУпАП, цей розмір визначається в певній кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із визначенням його у грошовій сумі в перерахунку його розміру в гривнях, виходячи з вимог закону щодо визначення суми одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Отже, накладення на позивача штрафу у розмірі 25500 грн. 00 коп., що є однієї тисячею п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, відповідає вимогам норм наведеного вище законодавства.

Перевіряючи доводи позивача щодо відсутності в матеріалах адміністративної справи відеозапису ознайомлення його із змістом повістки, у тому числі відеозапису доведення акта відмови від отримання повістки, суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024 року затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до абзацу 2 пункту 2 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному Законами України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Про військовий обов`язок і військову службу» та Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період проводиться незалежно від місця їх перебування на військовому обліку(пункту 3 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період).

Відповідно до пункту 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: 1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки; 2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Отже, стороною відповідача не було надано належних доказів на підтвердження факту отримання позивачем повістки або ж відмови позивача від отримання повістки, а саме відеозапису вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапису доведення акта відмови ОСОБА_1 від отримання повістки 17.08.2024 року, або ж відеозапису відмови ОСОБА_1 у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки, що передбачено підпунктами 1, 2 пункту 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

У матеріалах справи також відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 , як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, була вручена повістка (повідомлення) не пізніше як за три доби до дня розгляду справи, як це передбачено статтею 277-2 КУпАП.

Відповідно положень частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 247 п. 1 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 6 КАС України).

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушення, суд вважає недоведеним відповідачем як суб`єктом владних повноважень.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

У відповідності до п.1) ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги, що суду не надано будь-яких об`єктивних і беззаперечних доказів наявності в діях позивача ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у зв`язку з чим факт вчинення ним вказаного правопорушення є недоведеним, сумнівним, що в силу принципу презумпції невинуватості трактується на користь позивача.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову, визнання протиправною і скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вказаного, суд вважає необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 як відповідача у даній справі, на користь позивача ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 605 грн. 60 коп.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 9, 77, 132, 139, 205, 241-246, 250, 255, 262, 286, 293, 295 КАС України,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , в особі представника Волошиної Євгенії Вячеславівни, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення, винесену тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 , № 843 від 29.10.2024 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП визнати протиправною та скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, закрити на підставі п.1) ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи, відповідно до п. 4) ч. 5 ст. 246 КАС України:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

представник позивача: адвокат Волошина Євгенія Вячеславівна, місцезнаходження: місто Запоріжжя, проспект Соборний, 151-а;

відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_9 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України НОМЕР_1 .

Суддя О.О. Яцун