Справа № 466/11308/24
Суддя: Ковальчук О. І.
Дата ухвалення: 2025-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/466/37/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2025 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Ковальчука О.І.

з участю секретаря с/з Пилипців О.-І.І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача, адвоката Столяр О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Шевченківського районного суду м. Львова адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №582 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП

встановив:

12.11.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №582 від 05.11.2024 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, постановою т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_2 № 582 від 05 листопада 2024 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00грн. Як вбачається з її змісту підставою притягнення до адміністративної відповідальності зумовлено тим, що ОСОБА_1 не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 о 11.00 год 14.10.2024 року по повістці від 04.10.2024 року, яка направлена через AT «Укрпошта» рекомендованим листом, для проходження медичного огляду та уточнення військово-облікових даних, чим порушив вимоги ч.1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Своїми діями вчинив правопорушення передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.

17 жовтня 2024 року в поштовій скринці позивач знайшов повідомлення про рекомендований лист з ТЦК (без зазначення що це повістка - звичайний рекомендований лист), який знаходиться у відділені поштового зв`язку. Прийшовши у відділені поштового зв`язку 18.10.2024р., позивачу повідомили, що лист повернувся відправнику у зв`язку з відсутності адресата за вказаною адресою.

Враховуючи графік роботи та можливість потрапити до ІНФОРМАЦІЯ_2 та свою робочу завантаженість як священника, позивач самостійно прийшов в ТЦК 31.10.2024 року, де йому запропонували пройти ВЛК 04.11.2024р., який позивач добровільно пройшов, після чого йому запропонували прийти 05.11.2024 року.

05.11.2024 року на позивача склали протокол №582 де вказали, що його доставила поліція в ТЦК, проте це не відповідає дійсності оскільки він добровільно прийшов без будь яких повісток на прохання працівників ТЦК. Протоколом встановлено: «що ОСОБА_1 не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 о 11.00 год 14.10.2024 року по повістці від 04.10.2024 року, яка направлена через AT «Укрпошта» рекомендованим листом, для проходження медичного огляду та уточнення військово-облікових даних, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Своїми діями вчинив правопорушення передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.»

В поясненнях до протоколу позивач зазначив наступне: «Не мав можливості отримати повістку, вона датована 08.10.2024р., а повідомлення побачив 17.10.2024р., 18.10.2024р. прибув на пошту її вже не було. З`явився до ТЦК щоб виправити ситуацію».

Також повідомив, що дані уточнив вчасно про що свідчить інформація з Резерв +, а саме дані було уточнено 21.05.2024р. і як наслідок повістка для уточнення даних, а також протокол та постанова якою позивача притягнуто до відповідальності за неявку для уточнення даних є незаконними. Проте пояснень позивача ніхто не врахував та було винесено постанову №582.

На прохання позивача йому надали тільки копії протоколу та постанови.

Крім того, вказує що йому, ОСОБА_1 як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, не була вручена повістка не пізніше як за три доби до дня розгляду справи, як це передбачено ст.277-2 КУпАП. Така повістка взагалі не вручалася. Через не вірне формулювання обвинувачення, в якому не вказано абзацу частини 1 статті ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки в ст.1 зазначено три різні абзаци з відповідно різними обов`язками військовозобов`язаних, а станом на винесення постанови у позивача було вже і свіже ВЛК від 04.11.2024р. Внаслідок чого він не мав змоги підготуватись до захисту.

Вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною, оскільки позивач належним чином виконав свої обов`язки, вказана постанова не містить в собі опису правопорушення та належних і допустимих доказів.

Також про відсутність зазначених доказів свідчить графа в протоколі «до протоколу додається», згідно якої не зазначено жодного додатку.

Відсутні належні та допустимі докази на підтвердження факту належного повідомлення (оповіщення) ОСОБА_1 про необхідність явки до ТЦК на вказану дату, згідно вимог п.40 та п.41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, у даному випадку повинні містити достатню сукупність належних, допустимих, достовірних доказів, з яких буде вбачатися, що призовник, військовозобов`язаний або резервіст, будучи належним чином повідомленим про необхідність явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або іншого визначеного законодавством органу влади, не прибув до відповідного органу влади у встановлені дату та час. При цьому з огляду на презумпцію протиправності рішення суб`єкта владних повноважень, що закріплена у ч. 2 ст. 77 КАС України, обов`язок доведення вчинення особою відповідного правопорушення, а отже і обов`язок доведення правомірності власного рішення, покладається саме на суб`єкта владних повноважень.

Крім того, сама постанова не містить посилання на будь-який доказ, що підтверджує факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення, а лише констатує його факт, зокрема, в матеріалах відсутнє підтвердження належного вручення останньому повістки про виклик.

Окрім того, у примітці до статті 210 КУпАП зазначено, що положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Проте, відсутні докази того, що відповідач вчиняв дії, спрямовані на отримання персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Окрім того, з посвідчення військовозобов`язаного, що ОСОБА_1 був ідентифікований ТЦК, як «Солдат зарахований у запасу». Також дані було уточнено вчасно, а саме 21.05.2024р. про що свідчить інформація з Резерв +.

Тобто, будучи обізнаними із персональними даними військовозобов`язаного, що відповідно до примітки до ст.210 КУпАП фактично виключає протиправність діяння, відповідачем було винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Тлумачення норм ч. 6 ст. 258 КУпАП свідчить про те, що протокол про адміністративне правопорушення за фактом вчинення правопорушення, передбаченого, зокрема, ст. 210 КУпАП складається у випадках:

- відсутності доказів отримання суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення вимоги (повістки);

- оспорювання особою, яка притягується до адміністративної відповідальності допущеного порушення та адміністративного стягнення в процесі складання постанови про адміністративне правопорушення.

Відповідачем не надано доказів, на підтвердження того, що позивач належним чином отримав вимогу (повістку).

Також доказів на підтвердження повноваження на складання протоколу про адміністративне правопорушення посадовою особою не міститься.

Стаття 255 КУпАП, яка містить перелік осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення не містить норм, які б визначали уповноважених суб`єктів на складання протоколу про адміністративне правопорушення за статтями 210, 210- 1 та 211 КУпАП.

Наказ МОУ «Про затвердження Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення» від 01.01.2024 № 3 містить положення про те, що уповноважені посадові особи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, яким надано право складати протоколи про адміністративні правопорушення додаток 1) (далі - протокол), передбачені статтями 210, 210-1, 211 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), визначаються наказами керівників відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Тобто, головний спеціаліст командування ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 може складати протокол про адміністративне правопорушення лише за наявності наказу керівника відповідного ТЦК ТА СП, яким його уповноважено на складання протоколу.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 05.11.2024 року №582 вбачається, що його складено головним спеціалістом командування ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , а не керівником.

Крім того, зі змісту постанови не вдається встановити об`єктивну та суб`єктивну сторону вчиненого ним правопорушення.

Зважаючи на викладене, просить суд оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою судді від 13.11.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Позивач та представник позивача Столяр О.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просили позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог, зазначивши, що службова особа ІНФОРМАЦІЯ_1 при прийнятті рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяла у відповідності до вимог чинного законодавства, належним чином оцінила обставини справи, розглянула справу про адміністративне правопорушення у порядку, що визначений КУпАП, прийняла рішення, яке відповідає вимогам Закону. З огляду на викладене представник відповідача вважає відсутніми підстави для задоволення позову, а тому, просив відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог.

В останнє судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду повідомлений належним чином. Відповідно до вимог ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Тому суд, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника вілповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Як вбачається із оскаржуваної постанови №582 у справі про адміністративне правопорушення від 05.11.2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.

Правопорушення, згідно даної постанови, полягало в тому, що ОСОБА_1 прибув (доставлений працівниками поліції) 05.11.2024 року близько 12:40год. в ІНФОРМАЦІЯ_1 . Водночас встановлено, що громадянину ОСОБА_1 04.10.2024 за адресою: АДРЕСА_1 була направлена повістка рекомендованим листом через Укрпошту з явкою на прибуття в ІНФОРМАЦІЯ_1 на 11.00 год 14.10.2024 року з метою проходження медичного огляду та уточнення військово-облікових даних, проте не з`явився, причин, які б були поважними не повідомив, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Своїми діями ОСОБА_1 вчинив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в особливий період, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Відповідно до ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без змін, а скаргу без задоволення; скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За змістом ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративну відповідальність.

Частина 1 ст.210-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частина 3 ст.210-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Вказана норма є бланкетною та відсилає до відповідного нормативного акту, який регулює процедуру мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Склад адміністративного правопорушення, яке міститься у ч. 3 статті 210-1 КУпАП передбачає порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Особливий період в Україні діє з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 30-3/2014 «Про часткову мобілізацію» (набрав чинності з дня опублікування в газеті «Голос України» від 18 квітня 2014 року № 49), який затверджений Законом України від 17.03.2014 № 1126-VII та буде закінченим з прийняттям Президентом України відповідного рішення, щодо переведення всіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу.

Відповідно до абзацу 3 частини 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Складом адміністративного правопорушення є сукупність чотирьох обов`язкових, взаємопов`язаних його елементів, а саме: об`єкту, суб`єкту, об`єктивної та суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення. Відсутність одного з елементів складу адміністративного правопорушення зумовлює відсутність самого складу.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у порушенні законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме: нез`явлення за викликом до військових комісаріатів для постановки на військовий облік та визначення призначення на воєнний час; ненаданні в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, ЗСУ, іншим військовим формуванням з наступним відшкодуванням Державою їх вартості в порядку, встановленому законом. Відповідальність посадових осіб підприємств, установ, організацій наступає за невиконання покладених на них обов`язків передбачених ст.21 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

У відповідності до п. 81 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затв. Постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024 р., у разі призову резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період не за місцем їх перебування на військовому обліку такі особи перед призовом на військову службу беруться на військовий облік у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, який здійснює їх призов. Відомості про взяття таких осіб на військовий облік вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів перед їх направленням на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.

За приписами ст.235 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.210-1 КУпАП відноситься до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, тобто вказану постанову у справі про адміністративне правопорушення винесено уповноваженою особою.

Згідно із ч.1 ст.246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною першою статті 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Згідно із ч.1 ст.277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Аналіз наведених правових норм вказує на те, що особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав на участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо. Несвоєчасне повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури.

Судом встановлено, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП 05.11.2024 року за неприбуття 14.10.2024 року в ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою проходження медичного огляду та уточнення військово-облікових даних.

При цьому, відповідачем не надано суду жодних доказів того, що ОСОБА_1 повідомлявся про час та місце розгляду відносно нього справи про вчинене правопорушення, що фактично позбавило його права на захист, а саме надати обґрунтовані пояснення, заявляти клопотання, скористуватися правовою допомогою тощо.

Відповідач належним чином не переконався про сповіщення позивача про час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, чим порушив право позивача на всебічний, повний і об`єктивний розгляд справи. Доказів про те, що позивач був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, зокрема, рекомендованого повідомлення про вручення йому поштового відправлення, суду не надано.

Окрім того, як зазначено в постанові №582 від 05.11.2024 року, ОСОБА_1 порушив вимоги ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідно до ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону. Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.

Відтак, в оскаржуваній постанові №582 від 05.11.2024 року не конкретизовано суть правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 тобто не розкрито об`єктивну сторону правопорушення.

Крім того, стороною відповідача не надано жодних доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 , зокрема того, що він належним чином, у спосіб, визначений законом, викликався до ІНФОРМАЦІЯ_1 для оновлення даних, заміни військово-облікового документу, для проходження військово-лікарської комісії тощо.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі "Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії" Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення(п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Отже, суд вважає, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки докази вини позивача в матеріалах справи відсутні.

Згідно вимог ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Складення самої постанови про адміністративне правопорушення не може бути належним та допустимим доказом вчинення особою правопорушення.

Крім того, судом встановлено, що на дату винесення оскаржуваної постанови 05.11.2024 р. позивач військово-лікарську комісію пройшов, що підтверджується Довідкою №268/6421 від 04.11.2024.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 статті 210-1 КУпАП.

За обставин встановлених судом, діяння, яке вчинив позивач, не можна вважати протиправним та таким, що має ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 статті 210-1 КУпАП.

В ході розгляду справи, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст.210-1 КУпАП свого підтвердження не знайшов.

Частиною 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи до уваги зазначені обставини, суд приходить до висновку, що постанова ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05.11.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 статті 210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000грн. є протиправною та підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях позивача події і складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку із задоволенням позову, з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 605,60грн.

Керуючись ст. 9, 77, 139, 229, 241, 246, 262, 286 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №582 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП задовольнити повністю.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення №582 від 05.11.2024 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст.210-1 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст.210-1 КУпАП - закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 286 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а саме до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Текст рішення виготовлено 12 травня 2025 року.

Суддя О. І. Ковальчук