Справа № 380/25679/24
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2025-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2025 рокусправа № 380/25679/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої - судді Потабенко В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними та скасування рішень,

в с т а н о в и в :

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (, місцезнаходження: Львівська область, Львів, вул. Стрийська, 35, 79026, далі Західне міжрегіональне управління ДПС, позивач) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (, місцезнаходження: 79000, м. Львів, пл. Шашкевича 1, далі ВПВР, відповідач), у якій просить суд:

- скасувати постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 09.12.2024 ВП №76717813 про стягнення виконавчого збору та від 09.12.2024 ВП №76717813 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31.01.2023 у справі №380/13387/22 зобов`язано Західне міжрегіональне управління ДПС здійснити списання штрафної санкції і пені ДП «Львіввугілля» за період з 01.03.2020 по 18.08.2021, які фактично є складовими рішень про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 08.06.2021 №1 та від 18.08.2021 №0. Водночас, самі рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені не були предметом спору у справі №380/13387/22, резолютивна частина рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.01.2023 не містить жодних вказівок щодо скасування рішень про застосування штрафних санкцій та нарахування пені. Задля з`ясування та уточнення спірних питань, Західним міжрегіональним управлінням 27.06.2024 до Львівського окружного адміністративного суду подано заяву про роз`яснення судового рішення від 31.01.2023 у справі № 380/13387/22, проте ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 09.07.2024 відмовлено у задоволенні такої. Відтак, у позивача немає можливості виконати вищевказане рішення суду, а тому оскаржувані постанови винесені щодо нього протиправно.

Ухвалою суду від 30.12.2024 було залишено позовну заяву без руху.

03.01.25 до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків (вх. № 506) та подано клопотання про поновлення строку звернення до суду.

Ухвалою від 27.01.2025 суддя відкрила провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін.

Відповідач подав відзив на позовну заяву від 14.02.2025 (вх. № 12433), у якому зазначає, що до ВПВР надійшла заява про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 380/13387/22, виданого 03.10.2024 Львівським окружним адміністративним судом про зобов`язання Західного міжрегіонального управління ДПС списати нараховані пеню за період з 01.03.2020 по 18.08.2021 та застосований штраф в період з 01.03.2020 по 18.08.2021 відповідно до п. п. 9-11.1, 9-11.2 розділу VIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Державним виконавцем ВПВР 09.12.2024 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 76717813. Одночасно, державним виконавцем винесено постанови про стягнення з боржника виконавчого збору та про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження. Враховуючи вищенаведене, державним виконавцем правомірно винесено оскаржувані постанови. Відтак, у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки відсутні клопотання будь-якої зі сторін про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31.01.2023 у справі №380/13387/22 позов ДП «Львіввугілля» до Західного міжрегіонального управління ДПС про визнання протиправним дій, зобов`язання вчинити дії задоволено повністю, визнано протиправною бездіяльність щодо відмови в списанні штрафних санкцій та пені за несплату єдиного внеску за період з 01.03.2020 по 18.08.2021 відповідно до п. п. 9-11.1, 9-11.2 розділу VШ «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та зобов`язано списати відповідно нараховану пеню та штраф. Загальна сума позовних вимог становила 2988983,75 грн.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2023 р. апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.01.2023 у справі №380/13387/22 - без змін.

Ухвалою Верховного суду від 15.12.2023 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Західного міжрегіонального управління ДПС на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.01.2023 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2023 у справі №380/13387/22 відмовлено.

На адресу Західного міжрегіонального управління ДПС надійшли постанови державного виконавця ВПВР від 09.12.2024 ВП №76717813 про стягнення із виконавчого збору в розмірі 32 000,00 грн., а також від 09.12.2024 ВП №76717813 про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 426,95 грн.

Позивач зазначає, що в інтегрованій картці ДП «Львіввугілля» неможливо технічно виокремити період пені та штрафних санкцій, про який вказав суд. Разом з тим, коректний період та розмір пені та штрафних санкцій вказаний у рішенні про застосування штрафних санкцій від 08.06.2021 №1 та рішенні від 18.08.2021 №. Однак, контролюючий орган, його посадові особи не вправі виключити з інтегрованої картки платника податку зазначені рішення, оскільки вони не скасовані судом та є чинними. А відтак, пеня та штрафні санкції залишаються відображені у інтегрованій картці ДП «Львіввугілля», оскільки вони визначені у рішеннях контролюючого органу. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31.01.2023 у справі №380/13387/22 зобов`язано Західне міжрегіональне управління ДПС здійснити списання штрафної санкції і пені ДП «Львіввугілля» за період з 01.03.2020 по 18.08.2021, які фактично є складовими рішень про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 08.06.2021 №1 та від 18.08.2021 №0. Водночас, як зазначає позивач, самі рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені небули предметом спору у справі №380/13387/22, резолютивна частина рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.01.2023 не містить жодних вказівок щодо скасування рішень про застосування штрафних санкцій та нарахування пені.

Задля з`ясування та уточнення спірних питань, Західним міжрегіональним управлінням ДПС 27.06.2024 до Львівського окружного адміністративного суду подано заяву про роз`яснення судового рішення від 31.01.2023 у справі № 380/13387/22, а саме: чи вважаються рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 08.06.2021 № 1, від 18.08.2021 №1 узгодженими згідно вимог ст.25 Закону №2464 та чи ототожнюється рішення суду від 31.01.2023 у справі №380/13387/22 із процедурою скасування даних рішень про застосування штрафних санкцій у судовому порядку.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 09.07.2024 у задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.01.2024 у справі №380/13387/22 відмовлено.

Позивач вважаючи оскаржувані постанови відповідача протиправними, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

Відповідно до ст. 1 Закону Закон № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (п. 1).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. п. 1 та 16 ч. 3 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (ч. 2 ст. 63 Закону № 1404-VIII).

Згідно з ч. 3 ст. 63 Закону № 1404-VIII виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно ч. 1 ст. 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Згідно ч. 3 ст. 27 Закону № 1404-VIII за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Частиною 4 ст. 27 Закону № 1404-VIII передбачено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Вказані положення Закону спростовують твердження позивача про те, що аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави для висновку, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є фактичне виконання судового рішення. Законодавець чітко визначив, що виконавчий збір стягується з фактично стягнутої суми; розмір виконавчого збору вираховується з фактично стягнутої суми. При цьому, згідно судового рішення у справі № 380/13387/22 боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії, тобто рішення має немайновий характер. Тому до стягнення підлягає виконавчий збір у розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати.

Суд зазначає, що в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 30.05.2018 у справі № 808/3791/16 викладено позицію, згідно якої ч. ч. 1, 2 ст. 27 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За приписами п. п. 1-6 ч. 5 ст. 27 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Також, ч. 9 ст. 27 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

З аналізу вказаної норми суд робить висновок, що ч. ч. 1, 2 ст. 27 Закону №1404-VIII встановлюють загальні правила стягнення виконавчого збору виконавцем.

Разом з тим, ця стаття передбачає винятковий перелік підстав, коли виконавчий збір не стягується.

Стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження та не є правом державного виконавця, а його обов`язком при відкритті виконавчого провадження.

З приводу винесення постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження суд бере до уваги наступне.

Відповідно до п. 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження. Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Таким чином, постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 09.12.2024 ВП № 76717813 винесено одночасно із відкриттям виконавчого провадження згідно виконавчого листа Львівського окружного адміністративного суду № 380/13387/22 від 03.10.2024, а, отже, відповідно до чинного законодавства.

Вказані мотиви у своїй сукупності спростовують позовні вимоги позивача, а відтак, позов задоволенню не підлягає.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 9 КАС України).

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Щодо судового збору, то такий на підставі ст. 139 КАС України покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 6-9, 19-20, 22, 25-26, 72, 77, 90, 139, 143, 241-246, 255, 257-258, 293, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд

в и р і ш и в :

у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Судові витрати в цій справі розподілу не підлягають.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 15.05.2025.

СуддяПотабенко Варвара Анатоліївна