Справа № 640/22746/21
Суддя: Загацька Т.В.
Дата ухвалення: 2025-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2025 року Справа№640/22746/21

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Загацької Т.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України (далі відповідач) в якому прись суд:

визнати протиправною бездіяльність Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України щодо необхідності проведення з позивачем своєчасного повного фактичного розрахунку при звільненні з військової служби;

стягнути з Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені з військової служби в сумі 664019,79грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він проходив військову службу в ЗСУ з 20.07.1993 по 27.07.2018. Звільнений з військової служби наказом Міністра оборони України від 20.06.2018 №371 та виключений зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 наказом начальника Військової служби правопорядку у Збройних Силах України - начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 27.06.2018 № 145, яке перебувало на грошовому утриманні Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України. Проте, повний розрахунок при звільнені із позивачем було проведено лише 14.07.2021. Отже, позивач, з посиланням на статті 116, 117 КЗпП України, вважає, що він має право на виплату середнього заробітку за затримку повного розрахунку належних йому при звільненні грошових сум по день фактичного розрахунку.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачем подано до суду відзив, у якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказав про відсутність підстав для застосування відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП, щодо виплати позивачу середнього заробітку та про безпідставність посилання позивача на приписи законодавства України про працю стосовно поняття, нарахування та виплати працівникам, в тому числі, військовослужбовцям середнього заробітку.

Також вказує, що позивачем власноруч було відпрацьовано та подано на ім`я свого керівника рапорт про здачу справ і посади (вх. № р-1026 від 27.06.2018), який разом з витягом із наказу Міністра оборони України (по особовому складу) від 20.06.2018 № 371 стали підставою для видання наказу начальника Військової служби правопорядку у Збройних Сил України - начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) № 145 від 27.06.2018, яким позивача виключено із списків особового складу.

Тобто, позивач з моменту видання наказу Міністра оборони України (по особовому складу) від 20.06.2018 № 371 (про звільнення позивача), до моменту написання рапорту про здачу справ і посади та як наслідок видання наказу начальника Військової служби правопорядку у Збройних Сил України начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) № 145 від 27.06.2018 (про виключення із списків особового складу) мав можливість ознайомитись з проведенням (повнотою проведення) з ним розрахунків по всім видам забезпечення, включаючи грошове, і в разі будь-яких розбіжностей звернутись з рапортом про неповноту розрахунку та продовжити надалі проходити військову службу у Збройних Силах України та отримувати всі види грошового забезпечення протягом відповідно часу (до повного розрахунку).

Водночас, позивач не скористався своїм правом, передбаченим абзацом третім пункту 242 Положення № 1153/2008.

Позивачем до суду надано відповідь на відзив, в якій він не погоджується з висновками відповідача, вважає їх безпідставними, просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.11.2021 відмовлено в задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до пункту 2 розділу II Закону України від 13.12.2022 № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» справу №640/18127/21 передано на розгляд Донецькому окружному адміністративному суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07.03.2025 справу прийнято до провадження. Запропоновано учасникам справи у строк протягом десяти днів з моменту отримання цієї ухвали надати суду за допомогою підсистеми Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи «Електронний суд» письмові пояснення та/або заяву у разі зміни фактичних обставин по даній справі, вибуття, необхідності залучення або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, а також в разі врегулювання спору на даний момент.

В окремій заяві від 31.03.2025 просив при розгляді справи по суті та ухваленні судового рішення прошу врахувати відзив на позовну заяву поданого Фінансовим управлінням Генерального штабу Збройних Сил України до суду 18.10.2021 за вихідним № 316/2752 та клопотання про залишення позовної заяви без розгляду поданого до суду 18.10.2021 з вихідним номером № 316/2753.

Щодо заяви від 18.10.2021 суд вказує, що ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.11.2021 відмовлено в задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. А тому, повторно питання щодо залишення позовної заяви без розгляду судом вирішуватись не буде.

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Загацька Т.В. перебувала у щорічній відпустці з 28.04.2025 по 16.05.2025 включно.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в ЗС України з 20.07.1993 по 27.07.2018. Звільнений з військової служби наказом Міністра оборони України від 20.06.2018 №371 та виключений зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 наказом начальника Військової служби правопорядку у Збройних Силах України - начальника ГУ ВСП ЗС України від 27.06.2018 № 145, яке перебувало на грошовому утриманні Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.03.2021 у справі №640/16867/20 визнано протиправною бездіяльність Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України щодо ненарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за невикористані 56 календарних днів щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017, 2018 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 27.07.2018; зобов`язано Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані 56 календарних днів щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017 і 2018 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 27.07.2018.

14.07.2021 на виконання рішення суду, позивачу виплачено, на його рахунок АТ «Ощадбанк» суму коштів у розмірі 35220,58 грн.

Вважаючи, що з боку відповідача мало місце порушення строків розрахунку при звільненні, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, особа, звiльнена з військової служби, на день виключення зi спискiв особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим i речовим забезпеченням.

Спеціальним законодавством, яке регулює оплату праці військовослужбовців, не встановлено відповідальність військових частин за невиплату або несвоєчасну виплату військовослужбовцю всіх належних сум. Тому застосовуються норми Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) на правовідносини, які складаються під час звільнення з військової служби.

Статтею 47 КЗпП України встановлено правило, за яким власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Статтею 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Як встановлено судом, позивача звільнено зі служби 27.07.2018, проте, повний розрахунок із позивачем при звільненні з військової служби проведено 14.07.2021.

Наведене свідчить, що відповідачем проведено фактичний розрахунок із позивачем щодо виплати грошового забезпечення у повному обсязі при звільненні поза межами строку, установленого статтею 116 КЗпП України.

За змістом частини першої статті 117 КЗпП України, обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні припиняється проведенням фактичного розрахунку, тобто, реальним виконанням цього обов`язку. І саме з цією обставиною пов`язаний період, протягом до якого до роботодавця є можливим застосування відповідальності.

Приписи частини першої статті 117 КЗпП України стосується випадків, коли роботодавець за відсутності спору свідомо та умисно не проводить остаточний розрахунок з колишнім працівником.

Положення частини другої статті 117 КЗпП України стосується тих випадків, коли наявний спір між роботодавцем та колишнім працівником про належні до виплати суми та фактично охоплює два випадки вирішення такого спору.

Отже, відповідач протиправно не нарахував позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27.07.2018 по 14.07.2021.

Згідно з абз. 2 п. 7 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який затверджено наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 №260, середньоденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення, належного військовослужбовцю за повний календарний місяць, на кількість календарних днів місяця, за який здійснюється виплата.

З матеріалів справи, а саме, довідки про нараховане грошове забезпечення № 305/503 від 26.03.2020 вбачається, що позивачу за два календарні місяці служби перед звільненням було нараховано 34948,54 грн.

Отже, середньоденне грошове забезпечення позивача як військовослужбовця вираховується шляхом ділення суми грошового забезпечення за два місяці перед звільненням на кількість календарних днів в цих місяцях, і становить: 34948,54 грн./57 = 613,13 грн.

Таким чином, сума належного позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні складає 664019,79 грн. (613,13 х 1083 календарних днів затримки у виплаті).

Втім, слід зауважити, що позивача звільнено з військової служби та виплачено йому грошове забезпечення у липні 2018 року, а з позовом до суду про стягнення грошової компенсації за невикористані 56 календарних днів щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017 і 2018 роки, він звернувся у липні 2020 року, що свідчить про довготривалу пасивну поведінку позивача, яка впливає на розмір заявленої ним грошової компенсації.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв встановлення справедливого та розумного балансу між інтересами звільненого працівника та його колишнього роботодавця.

Суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, і таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми (див. висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 27.04.2016 у справі №6-113цс16; висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 26.06.2019 у справі №761/9584/15-ц, щодо відступлення від частини висновків Верховного Суду України, наведених у постанові від 27.04.2016 у справі №6-113цс16).

Зменшуючи розмір відшкодування, визначений відповідно до статті 117 КЗпП України, виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні, необхідно враховувати:

- розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором;

- період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;

- ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника;

- інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність можливого розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Отже, враховуючи принцип співмірності та розумності, довготривалу пасивну поведінку позивача, проведення відповідачем повного розрахунку без зайвих зволікань після набрання судовим рішенням законної сили, зміни в трудовому законодавстві, якими обмежено період стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку шістьма місяцями, введення в Україні воєнного стану та його наявність до цього час, що викликає спрямованість державних коштів на обороноздатність країни, належність відповідача до установ, що пов`язані з організацією виконання завдань з відсічі збройної агресії, суд вважає, що розмір відшкодування заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який орієнтований на шестимісячний строк затримки, із розрахунку за формулою:

- підлягало до виплати під час звільнення: 16334,49 грн - грошового забезпечення у липні 2018 року; грошова допомога для оздоровлення - 18614,05 грн.; 239443,75 грн. - одноразової грошової допомоги по звільненню;

- 35 220,58 грн. - грошової компенсації за невикористані 56 календарних днів щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017 і 2018 роки. Разом 309612, 87 грн = 100% виплат при звільненні.

- 35 220,58 грн. грошової компенсації вартості за неотримане речове майно = 11,38% від всіх виплат при звільненні.

Аналогічні розрахунки щодо стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні військовослужбовців, а саме не виплати грошової компенсації за речове майно, викладені у постанові від 30.11.2020 Верховного Суду у справі № 480/3105/19.

Враховуючи вищевикладене (здійснивши пропорційний розрахунок суми середнього заробітку за час затримки розрахунку : 613,13 грн х 182 дні х 11,38 % = 12698,90 грн), сума 13000,00 грн буде пропорційним, справедливим, належним і достатнім.

При розрахунку суми середнього заробітку за час затримки розрахунку судом враховано алгоритм розрахунку такої суми, наведений в постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2025 у справі №640/12837/22, за висновками якої колегія суддів погодилась з судом першої інстанції щодо правильно встановленого права позивача на стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні, однак зазначила, що сума такого стягнення є надмірною.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Враховуючи відсутність судових витрат у даній адміністративній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України (03168, просп. Повітрофлотський, 6, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України щодо проведення своєчасного розрахунку при звільненні з ОСОБА_1 .

Стягнути з Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 13 000 (тринадцять тисяч гривень) 00 копійок.

В інший частині позовних вимог відмовити.

Повне судове рішення складено 19.05.2025.

Апеляційна скарга подається до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В.Загацька