Справа № 160/10179/25
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2025-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Мерцалова Максима Юрійовича до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та незаконною вимогу, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,-
08.04.2025 року (03.04.2025 року направлено засобами поштового зв`язку) до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 в особі представника адвоката Мерцалова Максима Юрійовича до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій представник позивача просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 щомісячних страхових виплат у зв`язку з втратою професійної працездатності внаслідок професійного захворювання та скасувати рішення відповідача, викладене у рішенні від 27.02.2025 року;
- визнати незаконною вимогу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, щодо зобов`язання ОСОБА_1 надати акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленою формою;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , довічну щомісячну страхову виплату у зв`язку з втратою професійної працездатності внаслідок професійного захворювання починаючи з 12.04.2023 року;
- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судові витрати на судовий збір;
- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.;
- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.04.2025 року, зазначена вище справа була розподілена та 09.04.2025 року передана судді Пруднику С.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 року означену позовну заяву було залишено без руху та надано було позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) робочих днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом надання до суду: оригіналу документа про доплату судового збору в розмірі 1211,20 грн.; доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги - вимогу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, щодо зобов`язання ОСОБА_1 надати акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленою формою із зазначенням дати; позовної заяви та її копіями відповідно до кількості учасників справи, у відповідності до вимог ст. 160 КАС України з максимально чітко і зрозуміло сформованими позовними вимогами відповідно до вимог чинного законодавства виходячи із приписів ст. 5 КАС України.
17.04.2025 року від представника позивача ОСОБА_2 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла сформована 17.04.2025 року через систему Електронний суд заява про усунення недоліків, до якої було долучено підтвердження про доплату судового збору в розмірі 1211,20 грн.
Втім, доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги - вимогу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, щодо зобов`язання ОСОБА_1 надати акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленою формою із зазначенням дати та позовної заяви та її копіями відповідно до кількості учасників справи, у відповідності до вимог ст. 160 КАС України з максимально чітко і зрозуміло сформованими позовними вимогами відповідно до вимог чинного законодавства виходячи із приписів ст. 5 КАС України позивачем до суду не подано.
Відтак, в установлений ухвалою суду від 14.04.2025 року строк позивач частково усунув недоліки адміністративного позову.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.04.2025 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд за правилами спрощеного провадження без виклику учасників справи. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подати до суду у строк до 16.05.2025 року: засвідчену належним чином у відповідності до вимог ст. 94 КАС України копію пенсійної справи відносно ОСОБА_1 . Запропоновано ОСОБА_1 та Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подати письмові та вмотивовані пояснення щодо існування вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, щодо зобов`язання ОСОБА_1 надати акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленою формою.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач, ОСОБА_1 працював на підприємствах вугільної галузі України в підземних умовах в період з серпня 1984 року до липня 1993 року та з серпня 2021 року до листопада 2022 року.
Лікарсько-експертноюкомісієювисокоспеціалізованогопрофпатологічного закладу охорони здоров`я державної установи Український науково-дослідний інститут промислової медицини складено медичний висновок про наявність у ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , хронічного професійного захворювання (отруєння) від 13.05.1993 року №236.
Також, державною установою Український науково-дослідний інститут промислової медицини складено повідомлення за формою П-3 про хронічне професійне захворювання (отруєння).
Відповідно до виписки з акту огляду ВТЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності від 02.07.1993 року позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності у зв`язку з профзахворюванням та 50 % втрати працездатності, дата наступного огляду 02.07.1995 року.
Відповідно до виписки з акту огляду ВТЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності від 13.10.1995 року позивачу встановлено 50% втрати працездатності, дата наступного огляду 15.06.1996 року.
02.07.1993 року позивача було звільнено з посади підземного гірничого працівника очиного забою державного підприємства шахта Західно-Донбаська об`єднання Павлоградвугілля за п.2 ст.40 КЗпПУкраїни у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я.
13.10.1995 року внаслідок огляду ВТЕК позивачу було повторно встановлено ІІІ групу інвалідності та 50% втрати працездатності та одночасно було визначено дату наступного переогляду у 1996 році.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.01.2023 року у справі №160/15816/22 позов ОСОБА_1 до Тернівського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю, а саме:

- визнано протиправними дії Тернівського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області щодо зобов`язання ОСОБА_1 надати Акт розслідування хронічного професійного захворювання (отруєння) за формою П-4;

- зобов`язано Тернівське міське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області надати ОСОБА_1 направлення на огляд у МСЕК для встановлення відсотка втрати професійної працездатності.

27.03.2023 року обласною МСЕК №3 департаменту охорони здоров`я Дніпропетровської ОДА позивачу повторно та безстроково було встановлено ІІІ групу інвалідності і 35 % втрати професійно працездатності внаслідок професійного захворювання та визначено потребу у медикаментозному і санаторно-курортному лікуванні та встановлено обмеження щодо подальшої роботи, зокрема рекомендовано легку господарчу працю без тривалого перебування у шкідливих умовах.

12.04.2023 року позивач звернувся до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою, в якій просив призначити йому довічні щомісячні страхові виплати внаслідок втрати професійної працездатності через професійне захворювання. До заяви додано перелік документів (рішення № 160/15816/22 від 10.01.2023 р., виписка з акта огляду МСЕК 12ААА № 129043, довідка , заява від 27.03.2023 р. № 202, паспорт НОМЕР_2 , трудова книжка № НОМЕР_3 ).

Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області листами від 04.10.2023 року за №0400-010315-8/154792 та від 25.10.2023 р. № 0400-010315-8/168741 відмовило позивачу у призначенні щомісячних страхових виплат з посиланням на вимоги п.3 ст.30 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування в редакції закону від 21.09.2022 року, відповідно до якого позивач має надати до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області оригінал акта розслідування нещасного випадку або оригінал акта розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановлено формою або відповідне рішення суду про встановлення факту професійного захворювання та призначення страхових виплат.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо не призначення страхових виплат, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.01.2024 року у справі №160/28354/23 яке набрало законної сили, позовну заяву задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 щомісячних страхових виплат у зв`язку з втратою професійної працездатності внаслідок професійного захворювання, викладеної у формі листа від 04.10.2023 року № 0400-010315-8/154792.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.04.2023 р. про призначення страхових виплат у зв`язку з професійним захворюванням та прийняти рішення за наслідками розгляду.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 12.03.2024 року - апеляційну скаргу Головного управління на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного від 12.01.2024 року у справі № 160/28354/23 повернуто скаржнику.

Згідно положень ч.4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У зв`язку з набранням законної сили рішенням від 12.01.2024 року у справі № 160/28354/23 Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернення позивача від 12.04.2023 року було поновлено.

Головним управлінням 28.05.2024 року за № 0400-010315-8/111235 до Південно-Східного міжрегіонального управління державної служби з питань праці було направлено запит про надання акту розслідування професійного захворювання за встановленою формою по професійному захворюванню, що отримане позивачем на державному підприємстві шахта Західно - Донбаська об`єднання Павлоградвугілля у 1993 році.

Станом на теперішню дату відповідь від Південно-Східного міжрегіонального управління державної служби з питань праці на адресу Головного управління не надійшла, про що зазначено представником відповідача у відзиві на позовну заяву у даній справі №160/10179/25.

Головним управлінням 30.05.2024 року за №0400-010226-8/112582 до обласної МСЕК № 3 КЗ Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи ДОР було направлено виписку МСЕК серії 12 ААА № 129043 від 27.03.2003 стосовно позивача на доопрацювання з огляду на те, що у довідці про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності було зроблено виправлення в пункті 6 з первинно на повторно.

З огляду на викладене, Головним управлінням на підставі рішення від 13.06.2024 року №4001-25038115 відмовлено у призначенні страхових виплат позивачу.

Не погоджуючись із не призначенням страхової виплати внаслідок нещасного випадку на виробництві, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.

За наслідками розгляду означеної позовної заяви, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2024 року у справі №160/23159/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №4001-25038115 від 13.06.2024 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.04.2023 року про призначення страхових виплат у зв`язку з професійним захворюванням, з урахуванням висновків суду, наведених у цьому рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору в сумі 908,40 гривень.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 28.01.2025 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року в справі № 160/23159/24 залишено без задоволення. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2024 року в справі №160/23159/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії залишено без змін.

У зв`язку з набранням законної сили рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2024 року у справі № 160/23159/24 звернення позивача від 12.04.2023 року було поновлено.

Під час повторного розгляду заяви позивача від 12.04.2023 Головне управління дійшло висновку, що відповідно до пункту 3 статті 30 Закону України від 23.09.1999 № 1105-ХІV Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Закон № 1105) в редакції Закону України від 21.09.2022 № 2620-ІХ Про внесення змін до Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування та Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування підставою для оплати потерпілому витрат на проведення професійної реабілітації, оплати соціальних послуг, а також для здійснення страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами. Згідно з пунктом 2 розділу V Порядку № 4-1, для призначення щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати потерпілий подає в електронній формі засобами Порталу Дія (за наявності технічної можливості) або вебпорталу електронних послуг Пенсійного фонду України до органу, що призначає страхову виплату, заяву за формою відповідно до додатка № 1 до цього Порядку. Органом, що призначає страхову виплату, до електронної справи про страхові виплати додається, серед інших документів, акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за формою, встановленою Кабінетом Міністрів України. Отже, Головним управлінням на підставі рішення від 27.02.2025 року №4001-24-1 відмовлено у призначенні страхових виплат позивачу.

З тексту рішення від 27.02.2025 року №4001-24-1 убачається наступне. Відмова про призначення страхових виплат по професійному захворюванню ОСОБА_1 . Дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 12.04.2023. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду №160/23159/24 від 28.01.2025 залишено без змін рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі № 160/23159/24 від 23.10.2024 - зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.04.2023 про призначення страхових виплат у зв`язку з професійним захворюванням та прийняти рішення за наслідками розгляду. Відповідно до пункту 3 статті 30 Закону України від 23.09.1999 № 1105- ХІV Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Закон) в редакції Закону України від 21.09.2022 № 2620-ІХ Про внесення змін до Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування та Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування підставою для оплати потерпілому витрат на проведення професійної реабілітації, оплати соціальних послуг, а також для здійснення страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами. Згідно з пунктом 2 розділ 5 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління ПФУ від 26.01.2024 № 4_1 (зі змінами), страхові виплати призначаються на підставі оригіналу акту розслідування нещасного випадку або акту розслідування професійного захворювання (отруєння) за формою встановленою Кабінетом Міністрів України. В доданих до звернення від 12.04.2023 №4858 документах на призначення страхових виплат відсутній акт розслідування професійного захворювання за встановленою формою. Додатковий коментар: На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.04.2023 у справі №160/28354/23 з питання призначення ОСОБА_1 страхових виплат у зв`язку з професійним захворюванням прийнято рішення про відмову в призначені страхової виплати на підставі пункту 3 статті 30 Закону України від 21.09.2022 № 2620-ІХ "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" у зв`язку з відсутністю акту розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленою формою. На обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, як потерпілий внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання не значиться, страхові виплати не отримує.

Не погоджуючись з прийняттям відповідачем спірного рішення та вважаючи дії відповідача протиправними, позивач, з метою захисту своїх порушених прав, звернувся із даною позовною заявою до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Згідно статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Закон України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 23 вересня1999 року№ 1105-XIV (далі - Закон № 1105-XIV) визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючим громадянам щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, у разі нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, охорони їхнього життя та здоров`я.

Відповідно до частини 1статті 1 Закону № 1105-XIV загальнообов`язкове державне соціальне страхування - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає страхові виплати та надання соціальних послуг застрахованим особам за рахунок коштів загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (далі - кошти соціального страхування), коштів державного бюджету та інших джерел, не заборонених законодавством.

Професійне захворювання - захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлено виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов`язаних з роботою.

Страхові випадки:

за соціальним страхуванням від нещасного випадку - нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання (у тому числі встановлене чи виявлене у період, коли потерпілий не перебував у трудових відносинах з підприємством, на якому він захворів), що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму; нещасний випадок, що стався, або професійне захворювання, яке виникло внаслідок порушення застрахованим нормативних актів про охорону праці;

за соціальним страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності - подія, з настанням якої виникає право застрахованої особи, членів її сім`ї або іншої особи на отримання відповідно до цього Закону страхових виплат.

Відповідно до статті 2 Закону № 1105-ХІVЗаконодавство про соціальне страхування складається із Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, Кодексу законів про працю України, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", цього Закону, інших законодавчих актів та прийнятих відповідно до них інших нормативно-правових актів. Якщо міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про соціальне страхування, застосовуються норми міжнародного договору.

Відповідно до статті 29 Закону №1105-ХІVстрахуванню від нещасного випадку підлягають: особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), гіг-контракту, іншого цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, зокрема які є резидентами Дія Сіті, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах, фізичні особи - підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню від нещасного випадку на інших підставах.

Статтею 30 Закону № 1105-ХІV визначено, що страховими виплатами є грошові суми, які уповноважений орган управління виплачує застрахованій особі чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Страхові виплати складаються із:

1) щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати (або відповідної її частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата);

2) страхової виплати у встановлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого);

3) страхової виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності;

4) страхових витрат на професійну реабілітацію та соціальну допомогу;

5) допомоги по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Відповідно до вимог статті 32 Закону № 1105-ХІV щодо визначення ступеня втрати працездатності потерпілим, Медико-соціальна експертиза стійких обмежень життєдіяльності потерпілих здійснюється МСЕК відповідно до Основ законодавства України про охорону здоров`я. Ступінь втрати працездатності потерпілим установлюється МСЕК і визначається у відсотках професійної працездатності, яку мав потерпілий до ушкодження здоров`я, з урахуванням (за наявності) результатів заключного реабілітаційного обстеження після надання реабілітаційної допомоги мультидисциплінарною командою реабілітаційного закладу, відділення, підрозділу, внесеного до індивідуального реабілітаційного плану. Огляд потерпілого, складання, внесення змін до індивідуальної програми реабілітації проводиться МСЕК відповідно до законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 36 Закону № 1105-XIV сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячної заробітної плати, яку потерпілий мав до ушкодження здоров`я. Максимальний розмір щомісячної страхової виплати не може перевищувати чотири мінімальні заробітні плати. Максимальний розмір щомісячної страхової виплати після проведеного перерахування відповідно до частини другої статті 31 цього Закону не може перевищувати чотири мінімальні заробітні плати. Мінімальний розмір призначеної щомісячної страхової виплати потерпілому у перерахунку на 100 відсотків втрати професійної працездатності не може бути меншим за мінімальну заробітну плату.

Згідно з частиною 8 статті 36 Закону № 1105-XIV середньомісячна заробітна плата для обчислення суми страхових виплат потерпілому у зв`язку із втраченою ним заробітною платою (або відповідною її частиною) визначається згідно з порядком обчислення середньої заробітної плати для виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 11 статті 36 Закону № 1105-XIV, якщо на час звернення за страховою виплатою неможливо отримати інформацію про заробітну плату потерпілого до ушкодження здоров`я, сума страхової виплати визначається за чинною на час звернення тарифною ставкою (окладом) за професією (посадою) на підприємстві (в галузі), на якому працював потерпілий, або за відповідною тарифною ставкою (окладом) подібної професії (посади), але не менше розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день звернення.

Згідно з п. 1.3. розділу І Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 № 11 (далі Порядок № 11), Управління (відділення) Фонду розглядають справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або осіб, які мають право на страхові виплати, за наявності усіх необхідних документів, визначених Законом України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Закон) та цим Порядком і приймають відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження останнього документа.

Відповідно до 3.1. розділу ІІІ Порядку № 11, для призначення одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати до управління (відділення) Фонду подається:

заява особисто за встановленою виконавчою дирекцію Фонду формою;

копія паспорта;

копія реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера) або сторінки паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера) та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті).

Копії документів засвідчуються працівником управління (відділення) Фонду при пред`явленні оригіналів.

Працівниками управління (відділення) Фонду до справи про страхові виплати додаються:

оригінал акта розслідування нещасного випадку або акта розслідування професійного захворювання (отруєння) за формою, встановленою Кабінетом Міністрів України;

оригінал виписки медико-соціальної експертної комісії (далі МСЕК) про ступінь втрати професійної працездатності;

інформація з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про нараховану заробітну плату (дохід) та сплату страхових внесків. У разі коли відомості про застраховану особу Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування не містять усіх необхідних даних для визначення розміру середньої заробітної плати, працівники управління (відділення) Фонду отримують інформацію у страхувальника. У разі відсутності страхувальника на момент формування справи про страхові виплати, довідку, що підтверджує розмір заробітної плати перед настанням страхового випадку, може надати потерпілий;

інформація з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про трудові, цивільно-правові відносини потерпілого, реєстрацію фізичної особи підприємця, члена фермерського господарства, члена особистого селянського господарства, самозайнятої особи на момент настання страхового випадку в залежності від місця, де стався страховий випадок. У разі відсутності такої інформації потерпілим надаються копії документів, які підтверджують, що на момент настання страхового випадку він працював саме у того страхувальника, у якого стався нещасний випадок або зареєстровано професійне захворювання.

Право на отримання потерпілим одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати настає з дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

Якщо справи про страхові виплати розглядаються вперше по закінченню трьох років з дня встановлення МСЕК стійкої втрати потерпілим професійної працездатності внаслідок ушкодження здоров`я, то страхові виплати призначаються з дня звернення за їх призначенням відповідно до чинних нормативно-правових актів.

У разі відсутності документів, необхідних для призначення виплат в управліннях (відділеннях) Фонду, та наявності їх у потерпілого, він може надати ці документи для призначення виплат.

Таким чином, право на отримання потерпілим одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати настає з дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності та за умови подання всіх необхідних документів, визначених чинним законодавством.

Згідно з пунктом 3.4.1 Порядку 3.4.1. щомісячна страхова виплата встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячної заробітної плати потерпілого перед настанням страхового випадку.

Так, згідно матеріалів справи, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.01.2023 року у справі №160/15816/22, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_1 до Тернівського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю, а саме:

- визнано протиправними дії Тернівського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області щодо зобов`язання ОСОБА_1 надати Акт розслідування хронічного професійного захворювання (отруєння) за формою П-4.

- зобов`язано Тернівське міське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області надати ОСОБА_1 направлення на огляд у МСЕК для встановлення відсотка втрати професійної працездатності.

27.03.2023 року обласною МСЕК №3 департаменту охорони здоров`я Дніпропетровської ОДА позивачу було повторно та безстроково було встановлено ІІІ групу інвалідності і 35 % втрати професійно працездатності внаслідок професійного захворювання та визначено потребу у медикаментозному і санаторно-курортному лікуванні та встановлено обмеження щодо подальшої роботи, зокрема рекомендовано легку господарчу працю без тривалого перебування у шкідливих умовах.

Згідно матеріалів справи, 12.04.2023 року позивач звернувся до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою, в якій просив призначити йому довічні щомісячні страхові виплати внаслідок втрати професійної працездатності через професійне захворювання. До заяви додано перелік документів (рішення № 160/15816/22 від 10.01.2023 р., виписка з акта огляду МСЕК 12ААА № 129043, довідка , заява від 27.03.2023 р. № 202, паспорт НОМЕР_2 , трудова книжка № НОМЕР_3 ).

Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області листами від 04.10.2023 року за №0400-010315-8/154792 та від 25.10.2023 р. № 0400-010315-8/168741 відмовило позивачу у призначенні щомісячних страхових виплат з посиланням на вимоги п.3 ст.30 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування в редакції закону від 21.09.2022 року, відповідно до якого позивач має надати до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області оригінал акта розслідування нещасного випадку або оригінал акта розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановлено формою або відповідне рішення суду про встановлення факту професійного захворювання та призначення страхових виплат.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо не призначення страхових виплат, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.01.2024 року у справі №160/28354/23 яке набрало законної сили, позовну заяву задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 щомісячних страхових виплат у зв`язку з втратою професійної працездатності внаслідок професійного захворювання, викладеної у формі листа від 04.10.2023 року № 0400-010315-8/154792.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.04.2023 р. про призначення страхових виплат у зв`язку з професійним захворюванням та прийняти рішення за наслідками розгляду.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 12.03.2024 року - апеляційну скаргу Головного управління на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного від 12.01.2024 року у справі № 160/28354/23 повернуто скаржнику.

Згідно положень ч.4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У зв`язку з набранням законної сили рішенням від 12.01.2024 року у справі № 160/28354/23 Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернення позивача від 12.04.2023 року було поновлено.

Головним управлінням 28.05.2024 року за № 0400-010315-8/111235 до Південно-Східного міжрегіонального управління державної служби з питань праці було направлено запит про надання акту розслідування професійного захворювання за встановленою формою по професійному захворюванню, що отримане позивачем на державному підприємстві шахта Західно - Донбаська об`єднання Павлоградвугілля у 1993 році.

Станом на теперішню дату відповідь від Південно-Східного міжрегіонального управління державної служби з питань праці на адресу Головного управління не надійшла, про що зазначено представником відповідача у відзиві на позовну заяву у даній справі №160/10179/25.

Головним управлінням 30.05.2024 року за №0400-010226-8/112582 до обласної МСЕК № 3 КЗ Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи ДОР було направлено виписку МСЕК серії 12 ААА № 129043 від 27.03.2003 стосовно позивача на доопрацювання з огляду на те, що у довідці про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності було зроблено виправлення в пункті 6 з первинно на повторно.

З огляду на викладене, Головним управлінням на підставі рішення від 13.06.2024 року №4001-25038115 відмовлено у призначенні страхових виплат позивачу.

Не погоджуючись із не призначенням страхової виплати внаслідок нещасного випадку на виробництві, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.

За наслідками розгляду означеної позовної заяви, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2024 року у справі №160/23159/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №4001-25038115 від 13.06.2024 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.04.2023 року про призначення страхових виплат у зв`язку з професійним захворюванням, з урахуванням висновків суду, наведених у цьому рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору в сумі 908,40 гривень.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 28.01.2025 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року в справі № 160/23159/24 залишено без задоволення. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2024 року в справі №160/23159/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії залишено без змін.

У зв`язку з набранням законної сили рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2024 року у справі № 160/23159/24 звернення позивача від 12.04.2023 року було поновлено.

Під час повторного розгляду заяви позивача від 12.04.2023 Головне управління дійшло висновку, що відповідно до пункту 3 статті 30 Закону України від 23.09.1999 № 1105-ХІV Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Закон № 1105) в редакції Закону України від 21.09.2022 № 2620-ІХ Про внесення змін до Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування та Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування підставою для оплати потерпілому витрат на проведення професійної реабілітації, оплати соціальних послуг, а також для здійснення страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами. Згідно з пунктом 2 розділу V Порядку № 4-1, для призначення щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати потерпілий подає в електронній формі засобами Порталу Дія (за наявності технічної можливості) або вебпорталу електронних послуг Пенсійного фонду України до органу, що призначає страхову виплату, заяву за формою відповідно до додатка № 1 до цього Порядку. Органом, що призначає страхову виплату, до електронної справи про страхові виплати додається, серед інших документів, акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за формою, встановленою Кабінетом Міністрів України.

Отже, Головним управлінням на підставі рішення від 27.02.2025 року №4001-24-1 відмовлено у призначенні страхових виплат позивачу.

Згідно положень ч.4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Однак, відповідно до рішення Пенсійного органу від 27.02.2025 року №4001-24-1 відповідачем було відмовлено позивачеві у призначені страхових виплат через відсутність акту розслідування професійного захворювання за встановленою формою.

Відповідач у відзиві зазначає, про те, що у зв`язку з набранням законної сили рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.01.2024 року у справі №160/28354/23 звернення позивача від 12.04.2023 року було поновлено. Головним управлінням 28.05.2024 року за №0400-010315-8/111235 до Південно-Східного міжрегіонального управління державної служби з питань праці було направлено запит про надання акту розслідування професійного захворювання за встановленою формою по професійному захворюванню, що отримане позивачем на державному підприємстві шахта Західно - Донбаська об`єднання Павлоградвугілля у 1993 році. Станом на теперішню дату відповідь від Південно-Східного міжрегіонального управління державної служби з питань праці на адресу Головного управління не надійшла. Головним управлінням 30.05.2024 за № 0400-010226-8/112582 до обласної МСЕК № 3 КЗ Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи ДОР було направлено виписку МСЕК серії 12 ААА № 129043 від 27.03.2003 стосовно позивача на доопрацювання з огляду на те, що у довідці про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності було зроблено виправлення в пункті 6 з первинно на повторно. Отже, Головним управлінням на підставі рішення від 13.06.2024 року № 4001-25038115 відмовлено у призначенні страхових виплат позивачу. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2024 року у справі №160/23159/24 зобов`язано Головне управління повторно розглянути заяву позивача від 12.04.2023 року про призначення страхових виплат у зв`язку з професійним захворюванням, з урахуванням висновків суду, наведених у цьому рішенні. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 28.01.2025 року у справі №160/23159/24 апеляційну скаргу Головного управління залишено без задоволення, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2024 року у справі №160/23159/24 без змін. У зв`язку з набранням законної сили рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2024 року у справі №160/23159/24 звернення позивача від 12.04.2023 року було поновлено. Під час повторного розгляду заяви позивача від 12.04.2023 Головне управління дійшло висновку, що відповідно до пункту 3 статті 30 Закону України від 23.09.1999 № 1105- ХІV Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування в редакції Закону України від 21.09.2022 № 2620-ІХ Про внесення змін до Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування та Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування підставою для оплати потерпілому витрат на проведення професійної реабілітації, оплати соціальних послуг, а також для здійснення страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами. Згідно з пунктом 2 розділу V Порядку № 4-1, для призначення щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати потерпілий подає в електронній формі засобами Порталу Дія (за наявності технічної можливості) або вебпорталу електронних послуг Пенсійного фонду України до органу, що призначає страхову виплату, заяву за формою відповідно до додатка № 1 до цього Порядку. Органом, що призначає страхову виплату, до електронної справи про страхові виплати додається, серед інших документів, акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за формою, встановленою Кабінетом Міністрів України. Відтак, Головним управлінням на підставі рішення від 27.02.2025 року №4001-24-1 відмовлено у призначенні страхових виплат позивачу. Як встановлено, у відповідності до рішення суду від 12.01.2024 року у справі №160/28354/23 починаючи з 01.01.1990 року по 01.01.1994 року, тобто на час встановлення позивачу у 1993 році хронічного професійного захворювання (отруєння) діяло Положення про розслідування та облік нещасних випадків на виробництві, затверджене постановою президії ВЦСПС і державного комітету СРСР з нагляду за безпечним веденням в промисловості та атомній енергетиці від 17.08.1989 року №8-12, яким не було передбачено складання акта розслідування хронічного професійного захворювання (отруєння) за встановленою формою П-4.

Відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відтак, є неправомірним поширювати вимогу щодо наявності акта П-4 на правовідносини, що виникли до запровадження відповідної норми законодавства.

Як встановлено у справі № 160/15816/22, у відповідь на лист позивача від 28.07.2022 року №26 з проханням надати оригінал Акта розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) за формою П-4, листом виробничого структурного підрозділу Шахтоуправління Тернівське ПрАТ ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ від 09.08.2022 року №1490 позивачу повідомлено таке: Постановою президії ВЦСПС та державним комітетом СРСР по нагляду за безпечним веденням у промисловості та атомній енергетиці від 17.08.1089 р. №8-12 затверджене Положення про розслідування та облік нещасних випадків на виробництві, яке встановлює єдиний порядок розслідування та обліку тільки нещасних випадків на виробництві. Положення введено в дію з 01.01.1990 року та втратило силу 01.01.1994 р. В 1993 році у зв`язку з професійними захворюваннями Акти розслідування причин виникнення хронічних професійних захворювань форми П-4 не складались.

Суд у вказаній справі, зокрема, визнав протиправними дії Тернівського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області щодо зобов`язання ОСОБА_1 надати Акт розслідування хронічного професійного захворювання (отруєння) за формою П-4.

За таких обставин, суд вважає, що доводи Пенсійного органу про відсутність підстав для страхових виплат з огляду на відсутність акта є безпідставними та протиправними.

Суд зазначає, що відповідач взагалі не врахував висновки суду, викладені у рішеннях Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.01.2023 року у справі №160/15816/22, від 12.01.2024 року у справі №28354/23 та від 23.10.2024 року у справі №160/23159/24 під час прийняття спірного рішення від 27.02.2025 року №4001-24-1 та як наслідок цього правомірності відмови позивачу у призначенні та виплаті позивачеві довічної щомісячної страхової виплати у зв`язку з втратою професійної працездатності внаслідок професійного захворювання.

Відтак, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у призначенні страхових виплат по професійному захворюванні від 27.02.2025 року №4001-24-1 є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому, не підлягають до задоволення позовні вимоги щодо визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 щомісячних страхових виплат у зв`язку з втратою професійної працездатності внаслідок професійного захворювання та визнання незаконною вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, щодо зобов`язання ОСОБА_1 надати акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленою формою, оскільки достатнім захистом порушеного права позивача є визнання судом протиправним та скасування спірного рішення відповідача про відмову у призначенні страхових виплат по професійному захворюванні.

Щодо самого права на призначення страхових виплат по професійному захворюванню, суд зазначає наступне.

Як вже зазначено судом вище, 27.03.2023 року обласною МСЕК №3 департаменту охорони здоров`я Дніпропетровської ОДА позивачу повторно та безстроково було встановлено ІІІ групу інвалідності і 35 % втрати професійно працездатності внаслідок професійного захворювання та визначено потребу у медикаментозному і санаторно-курортному лікуванні та встановлено обмеження щодо подальшої роботи, зокрема рекомендовано легку господарчу працю без тривалого перебування у шкідливих умовах.

Призначення щомісячної страхової виплати позивачу має бути здійснено відповідачем з 27.03.2023 року (з дати встановлення професійного захворювання).

Таким чином, слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та нараховувати ОСОБА_1 за його заявою від 12.04.2023 року довічну щомісячну страхову виплату у зв`язку з втратою професійної працездатності внаслідок професійного захворювання починаючи з 27.03.2023 року відповідно до статті 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно із п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди органом державної влади, необхідна наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення. (постанова Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 804/2252/14).

У розвиток цих положень, у постанові від 27.11.2019 у справі № 750/6330/17 Верховний Суд звернув увагу на те, що виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір (п. 51).

У постанові від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц Верховний Суд вказав, що моральна шкода має бути обов`язково аргументована поза розумним сумнівом із зазначенням того, які конкретно дії (бездіяльність) спричинили моральні переживання та наскільки вони були інтенсивними, щоб сягнути рівня страждань.

Верховний Суд неодноразово, зокрема у постановах від 25.04.2019 у справі № 818/1429/17, від 27.06.2019 у справі № 825/1030/17, від 28.02.2020 у справі № 804/2593/17, від 18.02.2021 у справі № 420/7423/19 та від 25.03.2021 у справі № 520/4577/19, вказував на те, що у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди.

В постанові від 10.04.2019 у справі № 464/3789/17 Верховний Суд вказав, що порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (п. 56).

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам (п. 53).

Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права у питаннях відшкодування моральної шкоди також наведена у постановах Верховного Суду від 09.06.2021 у справі № 280/5216/19, від 07.03.2023 у справі № 280/1530/20, та від 02.04.2024 у справі № 520/7071/21.

Верховний Суд у постанові від 02.04.2024 у справі № 520/7071/21, встановив, що позивач не надав доказів того, що негативні емоції досягли рівня страждань або приниження, які є моральною шкодою, тому підстави для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди відсутні.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Із системного аналізу вказаних норм випливає, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин, а не можливість їх порушення у майбутньому.

Відповідно до пункту 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, за подання даного позову позивачем сплачено судовий збір в загальній сумі 2422,40 грн.

Таким чином, враховуючи те, що позов задоволено частково, на користь позивача необхідно стягнути сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Відтак, вказана сума судового збору підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оскільки саме рішення від 27.02.2025 року №4001-24-1 призвело до виникнення спірних правовідносин.

З приводу стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10 000 грн. суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Верховний Суд в постанові від 21.01.2021 року в справі №280/2635/20 звернув увагу на те, що Кодекс адміністративного судочинства України у редакції, чинній з 15.12.2017 року, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено в рішеннях від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України", від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", від 30.03.2004 у справі "Меріт проти України" заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Тобто, суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити рівень витрат на правничу допомогу обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями дійсності та співмірності необхідних і достатніх витрат, а також розумності їх розміру.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Згідно з підпунктом 1, 2, 6 частини 1 та частини 2 статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Статтею 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

У справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява №34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Верховний Суд в постанові від 21.01.2021 року в справі №280/2635/20 звернув увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц.

При цьому, суд зауважує, що при розгляді справи судом питання про відшкодування витрат на правничу допомогу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань і саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (саме така позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

За правилами оцінки доказів, встановлених ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу справи у КАС, суд враховує таке.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до суду подано копію ордеру на надання правничої допомоги від 03.04.2025 року (Серія АЕ №1374666); копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 17.12.2021 року (Серія ДП №5311) відносно адвоката ОСОБА_2 ; довідку від 03.04.2025 року про отримання коштів по договору від 23.08.2024 року про надання правової допомоги на суму 10 000 грн.; звіт про надання правової допомоги згідно договору від 23.08.2024 року на суму 10 000 грн.

Суд також вважає за необхідне врахувати правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 04.02.2020 року (№ провадження К/9901/95/200), відповідно до якої (п.23) вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Так, суд зауважує, що з урахуванням предмету позову, зазначена справа є справою незначної складності. Також, суд зауважує, що по вказаній категорії справ є значна кількість усталеної судової практики, що вказує на можливість використання адвокатом у своїй діяльності раніше напрацьованих матеріалів та шаблонних документів, які застосовуються при розгляді судових справ даної категорії.

До того ж, розгляд даної справи відбувся в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

З огляду на вищевикладене, враховуючи співмірність заявленої до повернення позивачем суми коштів із критеріями, встановленими частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, суд доходить висновку, що на користь позивача підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів, внаслідок якого сталось порушення прав позивача, сума витрат на правничу допомогу у розмірі 1000 грн.

З урахуванням викладеного вище, суд доходить висновку про часткове задоволення клопотання представника позивача про розподіл судових витрат.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000 грн. підлягають стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 в особі представника адвоката Мерцалова Максима Юрійовича до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та незаконною вимогу, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у призначенні страхових виплат по професійному захворюванні від 27.02.2025 року №4001-24-1 є протиправним та підлягає скасуванню.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та нараховувати ОСОБА_1 за його заявою від 12.04.2023 року довічну щомісячну страхову виплату у зв`язку з втратою професійної працездатності внаслідок професійного захворювання починаючи з 27.03.2023 року відповідно до статті 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1000 грн. (одна тисяча гривень).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С. В. Прудник