Справа № 420/7847/25
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2025-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7847/25
У Х В А Л А

16 травня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши у підготовчому провадженні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом виробничо-комерційної фірми «ТІГОС» в формі товариства з обмеженою відповідальністю до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

Виробничо-комерційна фірма «ТІГОС» в формі товариства з обмеженою відповідальністю (далі позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області (далі відповідач), в якому просить:

визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 12.12.2024 № 54321/15-32-07-03-20; № 54322/15-32-07-03-20 від 12.12.2024; № 54323/15-32-07-03-20 від 12.12.2024; № 54325/15-32-07-03-20 від 12.12.2024; № 54327/15-32-07-03-20 від 12.12.2024.

Ухвалою від 24.03.2025 провадження у справі відкрито, вирішено розглядати її за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 16.04.2025 об 11:00 год. Крім того, відповідача зобов`язано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали надати до суду засвідчені належним чином копії усіх документів на підставі яких проведено перевірку позивача, а також документів складених в ході проведення перевірки та за її наслідками.

У підготовчих засіданнях 16.04.2025, 30.04.2025 та 15.05.2025 оголошувались перерви.

Відповідачем 08.04.2025 подано відзив.

30.04.2025 відповідачем подано окремі докази та клопотання, в якому просить долучити клопотання разом з додатками до матеріалів справи, визнати поважними причини неподання доказів з відзивом та продовжити строк для подання додаткових доказів.

За змістом статті 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, у письмовому провадженні.

Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість розгляду клопотання у письмовому провадженні.

При вирішенні клопотання суд виходить з такого.

В обґрунтування клопотання зазначено, що суд зобов`язав відповідача протягом п`ятнадцяти днів надати до суду засвідчені належним чином копії усіх документів на підставі яких проведено перевірку позивача, а також документів складених в ході проведення перевірки та за її наслідками. Водночас, разом із заявою позивачем було долучено значний обсяг документів понад 900 аркушів, включаючи акт перевірки, скарги до ДПС України, рішення про результати розгляду скарги, доказів направлення акту, заперечень на акт перевірки, результатів розгляду скарги, наказів про призначення перевірки, податкові повідомлення-рішення. За результатами аналізу матеріалів, доданих до позову, було встановлено, що більшість документів, які мають відношення до предмету спору, вже долучені позивачем, що унеможливлює дублювання та повторне надання одних і тих самих доказів. Ураховуючи обсяг справи, складність фінансово-господарських операцій та обмеження строк на підготовку відзиву, відповідачем було подано відзив з обґрунтованою правовою позицією без дублювання раніше поданих позивачем документів. Після цього відповідачем з`ясовано, що є окремі документи, які досліджувались під час перевірки, однак відсутні у цій справі №420/7847/25, що і слугувало причиною неподання цих доказів разом із відзивом.

Окрім цього, представником позивача було звернута увагу на можливі питання щодо правильності до нарахувань за встановленими порушеннями, у зв`язку з чим було направлено службову до відповідального структурного підрозділу для отримання деталізованих розрахунків нарахованих за результатами перевірки зобов`язань, однак станом на дату подання цього пояснення відповідні розрахунки ще очікуються.

Згідно із частинами першою, другою статті 118, частинами першою, другою статті 119 КАС України, процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати. Суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню адміністративного судочинства.

За змістом частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію.

Суд звертає увагу на те, що за змістом частин 1, 2, 4 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Частинами першою п`ятою, восьмою статті 79 КАС України визначено, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до частин першої, четвертої, п`ятої та шостої статті 162 КАС України, у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. До відзиву, зокрема, додаються докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем. Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Крім того, частинами першою, другою статті 175 КАС України визначено, що у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати: суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; позивачу, іншим відповідачам, третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Водночас, частиною другою статті 173 та частиною другою статті 180 КАС України установлено, що завданням підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

У підготовчому засіданні суд: з`ясовує, чи повідомили сторони про всі обставини справи, які їм відомі; з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом, чи причини їх неподання; пропонує учасникам справи надати суду додаткові докази або пояснення; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових та електронних доказів за їх місцезнаходженням; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання; вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше.

Разом з тим, принцип всебічного, повного та об`єктивного дослідження доказів судом при розгляді адміністративної справи закріплений частиною першою статті 90 КАС України. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (частина друга статті 73 КАС України).

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина третя статті 2 КАС України визначає, що основними засадами (принципами) адміністративного судочинства, зокрема є: верховенство права (пункт 1), рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом (пункт 2), змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі (пункт 4) тощо.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи (частина 4 статті 9 КАС України).

Верховний Суд у справі № 160/8046/18 (постанова від 31 березня 2020 року) досліджував принцип офіційного з`ясування всіх обставин справи в адміністративному процесі.

Так, принцип офіційного з`ясування всіх обставин справи, закріплений частиною четвертою статті 9 КАС України, зобов`язує суди вживати заходи для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі шляхом виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Процесуальним законом передбачено різні шляхи отримання судом доказів: 1) надання учасником справи з його власної ініціативи; 2) надання доказів учасниками справи за пропозицією суду; 3) збирання доказів судом з власної ініціативи (частина четверта статті 77 КАС України), 4) витребування доказів судом (стаття 80 КАС України).

Пропозиція суду надати докази має рекомендаційний характер для сторони. Частиною п`ятою статті 77 КАС України встановлено, що у випадку ненадання учасником справи без поважних причин доказів на пропозицію суду, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

В той же час, статтею 80 КАС України передбачено повноваження суду збирати докази з власної ініціативи шляхом постановлення ухвали про витребування доказів. Її виконання є обов`язковим. Невиконання ухвали передбачає можливість застосування заходів процесуального примусу.

Отже, якщо подання заяв по суті справи є правом учасників справи, то подання доказів, у разі їх витребування ухвалою суду, - обов`язком.

Разом з тим, застосуванню норм матеріального права передує встановлення обставин у справі, підтвердження їх відповідними доказами.

Тобто, застосування судом норм матеріального права повинно вирішити спір, який виник між сторонами у конкретних правовідносинах, які мають бути встановлені судами на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі.

Верховний Суд у справі № 826/15560/15 (постанова від 03 жовтня 2019 року) наголошував, що принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі полягає насамперед у активній ролі суду при розгляді справи.

У системі адміністративного судочинства, на відміну від суто змагального процесу, в якому суд обмежений виключно межами доводів та доказів, наданих сторонами, особливого значення набуває принцип офіційності з`ясування обставин справи. Цей принцип покладає на суд обов`язок не лише оцінювати докази та доводи сторін, а й активно сприяти всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню всіх обставин справи.

Зокрема, реалізація принципу офіційного з`ясування обставин справи виявляється в тому, що суд самостійно визначає коло обставин, які підлягають встановленню для правильного вирішення спору. При цьому суд зобов`язаний з`ясувати, якими саме доказами сторони можуть обґрунтовувати свої позиції чи заперечення щодо цих обставин. У разі необхідності суд також уповноважений запропонувати учасникам справи надати додаткові пояснення, уточнити свої доводи або подати додаткові докази для належного з`ясування спірних питань.

Отже, для забезпечення законного, обґрунтованого і справедливого вирішення спору суд зобов`язаний вжити всіх передбачених процесуальним законом заходів для дослідження всіх обставин, що мають істотне значення для правильного застосування норм матеріального та процесуального права. Це зумовлюється не лише обов`язком забезпечити ефективний судовий захист прав, свобод та інтересів осіб, які звернулися до суду, а й необхідністю дотримання засад верховенства права та справедливості.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 242 КАС України рішення суду має ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Отже, у розумінні КАС України в основі обґрунтованого рішення лежать повнота і всебічність з`ясування обставин справи, це виключає існування будь-яких не спростованих судом належним чином розбіжностей між доказами, поданими сторонами.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що хоча наведені представником відповідача аргументи в повній мірі і не свідчать про реальність існування поважних причин пропуску строків подання доказів, однак з огляду на те, що відповідні докази не є новоствореними і об`єктивно існували під час проведення перевірки, а також з метою забезпечення повноти і всебічності з`ясування обставин справи клопотання відповідача в частині визнання поважними причин неподання доказів з відзивом та долучення до матеріалів справи доданих до клопотання доказів підлягає задоволенню.

Водночас клопотання в частині продовження строку для подання додаткових доказів не підлягає задоволенню, оскільки представником відповідача не зазначено конкретні докази, які відповідач має намір подати та правові підстави їх подання, що унеможливлює вирішення питання про наявність або відсутність підстав для продовження процесуального строку.

Керуючись статтями 2, 9, 118-121, 173-183, суд

ухвалив:

Клопотання Головного управління ДПС в Одеській області задовольнити частково.

Визнати поважними причини неподання доказів з відзивом та долучити до матеріалів справи докази, додані до клопотання Головного управління ДПС в Одеській області від 30.04.2025.

У задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню в апеляційному порядку не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя А.С. Пекний