Справа № 240/3725/25
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2025-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року м. Житомир справа № 240/3725/25

категорія 106030200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Панкеєвої В.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення шкоди,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася військова частина НОМЕР_1 , із позовом в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 вартість завданої державі шкоди у розмірі 11989,18 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за час незаконної відсутності, поза межами військової частини НОМЕР_1 , старший солдат ОСОБА_1 , відповідно до довідки від 13.01.2024 №1231 отримав грошове забезпечення в розмірі 11989,18 грн на яке він не мав права, відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 19.02.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Копію ухвали про відкриття провадження у справі було отримано відповідачем 01.03.2025, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованої кореспонденції №419.

Відповідач не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву, не зважаючи на те, що був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Відтак, суд, з урахуванням приписів ст.162 КАС України, здійснюватиме розгляд справи за наявними у ній матеріалами.

У період із 31.03.2025 по 14.04.2025 головуюча суддя перебувала у відпустці; 14.03.2025 та 21.03.2025 - на періодичному навчанні.

У відповідності до частини 4 статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що старший солдат ОСОБА_1 , прийняв посаду гранатометника 3 штурмового відділення 2 штурмового взводу 1 штурмової роти НОМЕР_2 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.06.2023 №176.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 31.12.2023 №7657 призначено проведення службового розслідування відносно старшого солдата ОСОБА_1 гранатометника 3 штурмового відділення 2 штурмового взводу 1 штурмової роти НОМЕР_2 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку із несвоєчасним поверненням після лікування останнім до розташування підрозділу.

Відповідно до акту службового розслідування, службовим розслідуванням встановлено, що старший солдат ОСОБА_1 , гранатометник 3 штурмового відділення 2 штурмового взводу 1 штурмової роти НОМЕР_2 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП "Обласний медичний спеціалізований центр" Житомирської обласної ради з 11 грудня 2023 року по 27 грудня 2023 року, однак до місця служби після виписки повернувся лише 30 грудня 2023 року та був відсутній на військовій службі без поважних на те причин та без дозволу командирів з 28 грудня 2023 року по 30 грудня 2023 року.

Також службовим розслідуванням було встановлено факт переплати премії за грудень 2023 року старшому солдату ОСОБА_1 гранатометнику 3-го штурмового відділення 2 штурмового взводу 1 штурмової роти НОМЕР_2 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 у розмірі 11989,18 грн згідно довідки про переплату від 13 січня 2023 року №1231.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.01.2024 №436 "Про результати проведення службового розслідування відносно старшого солдата ОСОБА_1 у зв`язку із несвоєчасним поверненням після завершення лікування останнім до розташування підрозділу та відсутності на військовій службі" вирішено притягнути відповідача до дисциплінарної відповідальності та стягнути завдані збитки у розмірі 11989,18 грн.

Сума збитків підтверджується також довідкою-розрахунком переплати грошового забезпечення та премії старшого солдата ОСОБА_1 за період з 01.12.2023 по 31.12.2023, від 13.01.2024 №1231.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.17 ч.1 ст.4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до ч.4 ст.2 Закону № 2232-XII, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначаються Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України затвердженим Законом України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" від 24 березня 2019 року № 548-XIV (далі - Статут № 548-XIV).

Згідно з ст.11 Статуту № 548-XIV необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Відповідно до ст.16 Статуту №548-XIV кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно з статей 26,27 Статуту № 548-XIV військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

При вирішені спору суд виходить із того, що приписи ст.1215 ЦК України передбачають, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Верховний Суд висловив правову позицію в постанові від 02.07.2014 у справі № 6-91цс14, що безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат, встановлених абзацом 2 частини 1 статті 1215 ЦК України за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.

Аналіз ст.ст.1212, 1215 ЦК України та наведеної правової позиці Верховного Суду свідчить про те, що у разі виплати особі без необхідності чи без правової підстави грошової допомоги, або якщо відпала підстава для такої виплати, то платнику ці кошти поверненню не підлягають, крім випадків наявності рахункової помилки з боку платника і недобросовісності з боку набувача.

Відповідно, законодавство передбачає виключні випадки поверненню набутих особою платежів, у тому числі, заробітної плати та/або грошового забезпечення, а однією із них є те, що ця виплата є результатом недобросовісності з боку набувача.

Відповідно до ст.14 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі", старший за службовим становищем командир (начальник) не рідше одного разу на квартал перевіряє законність і обґрунтованість притягнення осіб до матеріальної відповідальності та розмір сум, які підлягають стягненню.

Відповідно до ч.1 ст.1 цього ж Закону дійсна шкода - це збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.

Згідно із статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989 "Про практику застосування судами України законодавства про постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989 "Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна", суд має виходити з установленого законом правила про те, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

Під час розгляду адміністративної справи судом встановлено, що заявлені до стягнення кошти є грошовим забезпечення відповідача, разом з відповідними податками та зборами.

Матеріалами справи підтверджується, що 27.12.2023 відповідач не прибув до розташування підрозділу, а тому суд погоджується з доводами позивача, що нарахування у цей період грошового забезпечення відбулось внаслідок недобросовісності з боку набувача, що за приписами наведених вище норм є підставою для їх повернення.

Сума збитків підтверджується також довідкою-розрахунком переплати грошового забезпечення та премії старшого солдата ОСОБА_1 за період з 01.12.2023 по 31.12.2023, від 13.01.2024 №1231 та становить 11989,18 грн.

Разом з цим, згідно витягу з книги обліку грошових стягнень і нарахувань військової частини НОМЕР_1 , з позивача вже стягнено грошові кошти в розмірі 5352,80 грн.

Враховуючи встановлені судом обставини та норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд прийшов до висновку, що з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 належить стягнути суму завданої державі шкоди в розмірі 6636,38 грн (11989,18 грн - 5352,80 грн)

Частиною 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З означених підстав суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявності підстав для їх часткового задоволення.

За змістом ч.2 ст.139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведення експертиз.

З огляду на відсутність в матеріалах справи доказів понесення позивачем витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, судові витрати позивача по сплаті судового збору стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.9, 72-77, 139, 241-243, 245-246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Позовну заяву військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) про стягнення шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 вартість завданої державі шкоди в розмірі 6636 (шість тисяч шістсот тридцять шість) гривень 38 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Панкеєва

19.05.25