Справа № 290/1597/24
Суддя: Ковальчук М. В.
Дата ухвалення: 2025-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 травня 2025 року селище Романів

Романівський районний суд Житомирської області в складі судді Ковальчука М.В., з участю секретаря судового засідання Багінської В.І., позивача ОСОБА_1 , представника позивача Кушнірука В.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області та Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Романівського районного суду Житомирської області із позовом до Головного управління Національної поліції в Житомирській області та Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області, в якому просить скасувати постанову інспектора Сектору поліцейської діяльності № 1 (смт. Романів) Відділення поліції № 5 Житомирського районного управління поліції ГУ НП в Житомирській області Присяжнюка А.А. від 17 листопада 2024 року серії ЕHA № 3498445 про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн за те, що він 17 листопада 2024 року о 21 годині 50 хвилин по вул. Небесної сотні, 1 в с. Камінь Житомирського району Житомирської області керував транспортним засобом - автомобілем Тoyota Corolla реєстраційний номер НОМЕР_1 та здійснив зупинку ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини, чим порушив вимоги пункту 15.9 Правил дорожнього руху.

На обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки позивач не порушував правил дорожнього руху, факт його вчинення останнім категорично заперечується, жодних належних та допустимих доказів, які б могли б свідчити про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, поліцейським не надано.

Заперечуючи відносно наведених позивачем обставин, Головним управлінням Національної поліції в Житомирській області подано до суду відзив, в якому зазначено, що оскаржувана постанова поліцейського винесена в межах повноважень, в порядку та у спосіб, визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуванням усіх обставин у справі, а тому правові підстави для визнання її незаконною відсутні. Відеозаписом зафіксовано факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, та підтверджується правомірність дій поліцейського при прийнятті спірної постанови у належний спосіб та порядок встановлений законом з дотриманням прав особи, яка притягалась до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали з підстав, викладених в позовній заяві. При цьому останні зазначили, що транспортний засіб перебував під керування водія ОСОБА_2 . Після того як даний автомобіль останній залишив, позивач, будучи пасажиром цього транспортного засобу, пересів на переднє ліве сидіння (місце водія) з метою ввімкнення аварійної світлової сигналізації. Також представник позивача вказав про нездійснення поліцейським вимірювань точної відстані розташування автомобіля по відношенню до краю перехрещуваної проїзної частини.

Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про дату та час судового засідання, не з`явилися. Представником Головного управління Національної поліції в Житомирській області заявлено клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, а також допитавши свідка, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 17 листопада 2024 року інспектором Сектору поліцейської діяльності № 1 (смт. Романів) Відділення поліції № 5 Житомирського районного управління поліції ГУ НП в Житомирській області Присяжнюком А.А. було винесено постанову, згідно якої ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення штраф у розмірі 340,00 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 17 листопада 2024 року о 21 годині 50 хвилин по вул. Небесної сотні, 1 в с. Камінь Житомирського району Житомирської області керував транспортним засобом - автомобілем Тoyota Corolla реєстраційний номер НОМЕР_1 та здійснив зупинку ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини, чим порушив вимоги пункту 15.9 «ґ» ПДР України.

Під час перегляду в судовому засіданні відеозапису, що міститься на дисках, долучених Головним управлінням Національної поліції в Житомирській області до відзиву на позов, встановлено, що 17 листопада 2024 року о 21 годині 50 хвилин по вул. Небесної сотні, 1 в с. Камінь Житомирського району Житомирської області транспортний засіб - автомобіль Тoyota Corolla реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 здійснив зупинку ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини.

Даний відеозапис містить 6 файлів під назвами «0000000__0012», «0000000__0013», «0000000__0014», «0000000__0015», «0000000__0016» та «VID-20241117-WA0020», на яких зафіксовано як позивач, перебуваючи на передньому лівому сидінні, пред`явив на вимогу поліцейського посвідчення водія на право керування транспортним засобом та реєстраційний документ на цей транспортний засіб та повідомив, що здійснив зупинку автомобіля з метою посадки пасажира. При цьому поліцейський зазначив, що транспортний засіб позивача знаходиться на зустрічній смузі руху та здійснив зупинку ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини. Вказані обставини ОСОБА_1 не заперечив.

Також даним відеозаписом зафіксовано хід розгляду поліцейським справи про адміністративне правопорушення та винесення останнім постанови.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 показав, що ввечері 17 листопада 2024 року с. Камінь Житомирського району Житомирської області він, керуючи автомобілем Тoyota Corolla, в якому знаходилися троє пасажирів, в тому числі і ОСОБА_1 , здійснив зупинку на смузі зустрічного руху близько 10-15 м від перехрестя. Після припинення руху транспортного засобу, він залишив даний автомобіль та був відсутній щонайменше півтори години.

Позивач вважаючи оскаржувану постанову незаконною, винесену без перевірки та не наданням оцінки обставинам, що виникли 17 листопада 2024 року, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно статті 6 Закону України «Про Національну поліцію», поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання (пункт 8 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію»).

Статтею 222 КУпАП визначено, що органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга, третя, четверта, шоста і сьома статті 122 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями) (далі ПДР України).

Згідно пункту 1.1 ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, у пункті 15.9 «ґ» ПДР України зазначено, що зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Відповідно до частина 1 статті 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Разом з тим, пункт 1 статті 247 КУпАП вказує на те, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до частин 1, 2 статті 72 Кодексу адміністративного судовинства України (далі КАС України) доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно статей 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статей 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд звертає увагу про процесуальний обов`язок відповідача, передбачений частиною 2 статті 77 КАС України, щодо доказування правомірності винесення своєї постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Водночас, у разі надання посадовою особою суб`єкта владних повноважень доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про правомірність прийнятого останнім рішення, позивач повинен спростувати ці доводи.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Спеціальною нормою, яка регламентує порядок застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису є стаття 40 Закону України «Про національну поліцію».

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

На відеодисках, наявних в матеріалах справи, зафіксовано факт порушення позивачем ПДР України, що підтверджує вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП.

Щодо тверджень, викладених в позовній заяві та висловлених під час судового розгляду про те, що транспортним засобом керувала інша особа, а не позивач, при цьому даний автомобіль був припаркований близько 20 м від перехрестя та така зупинка на смузі зустрічного руху могла бути здійснена через відсутність на ній дорожньої розмітки, суд вважає, що такі були висловлені лише з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Так, як підтверджується наданим відповідачем відеозаписом, транспортний засіб - автомобіль Тoyota Corolla під керуванням ОСОБА_1 здійснив зупинку на смузі зустрічного руху ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини.

Факт того, що відстань від транспортного засобу до краю перехрещуваної проїзної частини становить менше 10 метрів не викликає жодних сумнівів, оскільки беззаперечно підтверджується наявними матеріалами відеофіксації, з яких можна встановити розташування автомобіля позивача по відношенню до нерухомих об`єктів, а тому суд відхиляє твердження позивача та його представника про нездійснення поліцейським вимірювань точної відстані, оскільки в даному випадку порушення пункту 15.9 «ґ» ПДР України є очевидним.

На спростування наданих відповідачем доказів, позивач не надав належних, достатніх та переконливих доказів своїм твердженням.

При цьому, зміст вказаних файлів не викликає сумнівів в тому, що саме останніми зафіксовані події, які мали місце 17 листопада 2024 року за участі сторін в справі.

Також наданим відповідачем відеоматеріалом спростовуються і покази свідка, допитаного під час судового розгляду, які суперечать встановленими судом обставинам та не узгоджуються з матеріалами даної справи.

За змістом пунктів 1.2, 1.10 ПДР України, в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів. Терміни, що наведені у цих Правилах, мають, серед іншого, таке значення: проїзна частина - елемент дороги, призначений для руху нерейкових транспортних засобів. Дорога може мати декілька проїзних частин, межами яких є розділювальні смуги; край проїзної частини (для нерейкових транспортних засобів) - видима умовна чи позначена дорожньою розміткою лінія на проїзній частині в місці її прилягання до узбіччя, тротуару, газону, розділювальної смуги, смуги для руху трамваїв, велосипедної або пішохідної доріжки; смуга руху - поздовжня смуга на проїзній частині завширшки щонайменше 2,75 м, що позначена або не позначена дорожньою розміткою і призначена для руху нерейкових транспортних засобів; перехрестя - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

Принципового значення у даній справі має правова оцінка представлених відповідачем відеозаписів, які фіксували порушення позивачем правил зупинки, а також хід розгляду поліцейським справи про адміністративне правопорушення.

Окрім цього, суд вважає безпідставними твердження позивача та представника позивача про те, що відповідачем не вжито дій щодо надання позивачу можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, оскільки письмового клопотання про розгляд справи про адміністративне правопорушення за участю адвоката позивач відповідачу не подавав та під час винесення спірної постанови не заявляв.

Крім того, із відеозапису вбачається, що позивачу було роз`яснено його права, передбачені статтею 268 КУпАП та строк оскарження за статтею 289 КУпАП, жодних зауважень при цьому останній не заявляв.

Вказане свідчить про те, що відповідач не позбавляв позивача права на правову допомогу та на розгляд його справи за участю адвоката.

Незгода позивача з притягненням його до адміністративної відповідальності не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

КАС України передбачає не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (частина друга статті 77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (частина перша статті 77 КАС України).

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що інспектор Сектору поліцейської діяльності № 1 (смт. Романів) Відділення поліції № 5 Житомирського районного управління поліції ГУ НП в Житомирській області Присяжнюк А.А. діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством, постанова серії ЕHA № 3498445 від 17 листопада 2024 року винесена з дотриманням усіх вимог встановлених чинним законодавством, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до частини першої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 241-246 268, 271, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) залишити без задоволення, а постанову інспектора Сектору поліцейської діяльності № 1 (смт. Романів) Відділення поліції № 5 Житомирського районного управління поліції ГУ НП в Житомирській області Присяжнюка Андрія Аркадійовича про накладення адміністративного стягнення серії ЕHA № 3498445 від 17 листопада 2024 року залишити без змін.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення у порядку передбаченому підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.В. Ковальчук