Справа № 640/26299/21
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2025-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.09.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №0-2658 від 16.03.2021 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що листок розрахунок не підписаний підписом відповідальної за розрахунок особи, і не скріплений печаткою юридичної особи, якою висунуто по відношенню до позивача податкове зобов`язання. В одинадцятій (зліва, за порядком) колонці таблиці «розрахунку» щодо об`єкту нежитлової будівлі (код ДПІ об`єкта 621), розташованого за адресою: Житомирська обл.. Червоноармійський р-н, село Гута-Юстинівка, вулиця Леніна, будинок 9г (код території об`єкта, за таблицею ), який перебував у власності Позивачки з 04.08.2015 р. до 19.08.2020 р., зазначена пільга у вигляді зменшення бази оподаткування (1*. 2**) в залежності від періоду володіння. У рядках за періодами володіння (1, 2, 4, 5, 6, 7) зазначено: 120.00. Проте, ані у клітинках із записами «120.00», ані у заголовку одинадцятої колонки, не значиться одиниця виміру вказаних цифр 120.00.

Отже, вказує позивач, не зрозуміло, чи ці цифри відносяться до грошового зменшення, чи до зменшення площі. У чотирнадцятій колонці таблиці (зліва за порядком, або в передостанній) застосоване значення 252.10 відносно обох наведених об`єктів. В колонці не визначено одиницю виміру обумовленого цифрового значення, що унеможливлює його зрозумілість. Водночас, у заголовку «сумарна загальна площа об`єктів або їх часток» до колонки вказано на стовпець 9. Відповідач обчислює суму податку на нерухомість, відмінної від земельної ділянки, на 2020 рік, не узявши до уваги ані пільгу (у вигляді зменшення бази оподаткування), яку сам навів у одинадцятій колонці, ані сумарне значення загальної площі об`єкта (чотирнадцята колонка), й здійснивши розрахунок з урахуванням 1363,80 кв.метрів загальної площі об`єкта, та не зменшивши підрахунок на 120.00 невизначених одиниць.

Також позивач зазначає, що виконавши «розрахунок», який докладений до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. Відповідач, застосував ставку податку 1%, що у гривневому еквіваленті становить 47,23 грн (від мінімальної заробітної плати на 1 січня 2020 року), не підтвердивши ставку жодним офіційним документом. Від Пулинської селищної ради Пулинського району Житомирської області, щодо якої здійснюється процедура із приєднания Мартинівської сільської ради, надійшла відповідь на адвокатський запит із доданою засвідченою копією рішення Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області від 27.06.2019 № 439 «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 2020 рік». У таблиці Додатку № 1 до рішення Мартинівської сільської ради зі встановленими ставками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 2020 рік, визначено, що будівлі нежитлові інші, як то будівлі сільськогосподарського призначення, у тому числі будівлі для тваринництва, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, звільнені від оподаткування на підставі пп. 266.2.2 «ж» пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України (пункт 1271.1 розділу 1271 Таблиці). Отже, ставка, іншими словами, із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 2020 рік, є нульовою.

Таким чином, вказує позивач, до 19.08.2020 року ОСОБА_1 мала у власності об`єкт нерухомості, який не підлягає оподаткуванню, оскільки не є об`єктами оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, а саме. будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, як то корівники. Отже, податкове повідомлення-рішення від 23.06.2020 р. № 0-2658 винесене всупереч законодавству, а тому підлягає скасуванню, у зв`язку із чим в порядку п. 56.18 ст. 56 ПК України та ст. 102 Податкового кодексу України протягом 1095 календарних днів подається цей позов.

До суду від Головного управління ДПС у місті Києві як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України 26.10.2021 року надійшов відзив на адміністративний позов, згідно яких представник відповідача зазначає, що Головне управління ДПС у місті Києві вважає позовну заяву необґрунтованою.

Представник відповідача вказує, що згідно даних Реєстру платників податків на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки ІТС «Податковий блок», ОСОБА_1 на праві приватної власності належать об`єкти нерухомості: виробничий будинок відгодівельник великої рогатої худоби, загальною площею 1363,8 кв.м., що розташований за адресою АДРЕСА_1 ; садовий будинок загальною площею 252,1 кв.м., що розташований за адресою АДРЕСА_2 . На виконання пп. 266.7.2 п.266.7 ст.266 ПК України, ГУ ДПС у м. Києві сформовано та надіслано засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу реєстрації ОСОБА_1 податкове повідомлення-рішення №0-2658 від 16.03.2021.

Представник відповідача також вказує у відзиві, що розрахунок податкового зобов`язання є невід`ємною частиною податкового повідомлення рішення, зокрема і податкового повідомлення-рішення №0-2658 від 16.03.2021. Оскаржуване податкове повідомлення-рішення містить підпису уповноваженої особи контролюючого органу та скріплене печаткою контролюючого органу, а отже відповідає вимогам Порядку № 1204. Крім того, сума податкового зобов`язання що містяться у розрахунку до податкового повідомлення-рішення відповідає сумі, вказаній в податковому повідомленні-рішенні №0-2658 від 16.03.2021. Таким чином, контролюючим органом було дотримано вимоги Порядку №1204 під час формування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та розрахунку до нього.

Також представник відповідача вказує у відзиві, що значення « 120.00» є пільгою із сплати податку для житлового будинку (120 м2), що передбачена пп. Б), підпунктом 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України, що вбачається, зокрема, із назви колонки в якій міститься таке значення. Перебування значення « 120.00 м2» та 252.10 м2 у рядках навпроти нежитлової будівлі обумовлено технічними особливостями під час формування податкових повідомлень рішень та розрахунків до них. Даний факт не впливає на правильність обрахунку грошового зобов`язання ОСОБА_1 стосовно нежитлової будівлі. Позивач не відповідає вимогам, які ставляться до суб`єкта-власника нежитлової нерухомості, для звільнення її від податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки. Матеріалами справи не підтверджено, що ОСОБА_1 сільськогосподарським товаровиробником, а відтак не відповідає вимогам, які ставляться до суб`єкта власника нежитлової нерухомості, для звільнення його від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Рішенням Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області від 27.06.2019 № 439 «Про встановлення ставок по податку на неруу для майно, відмінне від земельної ділянки, на 2020» визначено, що ставка податку для об`єктів нежитлової нерухомості за 1 кв.м. становить 1 відсоток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року. Рішення від 27.06.2019 № 439 міститься в матеріалах справи та надане разом з позовною заявою.

На виконання положень Закону № 2825-IX та відповідно до Порядку № 399, дану справу передано на розгляд до Одеського окружного адміністративного суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями справу №640/26299/21 передано для розгляду головуючому судді Марину П.П.

Ухвалою суду від 17.03.2025 року прийнято до провадження справу №640/26299/21 та ухвалено розгляд справи №640/26299/21 розпочати спочатку за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовувалися вимоги, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 05.0.2015 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №41752857 від 05.08.2015 року є власником об`єкта нерухомого майно - будівлі, виробничого будинку - відгодівельник ВРХ, виробничий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1363,8 кв.м.

Головним управлінням ДПС у місті Києві 16.03.2021 року прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення №0-2658, яким позивачу визначена сума податкового зобов`язання за 2020 рік за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в розмірі 32206,14 грн.

Вирішуючи спірні правовідносини суд зазначає таке.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 року №2755-VI.

Згідно з підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1 пункту 266.3 ст.266 ПК України).

Так, позивач в обґрунтування протиправності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення посилається на те, що рішенням органу місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна визначено щодо нього ставку податку 0%.

Відповідно до статті 10 ПК України податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є місцевим податком.

За змістом підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 ПК України органи місцевого самоврядування до 25 грудня року, що передує звітному, подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості інформацію щодо ставок та наданих пільг юридичним та/або фізичним особам зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Згідно з підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Рішенням Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області від 27.06.2019 року № 439 "Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 2020 рік" визначено ставки податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб та пільги зі сплати цього податку, надані відповідно до пп.266.4.2 п.266.4 ст.266 ПК України (додаток 2), відповідно до яких оподатковуються за 0 ставкою будівлі нежитлової нерухомості - будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства - будівлі для тваринництва.

Відповідно до п. 30.1, 30.2 статті 30 ПК України податкова пільга - це передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України встановлено перелік об`єктів нерухомості, які не є об`єктами оподаткування.

Так, підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 визначено, що не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Правовий аналіз цієї норми зумовлює висновок, що її застосування передбачає наявність двох умов, перша з яких - власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником, а друга - об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Відповідно до п.п. 14.1.235 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Так, згідно з абзацом другим статті 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис» (в редакції чинній на 01.01.2020 року) виробники сільськогосподарської продукції - це виробники сільськогосподарської продукції - юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи-підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Згідно з положеннями Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 року №507 (чинний у 2020 році), будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства (код 1271) включають в себе будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні, будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські, силоси та т. ін. Цей клас не включає: споруди зоологічних та ботанічних садів (2412).

Суд зазначає, що хоча і належний позивачу об`єкт нежитлової нерухомості відноситься до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, водночас, позивачем до суду не надано доказів на підтвердження того, що вона є сільськогосподарським товаровиробником, а відтак належний позивачу об`єкт нежитлової нерухомості, відмінної від земельної ділянки не є об`єктом, звільненим від оподаткування відповідно до пп. «ж» підпункту 266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України.

Водночас, щодо доводів позивача про наявність у додатку до оскаржуваного рішення - розрахунку податку на нерухоме майно граф пільга у вигляді зменшення бази оподаткування та щодо відсутності одиниці виміру у колонці сумарна загальна площа об`єктів або їх часток суд зазначає, що не приймає їх до уваги зважаючи на те, що позивачем не обґрунтовано, яким чином такі графи впливають на обґрунтованість прийняття оскаржуваного рішення та зважаючи на доводи відповідача у відзиві на позов, що значення « 120.00» є пільгою із сплати податку для житлового будинку (120 м2), що передбачена пп. Б), підпунктом 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України, що вбачається, зокрема, із назви колонки в якій міститься таке значення та що перебування значення « 120.00 м2» та « 252.10 м2» у рядках навпроти нежитлової будівлі обумовлено технічними особливостями під час формування податкових повідомлень рішень та розрахунків до них.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, та що позовні вимоги за даним позовом задоволенню не підлягають.

Суд звертає увагу відповідача, що відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 242 КАСУ, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Керуючись ст. ст. 9, 72-73, 77, 78, 90, 242, 245, 255, 295 КАС України суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: фізична особа підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 );

Відповідач: Головне управління ДПС у місті Києві (, вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116);

Суддя П.П.Марин

.