Справа № 140/775/25
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2025-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року ЛуцькСправа № 140/775/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Денисюка Р.С., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі ГУ ПФУ в Донецькій області, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 04.12.2024 № 55 та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перевести ОСОБА_1 з 27.11.2024 з пенсії по інвалідності на пенсію по віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що органом Пенсійного фонду позивачу відмовлено у переведенні на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку, передбаченого статтею 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи №796-ХІІ (далі Закон №796-ХІІ), оскільки станом на 01.01.1993 позивач прожив в зоні гарантованого добровільного відселення лише 2 роки 04 місяці 6 днів та не досяг 57-річного віку.

До періоду проживання в зоні гарантованого добровільного відселення не враховано період навчання у Володимир-Волинському технікумі гідромеліорації і механізації сільського господарства.

З таким рішенням позивач не погоджується та зазначає, що довідкою Бірківської сільської ради № 2534 від 21.10.2016 підтверджено період проживання позивача з дати народження по даний час.

Крім цього, довідкою Володимир-Волинського фахового коледжу від 30.12.2024 № 91/24 підтверджується те, що позивач, зокрема, в період з 06.07.1992 по 03.10.1992 проходив виробничо-технологічну практику у колгоспі ім. Пархоменка Любешівського р-ну за місцем свого постійного проживання, крім цього, період навчання перерився на канікулярні періоди, які позивач також проводив за місцем свого проживання. А тому вважає, що такі періоди мають бути зараховані до періоду проживання в зоні гарантованого добровільного відселення.

З врахуванням наведеного вважає, що на час звернення до відповідача із заявою про переведення на пенсію по віку набув право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Просить позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 18.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с. 51).

Відповідач у відзиві на позовну заяву позовні вимоги заперечив та зазначив, що позивачу було відмовлено у переведенні на пенсію із зниженням пенсійного віку згідно зі статтею 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оскільки за матеріалами електронної пенсійної справи було встановлено, що ОСОБА_1 постійно проживав в зоні гарантованого добровільного відселення в зв`язку з аварією на ЧАЕС в період з 26.04.1986 по 31.08.1988, тобто 2 роки 4 місяці 6 днів та на дату звернення за перерахунком не досяг 57-річного віку. Просив у задоволенні позову відмовити повністю (а.с. 55-57).

Позивач у відповіді на відзив не погодився з аргументами відповідача та просив позов задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві (а.с. 67-69).

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є потерпілим від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується посвідченням громадянина, який потерпів від Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_1 (а.с. 9).

27.11.2024 позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про перерахунок перехід на інший вид пенсії відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

04.12.2024 ГУ ПФУ в Донецькій області прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії № 55 (а.с. 26) з тих підстав, що ОСОБА_1 постійно проживав в зоні гарантованого добровільного відселення в зв`язку з аварією на ЧАЕС в період з 26.04.1986 по 31.08.1988, тобто 2 роки 4 місяці 6 днів та на дату звернення за перерахунком не досяг 57-річного віку.

Не погоджуючись з рішенням відповідача про відмову у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, є Закон Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV тут і надалі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII (далі Закон №796-XII) визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, встановлено статтею 55 Закону №796-ХІІ. Згідно з частиною третьою цієї статті призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування і цього Закону.

Частиною першою статті 55 Закону №796-ХІІ передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, зменшення віку становить 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років (пункт 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ).

Виходячи із змісту суспільних правовідносин, які регулюються Законом №796-ХІІ, обов`язковий для отримання особою статусу постраждалого від Чорнобильської катастрофи період проживання та роботи починає свій перебіг від дати аварії на Чорнобильській АЕС, тобто з 26.04.1986.

За змістом примітки до абзацу п`ятого пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Системний аналіз вказаних правових норм свідчить про те, що призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, провадиться за нормами Закону №1058-ІV і з урахуванням додаткових пільг, встановлених Законом №796-XII. Отже, норми спеціального закону - Закону №796-XII застосовуються субсидіарно із нормами загального закону - Закону №1058-ІV, доповнюють і конкретизують їх.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1, зі змінами).

Пунктом 4.7 розділу ІV Порядку №22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Згідно з підпунктом 7 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку потерпілим від Чорнобильської катастрофи: документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями), або довідка про евакуацію із зони відчуження у 1986 році, видана Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 11 Закону №796-ХІІ до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

Приписами пункту 3 частини першої статті 14 Закону №796-ХІІ встановлено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, серед них потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років (категорія 3).

Частиною першою статті 15 Закону №796-ХІІ визначено, що підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування. У свою чергу частиною третьою статті 65 Закону №796-XII обумовлено, що документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та Потерпілий від Чорнобильської катастрофи.

Отже, із системного аналізу наведених нормативно-правових актів слідує, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи та постійно проживали (працювали), зокрема, у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років станом на 01.01.1993. Документом, який підтверджує статус потерпілого, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, зокрема, на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або Потерпілий від Чорнобильської катастрофи. Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Такі висновки щодо застосування норм права викладені Верховним Судом у постановах від 27.02.2018 у справі №344/9789/17, від 24.10.2019 у справі №152/651/17, від 25.11.2019 у справі №464/4150/17 та від 27.04.2020 у справі №212/5780/16-а, від 17.05.2021 №398/494/17, від 17.05.2021 №336/6218/16-а, від 08.06.2022 у справі №805/3752/18-а, від 26.07.2023 у справі №460/2589/20.

Суд звертає увагу, що позивач має статус особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), про що йому Волинською обласною державною адміністрацією видано відповідне посвідчення серії НОМЕР_1 (а.с. 9), яке видається, зокрема, особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

В свою чергу згідно з довідкою, виданою Бірківською сільською радою Любешівського району Волинської області від 21.10.2016 № 2534, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 26.11.1970 по даний час постійно проживає в с. Бірки Любешівського р-ну. Довідка видана на підставі погосподарських книг (а.с. 9а).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106 Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи та Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи с. Бірки (Любешівського району Волинської області включено в перелік населених пунктів, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській AEC, і віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.

Як слідує з матеріалів справи, фактичною підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII стало те, що позивач станом на 01.01.1993 прожив у зоні гарантованого добровільного відселення менше трьох років, а саме в період з 26.04.1986 по 31.08.1988, що становить 02 роки 04 місяці 06 днів.

З такими висновками органу Пенсійного фонду суд не погоджується та зазначає, що довідкою, виданою Бірківською сільською радою Любешівського району Волинської області від 21.10.2016 № 2534 підтверджується факт фактичного проживання ОСОБА_2 з 26.04.1986 (з моменту аварії на ЧАЕС) по даний час в с. Бірки Любешівського району, яке віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.

Крім цього, як слідує з довідки, виданої Володимир-Волинським фаховим коледжом від 30.12.2024 № 91/24 ОСОБА_1 з 01.09.1988 навчався у Володимир-Волинському технікумі гідромеліорації і механізації сільського господарства; з 21.11.1988 була надана академічна відпустка у зв`язку з призовом в ряди Радянської Армії; 08.01.1991 поновлений учнем технікуму у зв`язку з поверненням із армії; з 06 липня по 03.10.1992 направлений на виробничо-технологічну практику у колгосп ім. Пархоменка Любешівського р-ну; згідно навчального лану та архівних даних у вказаного студента були такі канікулярні періоди: з 14 червня по 31 серпня 1991, з 02.12.1991 по 14.01.1992 та з 01.12.1992 по 08.01.1993 (а.с. 27).

Водночас, відповідно до записів трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 01.06.1986 прийнятий в члени колгоспу ім. Пархоменка та 10.05.1993 звільнений з членів колективу сільгосппідприємства ім. Пархоменка (а.с. 13).

Верховним Судом у постановах від 29.01.2020 у справі № 572/245/17 та від 17.06.2020 у справі № 572/456/17, від 11.03.2024 у справі № 500/2422/23 сформовано висновок про те, що підставою для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, є належність особи до потерпілих від Чорнобильської катастрофи та факт проживання (роботи), а не реєстрації у зоні посиленого радіологічного контролю.

У постанові від 19.09.2019 у справі № 556/1172/17 Верховний Суд сформував висновок, згідно якого виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у забрудненій зоні у зв`язку із постійним проживанням, або у зв`язку із роботою в такій місцевості. Зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи.

Суд наголошує, що позивач надав і документ, що підтверджує його право на пільги та компенсації, встановлені Законом №796-ХІІ, - посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3).

Відповідачем як суб`єктом владних повноважень, рішення якого оскаржується, не надано доказів того, що видане позивачу посвідчення визнане недійсним, а наданий позивачу статус скасований; у цій справі відсутні підстави ставити під сумнів наданий позивачу статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.03.2019 у справі №569/7589/17 серед іншого зазначалось: Таким чином, право на пенсію відповідно до Закону №796-XII мають лише ті особи, які отримали посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і (або) потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи.

У постанові від 26.07.2023 у справі № 460/2589/20 Верховний Суд також зазначив, що дані трудової книжки не можуть спростувати факту постійного проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення, що підтверджено відповідними довідками органу місцевого самоврядування та посвідченням потерпілого від Чорнобильської катастрофи. Враховуючи наявність у позивача посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи та довідки органу місцевого самоврядування, що підтверджує факт реєстрації та проживання позивача на території зони гарантованого добровільного відселення, Верховний Суд погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність у позивача права на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ.

Водночас, суд зазначає, що період навчання позивача у Володимир-Волинському технікумі гідромеліорації і механізації сільського господарства не заперечує факту його проживання на території радіоактивного забруднення станом на 01.01.1993 не менше трьох років, зокрема, в періоди виробничої практики та канікул, оскільки як вбачається з довідки, виданої Володимир-Волинським фаховим коледжом від 30.12.2024 № 91/24, ОСОБА_1 з 06 липня по 03.10.1992 направлений на виробничо-технологічну практику у колгосп ім. Пархоменка Любешівського р-ну та період навчання переривався на канікулярні періоди: з 14 червня по 31 серпня 1991, з 02.12.1991 по 14.01.1992 та з 01.12.1992 по 08.01.1993.

У цій справі відсутні докази, які б свідчили про те, що позивач постійно проживав у період навчання з 08.01.1991 по 01.01.1993 на території населеного пункту, яке не відноситься до території радіоактивного забруднення.

Також згідно з відомостями військового квитка та довідки, виданої Володимир-Волинським фаховим коледжом від 30.12.2024 № 91/24, ОСОБА_1 у період з 21.11.1988 по 07.01.1991 проходив строкову військову службу.

Водночас, матеріали справи не містять відомостей, де саме позивач проходив військову службу у цей період.

При цьому, при умові виключення з періоду проживання в зоні гарантованого добровільного відселення часу проходження позивачем військової служби (з 21.11.1988 по 07.01.1991) документально підтверджується факт його проживання в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 більше трьох років.

Відтак проаналізувавши вищенаведене, суд приходить до висновку, що твердження відповідача про те, що позивач прожив у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 менше 3 років є помилковими та не підтверджені належними і допустимими доказами.

Відтак суд зазначає, що оскільки матеріалами справи підтверджено фактичне проживання позивача ОСОБА_1 , зокрема, з 26.04.1986 по 31.08.1988, з врахуванням періодів проходження виробничої практики та канікулярних періодів з 06.07. по 03.10.1992, з 14.06. по 31.08.1991, з 02.12.1991 по 14.01.1992 та з 01.12.1992 по 01.01.1993 (за виключенням періоду проходження строкової військової служби з 21.11.1988 по 07.01.1991), в с. Бірки Любешівського району, тобто у зоні гарантованого добровільного відселення, то це свідчить про можливість застосування до позивача початкової величини зниження пенсійного віку на 3 роки, передбаченої статтею 55 Закону №796-XII, так як обов`язковою умовою для такого застосування є постійне проживання особи у зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії на ЧАЕС (з 26.04.1986 по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період).

Отже враховуючи наявність у позивача посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, довідки органу місцевого самоврядування, трудової книжки, довідки з місяця навчання, що підтверджує фактичне проживання позивача на території зони гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 понад 3 роки, суд приходить до висновку про наявність у позивача права на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ.

Отже, пенсійний вік для позивача підлягає зменшенню на 6 років.

При цьому, наявність у позивача необхідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку (26 років) для призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону №796-XII, відповідачем не оспорюється.

Відтак суд приходить до висновку, що позивач, у відповідності до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, має право на переведення його на пенсію зі зниженням, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, пенсійного віку.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області від 04.12.2024 №55 позивачу безпідставно відмовлено у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ, а тому його слід визнати протиправним та скасувати, а позов в цій частині необхідно задовольнити.

Щодо позовних вимог зобов`язати відповідача перевести на пенсію зі зменшенням пенсійного віку з 27.11.2024, то суд зазначає, що відповідно до вимог частини 3 статті 45 Закону №1058-ІV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Оскільки позивач звернувся із заявою про переведення на пенсію 27.11.2024, то пенсія останньому підлягає призначенню саме з 27.11.2024, тобто з дня, подання відповідної заяви.

Відтак, беручи до уваги зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи вимоги статті 245 КАС України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 04.12.2024 №55 про відмову в перерахунку пенсії та зобов`язання відповідача ГУ ПФУ в Донецькій області перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ, з 27.11.2024.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 1211,20 грн, сплачений згідно з квитанцією від 05.01.2025 (а.с. 6а).

Керуючись статтями 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 04.12.2024 №55 про відмову в перерахунку пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ, з 27.11.2024.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ).

Суддя Р.С. Денисюк