Справа № 420/6660/25
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2025-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6660/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул.Канатна,83, м.Одеса, 65012) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за результатом якого позивач просить:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті неотриманих сум пенсій, що підлягала виплаті ОСОБА_2 після здійсненого йому перерахунку пенсії на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року у справі № 420/7190/21, і залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити ОСОБА_1 недоодержану його померлим чоловіком ОСОБА_2 пенсію в сумі 236464,45 грн, нараховану на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року у справі № 420/7190/21.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про допущення відповідачем протиправних дій, які полягали у невиплаті Позивачці суми недоотриманої після смерті її чоловіка пенсії, що була нарахована на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/7190/21, але не виплачена йому за життя. Позивач є дружиною померлого пенсіонера, проживала разом з ним на день його смерті та звернулась до відповідача з дотриманням строків, передбачених законом, наполягала на наявності у неї права на отримання нарахованої, але не виплаченої її чоловіку у зв`язку з його смертю нарахованої суми пенсії. Проте відповідач відмовив позивачу у виплаті недоодержаної пенсії, про що повідомив позивача у листі. Вважаючи вищезазначені дії відповідача протиправними позивач звернувся до суду.

Ухвалою суду від 10 березня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (ст.262 КАС України).

Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до суду надано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову та вказує, що умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначаються Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осібвід 9 квітня 1992 року № 2262-XII. Згідно з ч. 3 ст. 1 Закону № 2262 члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника. Приписами ст. 30 Закону № 2262 встановлено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні. Згідно з ч.1 ст.31 Закону № 2262 члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Відповідно до п. б ст. 36 Закону № 2262 пенсії в разі втрати годувальника призначаються в таких розмірах: - сім`ям військовослужбовців, осіб які мають право на пенсію за цим Законом, які померли внаслідок каліцтва одержаного в результаті нещасного випадку, не пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби, - 30 процентів грошового забезпечення (заробітку) годувальника на кожного непрацездатного члена сім`ї. Позивачу була призначена пенсія в разі втрати годувальника ОСОБА_2 . Наголошено на необґрунтованості вимог позивача, оскільки позивачка не є стороною по справі № 420/7190/21 та не є правонаступником померлого чоловіка, тому відсутні підстави щодо отримання доплати, нарахованої на виконання рішення суду. Також представник відповідача зазначає, що з позовом Позивач звернувся у 2025 році, при цьому позовні вимоги стосуються перерахунку починаючи з 19.07.2024 року, що виходить за межі шестимісячного строку, встановленого ст.122 КАС України. Тобто Позивач звернувся до суду пропустивши строк звернення до суду, не навівши при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку, тому позов підлягає залишенню без розгляду відповідно до ст.240 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

ОСОБА_2 за життя перебував на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію згідно із Законом України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно даних КП "ДСС" рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року по справі № 420/7190/21, яке набрало законної сили, визнано протиправною дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо у відмові в листі від 13.04.2021 року вих. №5866-5547/Д-02/8-1500/21 у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_2 у відповідності до вимог статей 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» на підставі виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 Довiдки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 від 12.03.2021 року вих. № ЮО103064 щодо проведення з 01.04.2019 року перерахунку пенсії враховуючи відповідний оклад за посадою, військовим званням, процентну надбавку за вислугу років (50%) та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення: надбавку за особливості проходження служби військовослужбовцями в розмiрi 78 процентів посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років: надбавку за таємність в розмірі 20 процентів посадового окладу; надбавку за класну кваліфікацію в розмiрi 7 процентів посадового окладу; премію в розмірі 84 процентів посадового окладу та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок основного розміру пенсії ОСОБА_2 з 01.04.2019 року у відповідності до вимог статей 43.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового начальницького складу та деяких інших осіб» на підставі виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 Довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 від 12.03.2021 року вих. №ЮО103064 щодо проведення з 01.04.2019 року перерахунку пенсії враховуючи відповідний оклад за посадою, військовим званням, процентну надбавку за вислугу років (50%) та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення: надбавку за особливості проходження служби військовослужбовцями в розмірі 78 процентів посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років; надбавку за таємність в розмірі 20 процентів посадового окладу; надбавку за класну кваліфікацію в розмірі 7 процентів посадового окладу; премію в розмiрi 84 процентів посадового окладу та здійснити нарахування і виплату різниці між перерахованою та виплаченою пенсією за минулий час починаючи з 01 квітня 2019 року.

Рішення суду набрало законної сили 19.08.2021 року.

На виконання вищезазначеного рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області не виплачено ОСОБА_2 кошти в сумі 236464,45 грн.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 18.07.2024 року.

Відповідно до свідоцтва про шлюб від 10.09.1972 року серія НОМЕР_1 ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_2 .

Слід додати, що ОСОБА_1 проживала на момент смерті разом з чоловіком, що підтверджується паспортними даними та витягом з реєстру територіальної громади.

Позивач 01.11.2024 року звернулась із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в порядку ст. 61 ЗУ № 2262 з усіма необхідними документами до відповідача, однак листом від 28.11.2024 року № 31813-29250/Д-02/8-1500/24 їй було відмовлено.

Позивач вважає, що відповідач безпідставно відмовив їй у виплаті недоодержаних сум пенсії померлого чоловіка, оскільки вона є особою, яка має право на отримання суми пенсії, яка підлягала виплаті померлому чоловіку, і залишилась недоодержаною у зв`язку із його смертю, у зв`язку із чим позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Щодо юрисдикцій даного спору, суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 03.04.2019 у справі №808/1346/18, відповідно до якої спори, предметом яких є майнова вимога позивача визнати за ним в порядку спадкування право власності на майно - грошові кошти, мають приватноправовий характер і підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства. Виплати сум недоотриманих пенсійних виплат після їх переходу до складу спадкового майна регулюються виключно нормами цивільного законодавства, незважаючи на те, що однією зі сторін у таких правовідносинах виступає особа публічного права.

Суд зазначає, що підставою звернення до суду з даним позовом стала незгода позивача з відмовою у виплаті нарахованих сум пенсії її чоловікові, які залишились недоотриманими у зв`язку з його смертю, при цьому право на отримання недоотриманих сум пенсії позивач заявляє у відповідності до статті 61 Закону №2262-ХІІ як член його сім`ї, який належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Також відсутні докази того, що на час виникнення спірних правовідносин недоотримані суми пенсії набули статусу спадщини.

Враховуючи наведене, даний спір має публічно-правовий характер та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених позовних вимог та оцінюючи обґрунтованість заперечень відповідача на підставі поданих сторонами письмових доказів, наявних в матеріалах справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 1227 Цивільного кодексу України визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Закон №2262-ХІІ визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.

Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до частин 1-3 статті 61 Закону №2262-ХІІ суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку із його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника (або батькам і другому з подружжя, а також членам сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника). При цьому закон встановлює умову, відповідно до якої виплата недоодержаних сум пенсії здійснюється у випадку, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Отже, положення статті 61 Закону №2262-ХІІ встановлюють механізм, за яким визначені у цій статті особи мають право отримати суми пенсії, призначені за цим Законом померлому, на підставі особистої заяви, поданої не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. При цьому зазначена норма направлена на безспірне отримання таких коштів відповідною особою та прямо вказує на те, що недоодержані у зв`язку зі смертю суми пенсії не включаються до складу спадщини.

За встановленими судом обставинами справи, у зв`язку зі смертю пенсіонера з числа військовослужбовців, ОСОБА_2 , залишились недоодержаними суми пенсії, які повинні йому були бути нарахованими на виконання рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року по справі № 420/7190/21 (набрало законної сили до його смерті, ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 18.07.2024 року.

Відповідно до свідоцтва про шлюб від 10.09.1972 року серія НОМЕР_1 ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_2 .

Постановою правління Пенсійного фонду України № 3-1 від 30.01.2007 року було затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Порядок №3-1).

За п. 9 Розділу ІІ Порядку №3-1 для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, надається свідоцтво про смерть; документи, що підтверджують належність членів сім`ї до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника, які передбачені пунктом 3 цього розділу; документи, що засвідчують родинні відносини з померлим пенсіонером, які передбачені пунктом 12 цього розділу, та відомості про проживання з пенсіонером на день його смерті (у разі неможливості надати такі документи факт проживання з пенсіонером встановлюється у судовому порядку) (для виплати членам сім`ї, що не належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника).

01.11.2024 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою про виплату їй недоотриманих померлим чоловіком сум пенсії, нарахованих на виконання рішення суду по справі № 420/7190/21 у відповідності до частини 1 статті 61 Закону №2262-ХІІ, з усіма необхідними документами.

У той же час суд враховує той факт, що відповідачем ні у листі-відмові, ні за час розгляду справи не зазначалось, що позивачем не було надано повного пакету документів для виплати їй недоотриманої пенсії його померлого чоловіка.

Також судом встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а відповідну заяву позивачка подала до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області 01.11.2024 року, тобто позивачем дотримано умову звернення не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Відповідачем не надано доказів того, що будь-які інші особи, з числа визначених частиною 1 статті 61 Закону №2262-ХІІ, які мають відповідне право, звертались із заявою про виплату недоодержаних сум пенсії ОСОБА_2 .

Враховуючи наведене, судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивачка є особою, яка має беззаперечне право на отримання суми пенсії, яка підлягала виплаті її чоловікові як пенсіонеру з числа військовослужбовців, і залишилась недоодержаною у зв`язку з його смертю, та звернулась до відповідача з відповідною заявою до спливу шестимісячного строку, встановленого Законом №2262-ХІІ, а тому були відсутні підстави для відмови у виплаті їй таких сум.

Отже, відмовляючи позивачу у виплаті недоодержаних сум пенсії померлого пенсіонера, суб`єкт владних повноважень вчинив протиправні дії, які порушують право позивача на належний соціальний захист.

Разом з тим, визнаючи дії відповідача протиправними, суд вважає, що ефективним способом відновлення порушених прав позивача буде зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області виплатити ОСОБА_1 недоодержану його померлим чоловіком ОСОБА_2 пенсію в сумі 236464,45 грн, нараховану на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року у справі № 420/7190/21.

Що стосується посилань відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду, то суд зазначає наступне.

За приписами ч.1,2 статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В той же час, за приписами ч.3 ст.51 Закону №2262-ХІІ перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Як вказано у позовній заяві, позивач 01.11.2024 року звернувся до відповідача із заявою в порядку ст.61 Закону №2262 з усіма необхідними документами до відповідача. Процесуальний строк для подачі даного позову обчислюється з моменту, коли позивач дізнався про порушення своїх прав, а саме з моменту отримання відмови ГУ ПФУ в Одеській області листом від 28.11.2024 року № 31813-29250/Д-02/8-1500/24, а позивач звернувся до суду 05.03.2025 р., тобто процесуальний строк для подачі даного позову суд вважає не пропущеним.

Оскільки в даному випадку перерахунок пенсії позивачу не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, тому у суду відсутні підстави вважати, що позивач пропустив строк звернення до суду.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах Проніна проти України (пункт 23) і Серявін та інші проти України (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів і інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов належить до задоволення.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст.139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вимог ст. 5 Закону України Про судовий збір позивача звільнено від сплати судового збору як особу з інвалідністю 2 групи.

Приймаючи до уваги те, що позивача звільнено від сплати судового збору, а відповідачем судові витрати не понесені, суд вирішує розподіл судових витрат в цій частині у справі не здійснювати.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул.Канатна,83, м.Одеса, 65012) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті неотриманих сум пенсій, що підлягала виплаті ОСОБА_2 після здійсненого йому перерахунку пенсії на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року у справі № 420/7190/21, і залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ) виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) недоодержану його померлим чоловіком ОСОБА_2 пенсію в сумі 236464,45 грн, нараховану на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року у справі № 420/7190/21.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя К.С. Єфіменко