Справа № 240/2201/25
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2025-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року м. Житомир справа № 240/2201/25

категорія 113080000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Капинос О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

Визнати дії відповідача щодо відмови у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації протиправними.

Зобов`язати відповідача надати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз. 4 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що звернувся до відповідача з заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз.4 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". Разом з заявою позивачем були надані відповідачу копії документів на підтвердження того, що позивач має на утриманні неповнолітню дитину, мати якої померла. Вказана підстава для відстрочки передбачена ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". Проте, відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації позивачу надано не було.

Провадження у справі відкрити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач у встановлений строк відзиву на позов не надав, що кваліфікується судом, як його визнання.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

30 липня 2024 року позивач звернувся із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 4 ч. 1 ст.23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

За результат атами розгляду заяви, відповідач надіслав повідомлення від 01.08.2024 в якому повідомлено, що протоколом від 01.08.2024 комісія ухвалила рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу по мобілізації, у зв"язку з тим, що відкрито провадження щодо позбавлення батьківських прав у справі №761/1765/24 від 05.06.2024.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 65 Конституції України передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25.03.1992 № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-ХІІ).

Згідно з ч. 1, 2 статті 1 Закону № 2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє дотепер.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України від 21.10.1993 № 3543-XII "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (далі - Закон № 3543-XII в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення визначає Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 № 560 (далі - Порядок № 560).

Відповідно до пп. 57-58 Порядку № 560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:

голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);

члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).

За наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.

Згідно п. 60 Порядку № 560 Комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

30 липня 2024 року позивач звернувся із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 4 ч. 1 ст.23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

За результатами розгляду заяви, відповідач надіслав повідомлення від 01.08.2024 в якому повідомлено, що протоколом від 01.08.2024 комісія ухвалила рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу по мобілізації, у зв"язку з тим, що відкрито провадження щодо позбавлення батьківських прав у справі №761/1765/24 від 05.06.2024.

Суд не погоджується з такою відмовою, з огляду на таке.

Підстави відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації передбачені статтею 23 Закону № 3543-XII.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 затверджений Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі Порядок № 560 в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), яким, серед іншого, врегульовано процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення.

Так, відповідно до Додатку 5 вищезазначеного Порядку документами, які підтверджують право на відстрочку за пунктом 4 частини першої статті 23 Закону №3543-XII є:

свідоцтво про народження дитини (дітей) із зазначенням батьківства військовозобов`язаного та один із документів: свідоцтво про смерть одного з батьків або рішення суду про оголошення одного із батьків померлим, або рішення суду про позбавлення одного з батьків батьківських прав, або рішення суду про визнання одного із батьків безвісти відсутнім, або вирок суду, за яким особа відбуває покарання у місцях позбавлення волі, або документи, які підтверджують, що особа самостійно виховує та утримує дитину (рішення суду про встановлення факту самостійного виховання дитини або витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України)

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 23 Закону № 3543-XII не підлягають призову на військову службу під час мобілізації жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

При цьому, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, зокрема, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер.

Положення Постанови № 560 уточнюють, які документи мають бути подані військовозобов`язаним для реалізації права на відстрочку від призову під час мобілізації відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 23 Закону № 3543-XII.

Судом встановлено, що позивачем до заяви про надання відстрочки від призову на військову службу по мобілізації додано: копію свідоцтва про народження ОСОБА_2 , копію свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , копію рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 07.12.2011, довідку Ружинської селищної ради від 30.07.2024 №888, копію паспорта.

З наданих документів вбачається, позивач має неповнолітню дитину - ОСОБА_2 , згідно свідоцтва про народження, мати якої померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

При цьому, доказів того, що позивач у встановленому порядку позбавлений батьківських прав у матеріалах справи відсутні.

Суд вважає протиправною, викладену у повідомленні відповідача підставу для відмови у наданні такої відстрочки як "наявність відкритого провадження щодо позбавлення батьківських прав у справі №761/1765/24 від 05.06.2024", оскільки відповідно до ч.6 ст.164 Сімейного кодексу України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Тобто, особа вважається позбавленою батьківських прав лише на підставі судового рішення, що набрало законної сили.

Разом з тим, на момент розгляду заяви позивача було відсутнє таке рішення у справі №761/1765/24 .

Факт наявності відкритого провадження у справі не є підтвердженням того, що позивач позбавлений батьківських прав, оскільки таким підтвердженням є лише судове рішення, що набрало законної сили.

Більш того, рішенням Шевченківського районного суду від 20.05.2025 у справі №761/1765/24 позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав залишено без задоволення. Вказане рішення не оскаржувалось.

З огляду на викладене, суд вважає, що позивач має право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.4 ч.1 ст.23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", а відмова відповідача у наданні такої відстрочки є протиправною.

З огляду на те, що у повідомленні від 01.08.2024 позивачу повідомлено про прийняте Комісією ІНФОРМАЦІЯ_4 рішення про відмову у наданні відстрочки, оформлене протоколом від 01.08.2024, а таку відмову визнано протиправною, суд дійшов висновку, що таке рішення підлягає скасуванню.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

З врахуванням того, що суд не втручається і не може втручатися в дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень, суд дійшов висновку, що порушені права позивача підлягають захисту шляхом зобов"язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 30.07.2024 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 4 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", та прийняти рішення з врахуванням висновків суду у даній справі.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Що стосується судового збору.

На підставі положень частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Суд зауважує, що позивачем у цій справі сплачено судовий збір в загальній сумі 2422,40 грн.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору визначено Законом України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI (далі - Закон від 08.07.2011 №3674-VI).

Згідно з підпунктом 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України від 06.07.2005 №2747-IV "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до суду позову немайнового характеру, який подано фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб установлений у розмірі 3028,00 грн.

Водночас за змістом частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року № 3674-VI при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Згідно усталеної судової практики судовий збір сплачується за основну позовну вимогу та похідну від неї, як за одну позовну вимогу немайнового характеру.

Таким чином , оскільки позивачем заявлено одну вимогу немайнового характеру та враховуючи подання позову через підсистему "Електронний Суд", сума судового збору, яку необхідно було сплатити становить 968,96 грн. (1211,20 грн.*0,8).

Отже, решта сплаченої суми 1453,44 грн сплачені позивачем за подання позову до суду є надмірно сплаченими (2422,40 968,96) і не підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд зауважує, що надмірно сплачені суми судового збору можуть бути повернуті відповідним судом на підставі встановленої форми заяви позивача в Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року №787 з наступними змінами та доповненнями.

Відтак, враховуючи, що позов задоволено частково, судовий збір розподіляється пропорційно задоволеним вимогам, тому на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 484,48 грн. (968,96/2).

Керуючись статтями 242-295 КАСУ,

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) , про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 від 01.08.2024 про відмову ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Зобов"язати ІНФОРМАЦІЯ_5 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.07.2024 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 4 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", та прийняти рішення з врахуванням висновків суду у даній справі.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 484,48 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Капинос

19.05.25