Справа № 640/18598/22
Суддя: Галатіна О.О.
Дата ухвалення: 2025-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2025 року Справа№640/18598/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Галатіної О.О. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду в Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язати вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі також відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду в Хмельницькій області (далі також відповідач 2), в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області від 13.07.2022 року за № 44 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дати звернення, а саме, з 18.04.2022 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві 18.04.2022 з заявою про призначення пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 13.05.2022 позивачу повідомлено, що його страховий стаж становить 25 років 6 місяців та 26 днів, до страхового стажу не зараховано певні періоди роботи. Оскільки відсутній необхідний страховий стаж (29 років), у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в призначенні пенсії згідно заяви від 18.04.2022 № 3763, позивачу відмовлено. З метою призначення пенсії, позивач 06.07.2022 року повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком. До заяви додатково було додано Довідку ПП « ОСОБА_2 » від 02.06.2022 № 2/12 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 17.08.2022 повідомлено, що страховий стаж позивача становить 25 років 8 місяців та 1 день, оскільки до страхового стажу не враховано: - період роботи по трудовій книжці НОМЕР_1 3 17.12.1993 по 22.12.1993, оскільки запис про звільнення з роботи завірений печаткою не придатною для сприйняття її змісту, - період роботи з 14.12.1995 по 16.12.1999 згідно довідки 2/12 від 02.06.2022 - довідка не відповідає вимогам Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637. Період навчання враховано по 05.07.1982 відповідно до довідки від 21.04.2022 № 189, оскільки період навчання з липня 1982 перетинається з роботою згідно записів трудової книжки. При цьому, вказаним листом повідомлено, що відповідно до рішення від 13.07.2022 за № 44, яке прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України у Хмельницькій області, позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 29 років. Позивач вважає, що відповідач грубо порушує його конституційні права на пенсію.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 жовтня 2022 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19 березня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

В матеріалах справи міститься відзив Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області на позовну заяву, відповідно до якого, зокрема зазначено, що 06.07.2022 ОСОБА_1 звернувся до головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV. Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 44 від 13.07.2022 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно заяви від 06.07.2022 у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи 29 років, передбаченого ст. 26 Закону № 1058-IV. До страхового стажу позивача не враховано наступні періоди: з 17.12.1993 по 22.12.1993, згідно трудової книжки від 05.07.1984 серії НОМЕР_1 , оскільки запис про звільнення з роботи завірений печаткою старого зразка; з 14.12.1995 по 16.12.1999 згідно довідки від 02.06.2022 №2/12, оскільки довідка не відповідає вимогам Порядку №637, а саме не підтверджена первинними документами. Період навчання зараховано по 05.07.1982 відповідно до довідки від 21.04.2022 №189, оскільки відсутня інформація щодо періоду перебування в академічній відпустці. Згідно поданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж позивача становить 25 роки 08 місяців 01 день, що недостатньо для призначення пенсії за віком. Інших документів на підтвердження спірних періодів роботи, передбачених Порядком №637 позивачем надано не було. Вважає, що в діях органів Пенсійного фонду України не вбачається будь-якої неправомірності, при обчисленні розміру страхового стажу застосовано норми чинного законодавства. У зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

В матеріалах справи міститься відзив Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на позовну заяву, відповідно до якого, зокрема зазначено, що Позивач звернувся з заявою від 06.07.2022 про призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві. Листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 17.08.2022 № 2600-0204- 8/101639 повідомлено Позивача про відмову у призначені пенсії за віком згідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 13.07.2022 за № 44 з огляду на наступне: Відповідно до п. 1 ст. 26 Закону встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 01 січня 2018 по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років, з 01 січня 2019 по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років, з 01 січня 2020 по 31 грудня 2020 року не менше 27 років, з 01 січня 2021 по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років, з 01 січня 2022 по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років. Згідно наданих документів про стаж: диплому, трудової книжки, а також даних персоніфікованого обліку загальний страховий стаж складає 25 років 8 місяців 1 день, що є недостатнім для призначення пенсії за віком. Відповідно до рішення від 13.07.2022 за № 44, яке прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України у Хмельницькій області про відмову в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 29 років. Вказує на те, що у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (29 років) призначити пенсію за віком згідно Закону немає підстав. Вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Приписами частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви, суд з`ясував наступні обставини справи.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою від 18.04.2022 № 3763 щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що міститься в матеріалах справи та сторонами не заперечується.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 13.05.2022 2600-0211-8/50315 повідомлено позивача про відмову в призначенні пенсії.

Відповідно до вищезазначеного листа, до стажу не враховано періоди: з 14.12.1995 по 16.12.1999 згідно трудової книжки НОМЕР_3 , оскільки в записах про роботу (графа №1), не зазначено відповідні порядкові номера, крім того всі записи заповнені одним чорнилом, чим порушено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників, яка затверджена Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58; період навчання зараховано по 05.07.1982 відповідно довідки від 21.04.2022 №189, оскільки відсутня інформація щодо зарахування на навчання після академічної відпустки.

Враховуючи вищевикладене, позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком по заяві від 18.04.2022 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

06.07.2022 ОСОБА_1 повторно звернувся до головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV.

До заяви про призначення пенсії позивач надав, зокрема, трудову книжку від 05.07.1984 серії НОМЕР_1 , довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 02.06.2022 №2/12 видану ПП « ОСОБА_2 », та довідку про навчання від 21.04.2022 №189.

Відповідно до положень пункту 4.2 Порядку 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 44 від 13.07.2022 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно заяви від 06.07.2022 у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи 29 років, передбаченого ст. 26 Закону № 1058-IV.

Відповідно до вищевказаного рішення, до страхового стажу позивача не враховано наступні періоди: з 17.12.1993 по 22.12.1993, згідно трудової книжки від 05.07.1984 серії НОМЕР_1 , оскільки запис про звільнення з роботи завірений печаткою старого зразка; з 14.12.1995 по 16.12.1999 згідно довідки від 02.06.2022 №2/12, оскільки довідка не відповідає вимогам Порядку №637, а саме не підтверджена первинними документами. Період навчання зараховано по 05.07.1982 відповідно до довідки від 21.04.2022 №189, оскільки відсутня інформація щодо періоду перебування в академічній відпустці.

Згідно поданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж позивача становить 25 роки 08 місяців 01 день, що недостатньо для призначення пенсії за віком.

На думку позивача така відмова ГУ РФУ в м. Києві та рішення ГУ ПФУ у Хмельницькій області є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до довідки ПП « ОСОБА_2 » від 02.06.2022 № 2/12 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній вбачається, що у період з 14.12.1995 року по 16.12.1999 року ОСОБА_1 працював повний робочий день на посаді головного інженера.

Поряд із цим, суд зазначає, про відсутність спору щодо зарахування до страхового стажу позивача певних періодів його роботи.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України Про пенсійне забезпечення.

Як передбачено Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 384/2011, Пенсійний фонд України (його територіальні органи) входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Одними з основних завдань Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску; керівництво та управління солідарною системою загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; призначення (перерахунок) пенсій, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.

Відповідно до покладених завдань і функцій, саме Пенсійний фонд України є суб`єктом владних повноважень у сфері правовідносин щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій, а спори, що виникають між учасниками цих відносин, є публічно-правовими, тому згідно з вимогами частини 2статті 4 КАС України їх вирішення належить до юрисдикції адміністративних судів.

Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування).

Статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Щодо не зарахування періодів роботи позивача, які занесені до трудової книжки від 05.07.1984 серії НОМЕР_1 , суд зазначає наступне.

Як вже встановлено судом, до страхового стажу не враховано відомості про роботу, які занесені до трудової книжки, оскільки в записах про роботу (графа №1), не зазначено відповідні порядкові номера, крім того всі записи заповнені одним чорнилом, чим порушено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників, яка затверджена Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (період з 14.12.1995 по 16.12.1999), а також запис про звільнення з роботи завірений печаткою старого зразка (період з 17.12.1993 по 22.12.1993).

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Суд зазначає, що УПФ не враховані положення пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року №301 «Про трудові книжки працівників», згідно з якими відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

Суд звертає увагу, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а, від 30 листопада 2018 року у справі №235/4179/17.

Таким чином суд приходить до висновку, що не зарахування до страхового стажу позивача вказаних періодів роботи, які занесені до трудової книжки від 05.07.1984 серії НОМЕР_1 , оскільки трудова книжка оформлена неналежним чином є протиправним.

Щодо не зараування до страхового стажу періоду рооти з 14.12.1995 по 16.12.1999 згідно довідки від 02.06.2022 №2/12, оскільки довідка не відповідає вимогам Порядку №637, а саме не підтверджена первинними документами, суд зазначєа наступне.

Відповідно до довідки ПП « ОСОБА_2 » від 02.06.2022 № 2/12 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній вбачається, що у період з 14.12.1995 року по 16.12.1999 року ОСОБА_1 працював повний робочий день на посаді головного інженера. В обов`язки зазначеної особи входили роботи по пусконалагодженню та обслуговуванні машини для вакуумного упакування М6-ФУФ1 виробництва Київського ПО "АРСЕНАЛ".

Відповідно до записів трудової книжки від 05.07.1984 серії НОМЕР_1 вбачається, що позивач працював, згідно наказу № 12 від 14.12.1995 року на посаді головного інженера ПП « ОСОБА_2 ». Із вказаної посади позивача звільнено за власним бажанням 16.12.1999 року згідно наказу № 46.

Відповідно суд наголошує, що трудова книжка позивача містить достатні дані для визначення зазначеного страхового стажу без надання відповідних довідок.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зважаючи на фактичні обставини справи, враховуючи наявність рішення ГУ ПФУ у Хмельницькій області про відмову в призначенні пенсії, суд вважає ефективним способом захисту порушеного права позивача визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області від 13.07.2022 року за № 44 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Щодо визнання протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною 2 статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

Згідно із пунктом 4.1 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Пунктом 4.3 Порядку № 22-1 визначено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту З пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Згідно із пунктом 4.10 Порядку № 22-1, не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені норми чинного законодавства, які регулюють пенсійні правовідносини, суд дійшов висновку, що передбачено два альтернативні варіанти рішень, які можуть бути прийняті органами Пенсійного фонду за результатами розгляду заяви про призначення (переведення, перерахунку) пенсії: про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Тобто, у разі звернення особи до пенсійного органу із заявою про призначення (перерахунок, переведення) пенсії, останній зобов`язаний розглянути подану заяву та прийняти відповідне рішення.

Проте, УПФ, в супереч нормам чинного законодавства, не прийнято законодавчо визначеного рішення про перерахунок пенсії або відмову у перерахунку пенсії.

Лист Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 13.05.2022 2600-0211-8/50315 не може вважатись таким рішенням в розумінні Закону № 1058-IV.

Приймаючи до уваги наведене та враховуючи відсутність відповідного рішення відповідача, суд вважає, що в цій частині Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у не розгляді заяви ОСОБА_1 від 18.04.2022 № 3763 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, спосіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 (заява № 38722/02)).

«Ефективний засіб правого захисту» в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Як видно з положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 р. № 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами.

Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі. Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 року № 21-87а13.

Завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення, а тому рішення суду про зобов`язання відповідача перерахувати позивачу пенсію є формою втручання у дискреційні повноваження.

З системного аналізу положень Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що законодавством передбачено право суду у випадку встановлення порушення прав позивача зобов`язувати суб`єкта владних повноважень приймати рішення або вчиняти певні дії.

Згідно абзацу другому частини 4 статті 245 КАС Україні у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Поряд із цим, суд зазначає про відсутність спору щодо зарахування до страхового стажу позивача певних періодів його роботи.

Враховуючи викладене, а також з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення (перерахунку) пенсії та визначення наявності підстав, за яких призначається (перераховується) пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні (перерахунку), суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.04.2022 № 3763 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, що надана судом у судовому рішенні.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що фактично, позовні вимоги задоволені, оскільки дії (бездіяльність) відповідачів визнані протиправними, а зобов`язання вчинити певні дії є похідною вимогою, суд дійшов висновку щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1 984,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду в Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язати вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області від 13.07.2022 року за № 44 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, яка полягає у не розгляді заяви ОСОБА_1 від 18.04.2022 № 3763 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.04.2022 № 3763 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, що надана судом у судовому рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повідомити сторін, що заяви по суті справи, заяви з процесуальних питань, клопотання, пояснення, додаткові письмові докази, висновки експертів, можуть бути ними подані в електронному вигляді на електронну пошту суду або через особистий кабінет в системі «Електронний суд».

Направлення даного рішення суду здійснювати шляхом електронного листування на електронні адреси учасників справи.

Інформацію щодо роботи суду можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://adm.dn.court.gov.ua.

Суддя О.О. Галатіна