Справа № 202/3806/25
Суддя: Марченко Н. Ю.
Дата ухвалення: 2025-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 202/3806/25
Провадження № 2-а/202/49/2025
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2025 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпра в складі головуючої судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Шульги А.О., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2025 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив поновити йому строк для оскарження та скасувати постанову № 0954, яка винесена 20.06.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що 10.04.2025 року він дізнався, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 20.06.2024 була винесена постанова № 0954, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

З даною постановою він не згодний, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Позивач зазначає, що 20.06.2024 року він звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 для подання документів на відстрочку від мобілізації. Попередньо 18.05.2024 ним було оновлено свої дані через застосунок Резерв+, в якому відображалася його уточнена адреса проживання: АДРЕСА_1 , що відрізнялася від адреси реєстрації: АДРЕСА_2 . У заяві, що адресувалася голові комісії, також була зазначена його уточнена адреса.

Після прийняття в нього документів, він залишив приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому ні з якими документами його не знайомили. Його не було повідомлено про винесену постанову. Також його не було повідомлено про час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Позивач наголошує на тому, що до ІНФОРМАЦІЯ_2 він звертався неодноразово, а саме у 1997 році у віці 16-ти років був поставлений на облік, чому є підтвердження приписне посвідчення. У 2000 році у віці 18-ти років при вступі до технікуму він також звертався до ІНФОРМАЦІЯ_2 та пройшов медичну комісії, однак у видачі військового квитка йому було відмовлено, пояснюючи це тим, що немає відповідних бланків, тому продовжили приписне до вересня 2004 року. В 2001 році він надав свідоцтво про народження першої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримавши відстрочку щодо проходження служби в армії до виповнення дитині трирічного віку, тобто до 2004 року. В 2005 році він отримав тимчасове військове посвідчення, надав його копію до підприємства «Інтерсервіс», на якому працював з 2002 по 2006 рік. У 2010 році надав свідоцтво про народження другої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . В 2013 році надав свідоцтво про народження третьої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Однак, коли 20.06.2024 року подавав усі свідоцтва ще раз, а також свідоцтво про народження четвертої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , йому повідомили, що ІНФОРМАЦІЯ_2 взагалі не має жодних документів щодо нього і на облік він не ставав, документи вони не отримували і приписне не є підтвердженням того, що він перебуває на обліку. Йому потрібно проходити усю процедуру постановления на облік, що він і зробив, отримавши військовий квиток лише 20.09.2024 року.

Позивач відзначає, що пунктом 2 ч. 1 ст. 37 Закону України № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» було передбачено, що взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України підлягають, зокрема, військовозобов`язані громадяни України, які досягли граничного (27-річного) віку під час перебування на військовому обліку призовників. З 04.04.2024 ця норма змінена і вік перебування на обліку призовників знижено з 27 років до 25 років). Йому 25 років виповнилося у 2007 році, а з 2005 року він перебував на обліку.

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» до 19.05.2024 не визначав строку виконання громадянами України військового обов`язку, в тому числі щодо виконання правил військового обліку.

Проте з 19.05.2024 в Законі № 2232-ХІІ діє положення ч. 10 ст. 1, яким визначено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

19.05.2024 набув чинності Закон №3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким ст. 210 КУпАП було доповнено частиною 3, а саме: щодо порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

Отже, до 19.05.2024 не було передбачено адміністративної відповідальності за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Тому вважає, що його було неправомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 22 квітня 2025 року позивачу був поновлений строк звернення до суду та відкрито провадження у справі.

В судовому засіданні позивач свій адміністративний позов підтримав.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, відзив на позов не надав, тому адміністративну справу розглянуто в його відсутність.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом установлено, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 за № 0954 від 20.06.2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.

Відповідно до зазначеної постанови 20.06.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_3 звернувся ОСОБА_1 . Під час перевірки його військово-облікових документів установлено, що він, будучи зареєстрованим та проживаючи за адресою, що входить до території обслуговування ІНФОРМАЦІЯ_2 , досягнувши 25-річного віку не став на військовий облік військовозобов?язаних, нехтував здійсненням повідомлень РТЦК про зміну персональних даних, зазначених у статті 73 Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов?язаних та резервістів", у встановлений строк, а саме відомостей про сімейний стан, відомостей про народження дитини, а також нехтував здійсненням звіряння власних персональних даних з обліковими даними РТЦК не рідше 1 разу на 5 років, чим порушив п.п. 1, 8, 10 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, затверджених постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022 року та вимоги ч. 11 ст. 38 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу». Приймаючи до уваги, що 24.02.2022 у зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції РНБО, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного часу», Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 року та Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року введено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію, дію яких продовжено відповідними Указами Президента України, які діють на теперішній час, військовозобов?язаний запасу ОСОБА_1 порушив правила військового обліку, в особливий період, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП.

При розгляді адміністративного позову суд враховує, що згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 77 КАС України обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-ХІІ (в редакції станом на час події) взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у районних (міських) військових комісаріатах підлягають громадяни України: звільнені з військової служби в запас; звільнені з альтернативної(невійськової) служби; військовозобов`язані, які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць)України або з-закордону на нове місце проживання; звільнені зі служби начальницького та рядового складу Міністерства внутрішніх справ України, центрального органу виконавчої влади з питань цивільного захисту, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної податкової адміністрації України; які набули громадянства України і згідно з цим Законом підлягають взяттю на облік військовозобов`язаних; виключені з військового обліку Служби безпеки України; які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від призову на строкову військову службу.

У ст. 18 Закону № 2232-ХІІ зазначалося, що від призову на строкову військову службу в мирний час звільняються громадяни України, які до дня відправлення на строкову військову службу досягли 25-річного віку.

Закон України № 2232-ХІІ до 19.05.2024 не визначав строку виконання громадянами України військового обов`язку, зокрема і щодо виконання правил військового обліку.

Проте з 19.05.2024 в Законі № 2232-ХІІ діє положення ч. 10 ст. 1, яким визначено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

У ч. 7 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ також зазначалося, що виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи і організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (об`єднані міські) військові комісаріати (далі - районні (міські) військові комісаріати), військові комісаріати Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя, а також територіальні центри (в Автономній Республіці Крим, областях, місті Києві) та філіали (в районах та містах) комплектування військовослужбовцями за контрактом.

У подальшому до вказаної статті внесено зміни та вказано, що виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Відповідно до положень ст. 235 КУпАП Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII громадяни зобов`язані, зокрема: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Відповідно до пункту 10 Положення про військовий облік військовозобов`язаних і призовників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 червня 1994 р. №377 (із змінами), яка втратила чинність 19 грудня 2016 року, місцеві державні адміністрації забезпечують разом з військовими комісаріатами функціонування системи військового обліку громадян, організовують бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та воєнний час, а також подання звітності із зазначених питань.

Органи місцевого самоврядування забезпечують на території відповідних населених пунктів ведення військового обліку військовозобов`язаних і призовників та бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та воєнний час, а також подання звітності із зазначених питань.

У населених пунктах, де немає військових комісаріатів, виконкоми сільських, селищних, міських рад, керівники підприємств, установ, організацій і навчальних закладів незалежно від форми власності та підпорядкування забезпечують, зокрема: повноту та якість обліку військовозобов`язаних і призовників відповідної території, підприємства, установи, організації чи навчального закладу за правилами і формами, встановленими Міноборони і Мінстатом; систематичне звіряння відомостей, зазначених в особових картках військовозобов`язаних і призовників, із записами у їх військових квитках і посвідченнях про приписку до призовних дільниць, подання цих карток не рідше одного разу на рік до відповідних військових комісаріатів для звіряння з обліковими даними військових комісаріатів; внесення в 5-денний термін до особових карток військовозобов`язаних і призовників змін стосовно їхнього сімейного стану, місця проживання, службового стану та освіти і повідомлення про зміни до військових комісаріатів у визначені ними терміни.

Відповідно до абзацу дванадцятого пункту 24 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 грудня 2016 року № 921, яка втратила чинність 05 січня 2023 року (із змінами, внесеними згідно з Постановою КМУ №74 від 06 лютого 2019 року), з метою забезпечення персонально-первинного обліку призовників і військовозобов`язаних виконавчі органи сільських, селищних та міських рад здійснюють постійний контроль за виконанням громадянами, посадовими особами підприємств, установ та організацій, які перебувають на території відповідних населених пунктів, встановлених правил військового обліку та проведення відповідної роз`яснювальної роботи. Звернення щодо громадян, які ухиляються від виконання військового обов`язку, надсилаються до органів Національної поліції для їх розшуку, затримання і доставки до відповідних районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (додаток 5).

Пунктом 33 Порядку № 921 було встановлено, що у разі отримання розпорядження районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо оповіщення призовників і військовозобов`язаних про їх явку на призовні дільниці (пункти попереднього збору) для оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, приписки до призовної дільниці, взяття на військовий облік, визначення призначення на воєнний час, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, зокрема звертаються до органів Національної поліції щодо громадян, які ухиляються від виконання військового обов`язку, для їх розшуку, затримання і доставки до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Пунктом 56 Порядку № 921 було встановлено, що районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки зокрема звертаються до органів Національної поліції для розшуку, затримання та доставки до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки громадян, які ухиляються від виконання військового обов`язку (додаток 13).

Статтею 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

19 травня 2024 року набув чинності Закон № 3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким ст. 210 КУпАП доповнено частиною 3, а саме щодо порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

Отже, до 19.05.2024 норми частини 3 статті 210 КУпАП не існувало.

Тобто з 19.05.2024 встановлено 60-денний строк для уточнення громадянам України своїх даних щодо виконання військового обов`язку, що включає виконання правил військового обліку, і одночасно введено норму, яка передбачає адміністративну відповідальність за невиконання цих правил в умовах особливого періоду.

Згідно зі ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Тобто закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Таким чином закон, що встановлює або посилює відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не має.

Згідно ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Судом бере до уваги, що позивач, якому ще у 2007 році виповнилося 25 років, мав обов`язок стати на військовий облік як військовозобов`язаний, однак законом не визначалося строків виконання цього обов`язку. Доказів вжиття органом, на який покладалося ведення військового обліку військовозобов`язаних, заходів щодо взяття призовника ОСОБА_1 на військовий облік матеріали справи не містять.

Навпаки в судовому засіданні позивач наполягав на тому, що він неодноразово звертався до військкомату, де був взятий на облік та подавав у встановлений строк відповідні документи.

Також судом бере до уваги, що, починаючи з 19.05.2024, Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено 60-денний строк для уточнення громадянами України своїх даних щодо виконання військового обов`язку, що включає виконання правил військового обліку, і одночасно введено норму ч. 3 ст. 210 КУпАП, яка передбачає адміністративну відповідальність за невиконання цих правил.

Як стверджував позивач у своєму позові та в судовому засіданні, всі необхідні дані ним були оновлені через відповідний застосунок та шляхом особистого подання документів у червні 2024 року.

Згідно з постановою про притягнення позивача до адміністративної відповідальності 20.06.2024 позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 для перевірки військово-облікових документів, але в подальшому відносно нього була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення, якою притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП за не постановку на облік військовозобов`язаних після досягнення 25-річного віку , а також порушення вимог Закону України «Про Єдиниий державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів».

Водночас відповідачем не було надано доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210 КУпАП.

Враховуючи, що норма ч. 3 ст. 210 КУпАП введена в дію лише 19 травня 2024 року одночасно із вказівкою на 60-денний строк для уточнення своїх даних щодо військового обліку, що позивач і зробив, у тому числі звернувшись до відповідача особисто 20 червня 2024 року, суд приходить до висновку, що в його діях відсутні подія та склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП стосовно ОСОБА_1 не могло бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Виходячи з вищевикладеного, постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 за № 0954 від 20.06.2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210 КУпАП необхідно скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення слід закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП.

При вирішенні питання про розподіл судових втрат, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, розмір судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду.

При зверненні до суду з даним адміністративним позовом позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп., тобто 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2025 року.

Водночас суд також ураховує, що Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17 з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, було зазначено, що судовий збір у цій категорії адміністративних справ складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що з 01.01.2025 року становить 605 грн. 60 коп.

Отже, оскільки адміністративний позов задоволено та з урахуванням усталеної судової практики щодо розміру судового збору за подання адміністративного позову про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 605 грн. 60 коп., повернувши позивачу з державного бюджету іншу частину сплаченого судового збору в розмірі 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст. 243-246, 250, 271, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 за № 0954 від 20.06.2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210 КУпАП, скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 3 статті 210 КУпАП закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) іншу частину судового збору, сплаченого згідно з квитанцією 0.0..1 від 17.04.2025, у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його проголошення чи складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 19 травня 2025 року.

Суддя Наталія Марченко