Справа № 160/6974/25
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2025 рокуСправа №160/6974/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бухтіярової М.М.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач), в якій позивач просить:
-визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо обчислення та нарахування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , пенсії за віком без врахування її заробітку за період з 01.01.2014 року по 04.03.2024 року, а також із врахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) по Україні за 2014-2016 роки та з не врахуванням прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, чинним на час призначення пенсії, для визначення доплати за понаднормовий стаж, - протиправними;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату, з урахуванням раніше виплачених сум, з 04.03.2024 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , пенсії за віком згідно статті 26 та в порядку статей 28 та 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням її заробітку за період з 01.01.2014 року по 04.03.2024 року, а також показника середньої заробітної плати (доходу) по Україні за 2021-2023 роки та прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, чинного на час призначення пенсії, для визначення доплати за понаднормовий стаж.
Ухвалою суду прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі №160/6974/25, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання цієї ухвали.
Цією ж ухвалою суду було витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області засвідчену належним чином копію пенсійної справи позивача.
До відзиву відповідачем долучено копію пенсійної справи позивача.
Позивач правом на подання відповіді на відзив не скористалась.
Відповідно до частини п`ятої та восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Згідно з частиною п`ятою статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення у порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документована паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 18.02.2008 Дзержинським РВ Криворізького УМВС України в Дніпропетровській області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та їй з 18.01.2014 призначена пенсія за віком на пільгових умовах за Списком №2 (протокол №204 від 23.01.2014) відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Після призначення пенсії позивач продовжила працювати.
04.03.2024 позивач, після досягнення нею віку 60 років, звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення їй пенсії за віком на загальних підставах згідно з Законом №1058-ІV.
Заява про призначення пенсії та додані до неї документи за принципом екстериторіальності розглядалися Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 12.03.2024 №12 відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на загальних підставах згідно з Законом №1058-VI.

Не погодившись з вказаним рішенням пенсійного фонду, позивач звернулась до суду (адміністративна №160/8181/24).

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.10.2024 року у справі 160/8181/24 позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 12.03.2024 №12 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на загальних підставах відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.03.2024 про призначення пенсії за віком на загальних підставах згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.10.2024 року у справі 160/8181/24 набрало законної сили 29.11.2024.

На виконання вказаного рішення суду заява позивача від 04.03.2024 розглянута по суті та з 04.03.2024 розмір пенсії за віком призначено в сумі 4443,67грн.

Згідно із протоколом перерахунку від 08.01.2025 за пенсійною справою №12, страховий стаж позивача становить 37 років 4 місяці 22 дні, середньомісячний заробіток 11701,43грн., коефіцієнт стажу 0,37333, розмір пенсії становить 4443,67грн. (призначено з 04.03.2024) та складається з таких складових: 4368,49грн .(11701,43грн. х 0,37333) розмір пенсії за віком; 75,18грн. доплата за понаднормовий стаж (7 років).

За розрахунком пенсії (алгоритм розрахунку пенсії за віком) з пенсійної справи ОСОБА_1 , її загальний страховий стаж в одинарному розмірі на дату призначення пенсії за віком становить 37 років 04 місяці 22 дні, дата вводу заробітку 20.01.2014, середній заробіток для обрахунку пенсії 3 попередні роки: 2017 рік та становить 3764,40грн. (за 2014-2016); збільшений коефіцієнт 7994,47грн. (3764,40 х 1,17х1,11 х 1,11 х 1,14 х 1,197 з 1,0796); індивідуальний коефіцієнт для обчислення (після оптимізації) 1,46369; середньомісячний заробіток для обчислення пенсії 11701,43 грн. (7994,47 грн. х 1,46369).

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо нарахування пенсії за віком із врахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) по Україні за 2014-2016 роки, без врахування заробітку за період з 01.01.2014 по 04.03.2024, а також без врахування прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, чинного на час призначення пенсії, для визначення доплати за понаднормовий стаж, позивач звернулась до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно із положеннями частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 (далі Закон №1788-ХІІ) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі Закон №1058-IV).

Статтею 2 Закону №1788-ХІІ визначено, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Отже, за Законом № 1788-ХІІ призначається, зокрема, пенсія за віком.

За змістом приписів статті 12 Закону №1788-ХІІ (в редакції, чинної на час призначення позивачу пенсії) право на пенсію за віком, поряд з іншим, мають жінки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Відповідно до пункту «б» статті 13 Закону №1788-ХІІ (в редакції, чинної на час призначення позивачу пенсії) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам.

З 01.01.2004 набув чинності Закон №1058-IV.

Відповідно до пункту 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV (в редакції чинні на момент призначення позивачці пенсії) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди вищезазначеним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом №1788-XII.

Положеннями частини першої статті 9 Закону №1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 27 Закону №1058-ІV передбачено, що розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп ? Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Частиною другою статті 40 Закону № 1058-IV визначено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Отже, у випадку призначення пенсії на підставі Закону №1058-IV, при обчисленні пенсії враховується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Порядок переведення з одного виду пенсії на інший регламентовано статтею 45 Закону №1058-IV, частиною третьою якої визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати і набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії (попереднього перерахунку пенсії без урахування перерахунку, передбаченого абзацом п`ятим частини четвертої статті 42 цього Закону) незалежно від перерв у роботі, під час переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена (визначений) частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні з одного виду пенсії, призначеної саме за Законом №1058-ІV, на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої зазначеним нормативно-правовим актом. У випадку переведення на інший вид пенсії за іншим законом, має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії.

В ході судового розгляду встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачу з 18.01.2014 була призначена пенсія за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону №1788-ХІІ та вона продовжила працювати.

Отримуючи пенсію за віком на пільгових умовах з 18.01.2014, розмір пенсії неодноразово перераховувався відповідно до ч.4 ст. 42 Закону №1058-ІV у зв`язку із зміною стажу та заробітної плати за заявами позивача.

04.03.2024 позивач, після досягнення нею віку 60 років, звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення їй пенсії за віком на загальних підставах згідно з Законом №1058-ІV.

На виконання рішення суду від 29.10.2024 у справі 160/8181/24, яке набрало законної сили 29.11.2024, заяву позивача від 04.03.2024 розглянуто по суті та розмір пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV з 04.03.2024 призначено в сумі 4443,67грн.; середній заробіток для обрахунку пенсії 3 попередні роки: індивідуальний коефіцієнт для обчислення (після оптимізації) 1,46369; середньомісячний заробіток для обчислення пенсії становить 11701,43грн. обрахований таким чином: 11701,43 грн. (7994,47 грн. (3764,40грн. (за 2014-2016 рр.) на збільшений коефіцієнти 1,17х1,11 х 1,11 х 1,14 х 1,197 з 1,0796) х 1,46369).

Обґрунтовуючи протиправність дій відповідача щодо нарахування пенсії за віком із врахуванням показника середньої заробітної плати за 2014-2016 рр., позивач у позовній заяві вказує, що вона з 18.01.2014 отримувала інший вид пенсії, призначений відповідно до статті 13 Закону №1788-ХІІ, а за призначенням пенсії за віком за загальним Законом №1058-ІV звернулась вперше 04.03.2024, тому відповідач зобов`язаний був при обрахунку пенсії за віком з 04.03.2024 застосувати показник середньої заробітної плати за 2021-2023 рр., тобто за три останні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Однак, такі доводи позивача не знайшли свого підтвердження, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки у спірному випадку не відбулось призначення пенсії за віком з 04.03.2024 вперше.

Суд звертає увагу, що пільгова пенсія за віком, призначена з урахуванням положень Закону 1788-XII, призначається та виплачується в порядку та на умовах, що визначені Законом №1058-IV, про що свідчать також неодноразові перерахунки, вчинені відповідачем, в т.ч. за заявами позивача, відповідно до Закону №1058-IV.

Статтею 13 Закону № 1788-ХІІ для відповідних категорій осіб передбачено не окремий вид пенсійного забезпечення, а пільгові умови для призначення пенсії за віком, які полягають у зменшенні пенсійного віку. Пенсія за віком на пільгових умовах призначається та виплачується у порядку та на умовах, що визначені Законом №1058-IV.

Враховуючи, що заява позивача від 04.03.2024 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області стосувалась призначення того самого виду пенсії (пенсії за віком), яка вже була їй призначена з 18.01.2014, то такий самий вид пенсії не може бути призначений повторно на підставі положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та, відповідно, не може бути застосований при обчисленні пенсії показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три останні роки (2021-2023 рр.).

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 22.10.2024 у справі №300/5450/23, від 12.11.2024 у справі №160/32062/23, та враховується судом з урахуванням частини п`ятої стаття 242 КАС України.

Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду в постанові від 22.10.2024 у справі №300/5450/23 сформувала такі висновки:

1) статтею 13 Закону 1788-XII для відповідних категорій осіб передбачено не окремий вид пенсійного забезпечення, а пільгові умови для призначення пенсії за віком, які полягають у зменшенні пенсійного віку;

2) пільгова пенсія за віком, призначена з урахуванням положень Закону 1788-XII, призначається та виплачується в порядку та на умовах, що визначені Законом №1058-IV, а тому особи, які отримують таку пенсію, не мають права на перехід на пенсію за віком на загальних підставах відповідно до Закону №1058-IV після досягнення ними пенсійного віку.

З огляду на викладене, досягнення позивачем передбаченого законом пенсійного віку не зумовлює виникнення у неї права на розрахунок такої пенсії із застосування показника середньої заробітної плати (доходу) Україні, з якої сплачені страхові внески за три роки, що передували зверненню із заявою від 04.03.2024.

При цьому, суд зауважує, що той факт, що після призначення пенсії позивач продовжила працювати та отримувати заробітну плату, в тому числі за період 01.01.2014 по 04.03.2024, може бути підставою для перерахунку пенсії, а не для її розрахунку із застосуванням показника середньої заробітної плати за відповідний період, який застосовується виключно при призначенні пенсії.

Посилання позивача на постанови Верховного Суду від 22.01.2019 у справі №577/2457/17, від 10.04.2019 у справі №211/1898/17, від 10.07.2018 у справі №520/6808/17 є помилковими.

У справі №577/2457/17 спірні правовідносини виникли щодо реалізації позивачем, який отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону №1788-XII, права на перехід на інший вид пенсії - пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV, тож такі не є подібними до справи, що розглядається. У справах №211/1898/17, №520/6808/17 спірні правовідносини виникли щодо реалізації позивачем, який отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону №2262-XII, права на перехід на інший вид пенсії - пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV, тож такі також не є подібними до справи, що розглядається.

З огляду на викладене, з урахуванням наведених законодавчих норм, висновків Верховного Суду та встановлених обставин, суд дійшов висновку, що здійснюючи обрахунок пенсії за віком з 04.03.2024 без змін показника середньої заробітної плати, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Зважаючи, що з 04.03.2024 не відбулось призначення пенсії за віком вперше, суд не вбачає порушень при обрахунку доплати за понаднормовий стаж, тому в цій частині позовні вимоги безпідставні та не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині нарахування пенсії з врахуванням заробітку за період з 01.01.2014 по 04.03.2024, суд зазначає, що позивач не обмежена в праві звернутись до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про перерахунок пенсії у порядку, визначеному частиною четвертою статті 42 Закону №1058-ІV, із врахуванням додатково набутого стажу та отриманої заробітної плати.

На час звернення до суду порушень прав позивача в цій частині позовних вимог матеріали справи не містять.

При вирішенні спору суд зобов`язаний надати оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду.

Відповідний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 15.05.2024 у справі №160/14647/22.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного способу захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для відмови у задоволенні позову.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень. Разом з тим, згідно з принципом змагальності позивач має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.

Натомість в даному випадку позивачем не підтверджено належними доказами обставин, якими обґрунтовує заявлені вимоги, та не спростовано позиції відповідача, заперечуючи її обґрунтованість..

Порушень з боку відповідача у спірних правовідносинах судом не встановлено.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною першою статті 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи викладене, на підставі оцінки поданих доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи та системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позовна заява необґрунтована та задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст.9, 72-90, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя М.М. Бухтіярова