Справа № 160/10368/25
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2025-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Ільков В.В., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України про визнання протиправними та скасування довідки, наказів, зобов`язання вчинити певні дії,-
УСТАНОВИВ:
09.04.2025 року через підсистему Електронний суд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправною та скасувати Довідку ВЛК №578, якою визнано придатним до військової служби ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 направити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на повторне ВЛК з визначенням ступеня придатності позивача;
- визнати протиправним та скасувати наказ військової частини НОМЕР_1 про зарахування до списків особового складу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та зобов`язати виключити зі списку особового складу.
15.05.2025 року позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення адміністративного позову, у якій просить суд:
В обґрунтування позову заявник вказує, що позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є військовозобов`язаним та перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_1 . 23 лютого 2025р. позивач був затриманий співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_6 та відразу був доставлений до ВЛК для визначення придатності до військової служби. На ВЛК позивач був визнаний придатним, однак ВЛК було проведене із значними порушеннями, формально, а фактично його не проводили, лише поверхневим оглядом позивач був визначений як придатний до військової служби. За наслідком проходження ВЛК позивача було усно поінформовано, що його визнано придатним до військової служби, при цьому довідку ВЛК видано не було, хоча у відповідності до положень п.п. 3.8. п. 3 Розділу ІІ Наказу №402 копія довідки ВЛК з підписом про ознайомлення та датою видається особі, яка пройшла медичний огляд. Позивач повідомляв про численні захворювання, однак на це жодної реакції не було. Для отримання Довідки ВЛК на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 направлявся адвокатський запит з вимогою надати документи.У відповідь на запит був наданий Лист від 11.03.2025р. за №4/1865, разом з яким надано Довідку ВЛК №578 від 23.02.2025р., місцезнаходження комісії АДРЕСА_1 . Відповідно до Довідки ВЛК №578 від 23.02.2025р., в графі діагноз проставлений лише «хронічний геморой, ремісія» та на підставі ст. 43 б) графи 11 Рокладу хвороб визнаний придатним до військової служби. На вказану Довідку ВЛК №578 була подана скарга до Центральної військово-лікарської комісії ЗСУ (відповідач-2), в якій позивач просив скасувати рішення військово - лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_7 про визнання ОСОБА_1 придатним до військової служби та Прийняти рішення про направлення ОСОБА_1 на контрольне обстеження та медичний огляд ВЛК. Після отримання Довідки ВЛК №578 у відповідь на адвокатський запит до вказаної Скарги були направлені письмові доповнення до Скарги на Довідку ВЛК про ІНФОРМАЦІЯ_5 від 23.02.2025р., до якої були долучені отримані від відповідача-1 документи. Вказує, що незважаючи на те, що на Довідку ВЛК №578 була подана скарга, позивача було мобілізовано на військову службу, що підтверджується Довідкою №225/101 від 15.03.2025р.. де вказано, що з 24.02.2025 року по теперішній час позивач перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 АДРЕСА_2 . 01.04.2025р. представник позивача отримала від відповідача-2 Лист №598/9/7576 від 26.03.2025р., яким представника позивача було повідомлено, що скарга була направлена за належністю до ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_8 , згідно вимог Положення. Вказує, що передуванню отримання відповіді від відповідача-2, на електронну пошту представника позивача 28.03.2025р. був отриманий Лист від ІНФОРМАЦІЯ_9 від 11.03.2025р. за №388/15/470, яким було повідомлено, що направлення на проходження ВЛК має проводитись прямим начальником від командира окремої частини, прямим командиром, після підписання рапорту. Позивач вважає, що такі дії відповідачів є протиправними, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав.Позивач вважає, що по справі необхідно вжити заходи забезпечення позову, шляхом зупинення дії рішення про його мобілізацію і заборонити направлення його для несення служби в зону розподілення, а саме в зону бойових дій. Оскільки стан його здоров`я не дає змоги в повній мірі нести військову службу, бо Позивач не є придатним «до військової служби», а натомість може вважатись «придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони», що не є тотожними поняттями. Позивач вважає, що у даній справі існує реальна загроза порушення його конституційних прав, у зв`язку з чим необхідно вжити заходів забезпечення позову шляхом: зупинення дії рішення про його мобілізацію; заборони направлення його для несення служби в зону розподілення, зокрема до зони бойових дій або до проходження бойового злагодження, до остаточного вирішення спору по суті. Рішення військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_5 від 23.02.2025 року про визнання ОСОБА_1 придатним до військової служби ухвалене з грубими порушеннями чинного законодавства без повного обстеження, без врахування стану здоров`я та без належного документального оформлення. У довідці ВЛК № 578 зазначено лише один діагноз «хронічний геморой, ремісія», при цьому не враховано інші заявлені Позивачем проблеми зі здоров`ям, що потребують додаткової медичної експертизи. З урахуванням стану здоров`я Позивача та навіть згідно з офіційним діагнозом у довідці ВЛК, його можна кваліфікувати не як придатного до військової служби взагалі, а як придатного до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, охорони тощо. Це істотно інший правовий статус, і його використання в зоні бойових дій або направлення на злагодження в бойових частинах є порушенням медичних висновків і створює безпосередню загрозу його життю та здоров`ю.
Дослідивши заяву про забезпечення позову та доданні до неї матеріали, суд робить висновок, що заяву про забезпечення доказі слід задовольнити виходячи з такого.
Згідно із ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
З урахуванням наведеного положення КАС України розгляд заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову здійснюється без повідомлення сторін.
Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Згідно із ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Згідно із ч. 2 ст. 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Відповідно до абз. 1 п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» від 06.03.2008 № 2 встановлено, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого:
- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;
- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;
- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги;
- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів;
- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
Суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні від 15.11.2007 у справі «Бендерський проти України», в якому суд зазначив, що судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.
У справі «Беєлер проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні ч. 1 ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.
Крім того у рішенні від 09.01.2007 року у справі «Інтерсплав» проти України» суд наголосив, що втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами воно має забезпечувати «справедливий баланс» між інтересами особи і суспільства.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Тобто прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача.
Відповідно розгляд заяв про забезпечення позову здійснюється з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, суд повинен пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
У випадку звернення сторони з вимогою про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення з такою вимогою та надати відповідні докази, які б підтверджували факт існування реальної загрози його правам, свободам та інтересам.
При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову перш за все необхідно перевірити наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
Так, згідно матеріалів справи, згідно Довідки ВЛК №578 від 23.02.2025р., в графі діагноз проставлений лише «хронічний геморой, ремісія» та на підставі ст. 43 б) графи 11 Рокладу хвороб визнаний придатним до військової служби.
На вказану Довідку ВЛК №578 була подана скарга до Центральної військово-лікарської комісії ЗСУ (відповідач-2), в якій позивач просив скасувати рішення військово - лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_7 про визнання ОСОБА_1 придатним до військової служби та прийняти рішення про направлення ОСОБА_1 на контрольне обстеження та медичний огляд ВЛК.
Після отримання Довідки ВЛК №578 у відповідь на адвокатський запит до вказаної Скарги були направлені письмові доповнення до Скарги на Довідку ВЛК про ІНФОРМАЦІЯ_5 від 23.02.2025р., до якої були долучені отримані від відповідача-1 документи.
У подальшому, позивача було мобілізовано на військову службу до вч НОМЕР_1 .
Встановлено, що на теперішній час позивач перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 АДРЕСА_2 .
Дослідивши докази по справі, встановлено, що до моменту вирішення цієї справи судом по суті, виконання оскарженого рішення про мобілізацію створює ризик настання таких наслідків, які буде неможливо або надзвичайно складно усунути в подальшому.
Таким чином, призов на військову службу та направлення для проходження військової служби до Військової частини НОМЕР_1 може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист та поновлення прав позивача в разі задоволення позову.
Натомість заборона ВЧ НОМЕР_1 вчиняти дії з переміщення позивача за межі військової частини для проходження військової служби до набрання законної сили рішенням за заявленим позовом не завдасть шкоди чиїм небудь інтересам.
Заходи забезпечення позову, які просить позивач, випливають з заявлених позовних вимог, є справедливими, співмірними, необхідними.
Відтак, обґрунтування заяви про забезпечення адміністративного позову та долучені докази дозволяють зробити переконливий висновок про існування обставин, які згідно із положеннями ст. 150 КАС України є підставою для забезпечення позову.
Перевіривши зазначені у поданій заяві доводи на предмет їх відповідності вище викладеним нормам та з`ясованим судом обставинам, а також оцінивши додані до неї докази, суд робить висновок про обґрунтованість поданої заяви та, як наслідок, наявність підстав для її задоволення, оскільки невжиття таких заходів, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.
Керуючись статтями 150 154, 156, 243, 248, 256, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Заяву про забезпечення позову від 15.05.2025 року представника ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України про визнання протиправними та скасування довідки, наказів, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Заборонити ВЧ НОМЕР_1 в особі її посадових осіб вчиняти дії щодо ОСОБА_1 , переміщувати за межі ВЧ НОМЕР_1 чи до будь-якої іншої військової частини/навчального центру, та/або до іншого місця служби до набрання законної сили рішення суду у цій справі.
У іншій частині заяви - відмовити.
Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень.

Виконання ухвали з питань забезпечення адміністративного позову здійснюється негайно в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень.

За цією ухвалою стягувачем є : ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

За цією ухвалою боржником є: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Ухвала може бути пред`явлена до виконання в порядку Закону України «Про виконавче провадження» до 20.03.2028 року (включно).

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Ільков