Справа № 240/1914/25
Суддя: Шувалова Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2025 року м. Житомир справа № 240/1914/25

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шувалової Т.О., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду в Закарпатській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області від 11.12.2024 №27 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку згідно зі статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 пенсію зі зниженням пенсійного віку на 6 років у відповідності до вимог статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зарахувавши до постійного навчання в зоні гарантованого добровільного відселення періоди з 26.04.1986 по 25.06.1987 та з 01.09.1987 по 29.02.1988, та до страхового стажу період навчання згідно атестату №877 із 01.09.1987 по 29.02.1988, з 18.10.2024.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 26.04.1986 по 28.03.1997 року поживав в селі Товкачі Коростенського (Овруцького) району Житомирської області яке віднесено до зони посиленого радіологічного контролю.

Навчався з 01.09.198 року по 25.06.1987 рік в Овруцькій середній школі №1 та з 01.09.1987 по 29.02.1988 навчався в Овруцькому СПТУ № 35. Місто Овруч Коростенського району Житомирської області віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.

Звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі ГУ ПФУ в Житомирській області) із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до частини другої статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". За принципом екстериторіальності його заяву було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Закарпатській області (далі - ГУ ПФУ у Закарпатській області). Рішенням відповідача йому було відмовлено у призначенні пенсії з підстав непідтвердження трирічного періоду постійного проживання в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993. При цьому позивач стверджує, що період його проживання в зоні гарантованого добровільного відселення на цю дату становить більше трьох років. Вказана відмова слугувала підставою для звернення з цим позовом до суду.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року позов прийнято до провадження, призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та визначено відповідачам строк для подання відзиву на позов.

Відповідач ГУ ПФУ в Закарпатській області, заперечуючи проти позову, надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що ОСОБА_1 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсі відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». За розглядом заяви позивача та доданих до неї документів за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Закарпатській області відмовлено в призначенні пенсії, про що винесено рішення від 11.12.2024 № 27, у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів про проживання (роботи) станом на 01 січня 1993 року у зоні гарантованого добровільного відселення не менше 3 років. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач ГУ ПФУ в Житомирській області, заперечуючи проти позову, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 21.10.2024 звернувся з заявою до ГУ ПФУ в Житомирській області з питання призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка опрацьовувалась за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Закарпатській області та яким прийнято рішення від 11.12.2024 №27 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки не підтвердженого факт проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року не менше 3 років та відсутній необхідний страховий стаж. Згідно з наданим посвідченням, серія НОМЕР_1 від 19.11.1992, позивач має статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи 3 категорії. Позивачем надано такі документи: витяг з реєстру Овруцької територіальної громади, в якому зазначено, що ОСОБА_1 зареєстрований з 28.03.1997 в м. Овруч, яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення; довідку від 18.10.2024 №3388, видану Овруцьким ліцеєм №1 Овруцької міської ради, в якій зазначено, що ОСОБА_1 навчався в Овруцькій середній школі №1 з 01.09.1985 по 25.06.1987. Звертає увагу суду, що довідки навчальних закладів не передбачені абз.5, 6 підпункту 7 пункту 2.1 Порядку 22-1, щодо визначення факту проживання на забрудненій території. Щодо періоду реєстрації та постійного проживання в с. Товкачі Коростенського (Овруцького), яке відноситься до зони посиленого радіологічного контролю (ІV зона) з 26.04.1986 по 28.03.1997 в електронній пенсійній справі відсутня інформація. Згідно паспортних даних ОСОБА_1 зареєстрований в с. Товкачі з 15.11.1995. Також особою не надано документи, які засвідчують постійне проживання в період навчання з 01.09.1985 по 25.06.1987 на забрудненій території, а саме в м. Овруч, яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення (ІІІ зона). За доданими документами станом на 01.01.1993 підтверджений період проживання (роботи) у зоні гарантованого добровільного відселення (ІІІ зона) з 14.04.1988 по 16.11.1988 в колгоспі ім. Н.Репкіна с. Гладковичі та з 09.01.1991 по 31.12.1992 в Овруцькій дистанції колії Південно-Західної залізниці м. Овруч становить 02 роки 06 місяців 24 дні, що не дає право на зниження пенсійного віку для виходу на пенсію на 6 років відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Оскільки наданими особою документами не підтверджено постійне проживання/ роботу у зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії на Чорнобильській АЕС (26.04.1986) упродовж не менше 3 років станом на 01.01.1993, тому підстави для застосування до особи положень статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щодо призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відсутні. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1987 по 29.02.1988 згідно атестату №877 від 03.03.1988, оскільки відсутній підпис голови екзаменаційної комісії. За наданими документами та згідно даних індивідуальних відомостей про застраховану особу, що містяться в системі персоніфікованого обліку страховий стаж становить 35 років 09 місяців 01 день. Враховуючи принцип екстериторіальності, розгляд заяви та наданих документів щодо призначення пенсії за віком здійснено структурним підрозділом ГУ ПФУ в Закарпатській області та 11.12.2024 прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у зв`язку з непідтвердженим фактом проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 1 січня 1993 року не менше 3 років та відсутністю необхідного страхового стажу. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

На підставі пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус особи, потерпілої від Чорнобильської катастрофи 3 категорії, що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_1 від 19.11.1992, виданого Житомирською облдержадміністрацією.

У позовній заяві позивач вказує на те, що у період з 26.04.1986 по 28.03.1997 був зареєстрований та проживав в селі Товкачі Коростенського (Овруцького) району Житомирської області.

Проте докази на підтвердження вказаних обставин позивачем до суду не надано.

Згідно Витягу з реєстру територіальної громади позивач з 28.03.1997 року зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 .

Як стверджується позивачем та не заперечується відповідачем, на момент звернення із заявою про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, його страховий стаж становить більше 35 років. Вказане також підтверджується формою РС-право.

Уважаючи, що на підставі норм статті 55 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, він має право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, який зменшується додатково на один рік понад передбачений чинним законодавством, позивач 21.10.2024 звернувся до ГУ ПФУ в Житомирській області із заявою про призначення йому такого виду пенсії.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення, ГУ ПФУ в Закарпатській області за принципом екстериторіальності розглянуто заяву позивача та рішенням від 11.12.2024 №27 відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного для зниження пенсійного віку 3-річного періоду проживання в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993.

Позивач, вважаючи протиправними дії пенсійного органу щодо відмови у призначенні йому пенсії зі зниженням пенсійного віку, звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до положень частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Надаючи правову оцінку спірним правовим відносинам, суд зазначає наступне.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №796-ХІІ).

Згідно з частиною першою статті 55 Закону №796-ХІІ, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Пунктом 4 частини другої статті 55 Закону №796-ХІІпередбачено, зокрема, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років вік виходу на пенсію зменшується на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Таким чином, обов`язковою умовою наявності у особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі вказаних абзаців пункту четвертого частини другої статті 55 Закону №796-XII- є факт проживання та/або роботи такої особи у зоні гарантованого добровільного відселення протягом трьох років з 26 квітня 1986 року до 01 січня 1993 року. При цьому, особам, які додатково проживали у зоні гарантованого добровільного відселення в період з 26 квітня 1986 року по 31 липня 1986 року, встановлюється початкова величина зниження пенсійного віку - 3 роки.

При цьому, суд зазначає, що в силу вимог пп. 5 п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Суд зауважує, що відповідно до частини третьої та частини четвертої статті 15 Закону №796-ХІІ, підставами для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Тобто, факт проживання особи на території зони гарантованого добровільного відселення засвідчує довідка органу державної влади чи органу місцевого самоврядування.

Така позиція суду узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 27.03.2019 у справі №569/7589/17 (№14-560цс18), від 10.04.2019 у справі №162/760/17 (№14-550цс18) та постанові Верховного Суду від 06.05.2020 у справі №381/3359/17 (№61-16015св18).

У позовні заяві позивач вказував, що був зареєстрований та проживав у селі Товкачі Коростенського району Житомирської області, однак доказів на підтвердження вказаних обставин до суду не надав. При цьому, вказане село не віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.

Докази проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення протягом трьох років з 26 квітня 1986 року до 01 січня 1993 року матеріали справи не містять.

Позивач вказує, що відповідно до довідки Овруцького ліцею № 1 від 18.10.2024 № 3388 він з 01.09.1985 по 25.06.1987 навчався в Овруцькій середній школі № 1 та відповідно до атестату № 877 від 03.03.1988 з 01.09.1987 по 29.02.1988 навчався в Овруцькому середньому професійно-технічному училищі №35. Згідно з постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 № 106 м. Овруч відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

На думку позивача вказані документи надають право на призначення пенсії зі зниженням віку.

Проте атестат про освіту № 877 від 03.03.1988, в якому зазначений період навчання позивача в Овруцькому середньому професійно-технічному училищі №35, є документом, який підтверджує здобуття позивачем освіти за професією та отримання відповідної кваліфікації. Однак, диплом не відноситься до документів, які підтверджують чи спростовують період проживання особи потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи в зоні гарантованого добровільного відселення.

Також довідка навчального закладу не передбачена абз.5, 6 підпункту 7 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (далі Порядок 22-1).

Місцезнаходження навчальних закладів в зоні гарантованого добровільного відселення не є доказами проживання позивача у вказані періоди у м.Овруч. Доказів проживання позивача у м.Овруч в період навчання позивачем не надано.

Надання інших документів, які б підтверджували період проживання особи в зоні гарантованого добровільного відселення, окрім як довідки органу місцевого самоврядування, законодавством не передбачено.

За таких обставин суд вважає, що атестат № 877 від 03.03.1988, довідка про навчання в Овруцькій середній школі № 1 та зазначена в них інформація про період навчання позивача не можуть підтверджувати факт його постійного проживання в м. Овруч Житомирської області, яке належить до зони гарантованого добровільного відселення.

Початкова величина зниження пенсійного віку щодо позивача не застосовується, оскільки документально не підтверджено, що ОСОБА_1 постійно проживав або постійно працював у зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Будь-яких додаткових документів, які б підтверджували проживання або роботу у вказаний період на території зони гарантованого добровільного відселення позивачем надано не було.

Таким чином, на думку суду, ГУ ПФУ в Закарпатській області правомірно дійшло висновку про відмову позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах.

Щодо незарахування до страхового стажу періоду навчання позивача з 01.09.1987 по 29.02.1988, оскільки відсутній підпис голови екзаменаційної комісії, суд зазначає таке.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду регулюють Закони України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ), від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).

Частинами першою та другою статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно із частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту», час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Пунктом 8 Порядку №637 визначено, що період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Судом встановлено, що згідно записів трудової книжки від 31.07.1987 серія НОМЕР_2 позивач у період з 01.09.1987 по 29.02.1988 навчався в Овруцькому середньому професійно-технічному училищі №35 за професією тракторист (атестат №877).

Вказане також підтверджується атестатом Овруцького СПТУ-35 від 03.03.1988 № 877.

Після завершення навчання позивач з 14.04.1988 прийнятий на роботу в колгосп ім. Н.Репкіна с. Гладковичі трактористом та 16.11.1988 звільнений у зв`язку з призовом на військову службу, що підтверджується записами № 3-4 трудової книжки від 31.07.1987 серія НОМЕР_2 .

Таким чином, позивач підтвердив факт навчання у спірний період з 01.09.1987 по 29.02.1988 належними доказами. Водночас, відповідачем не надано доказів які підтверджували протилежне. Посилання відповідача на те, що у атестаті відсутній підпис голови екзаменаційної комісії, не спростовує те, що позивач у період з 01.09.1987 по 29.02.1988 навчався в Овруцькому середньому професійно-технічному училищі №35.

З огляду на вищевикладене, період навчання позивача з 01.09.1987 по 29.02.1988 підлягає зарахуванню до його страхового стажу.

Інших підстав для незарахування вищевказаного періоду навчання позивача до його страхового стажу відповідачем не наведено, а судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Закарпатській області в частині незарахування періоду навчання позивача з 01.09.1987 по 29.02.1988.

Разом з тим, як уже зазначалося судом вище, механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV визначено Порядком №22-1.

При цьому, починаючи з 30.03.2021, набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», якою передбачено, зокрема, застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії, починаючи з 01.04.2021.

Зазначена процедура передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів ПФУ в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від місця прийняття заяви до розгляду та місця проживання пенсіонера.

Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.

В силу приписів Порядку №22-1 (у редакції згаданих вище змін):

пункт 1.1. розділу І заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію);

пункт 4.1. розділу IV заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію;

пункт 4.2. розділу IV після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Зі змісту викладених положень слід дійти висновку про те, що сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення (перерахунок), незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території.

У справі, що розглядається, судом встановлено, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви про призначення пенсії за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУ ПФУ в Закарпатській області, рішенням якого позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону №796-XII.

Таким чином, дії зобов`язального характеру щодо зарахування періоду навчання до страхового стажу позивача має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, який необґрунтовано прийняв рішення про відмову у призначенні такої пенсії, яким, у даному випадку, є ГУ ПФУ в Закарпатській області.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08.02.2024 у справі №500/1216/23.

ГУ ПФУ в Житомирській області не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову у призначенні пенсії, а тому відсутні правові та фактичні обставини для покладання на нього обов`язку щодо зобов`язання зарахувати до страхового стажу певного періоду. Згідно з пунктом 4.10 розділу IV Порядку №22-1 ГУ ПФУ в Житомирській області визначено як суб`єкт, який буде здійснювати виплату пенсії позивачу за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання (в разі її призначення/перерахунку).

Отже, позовні вимоги до ГУ ПФУ в Житомирській області заявлені безпідставно, тому у задоволенні позову в частині заявлених вимог до цього відповідача слід відмовити.

Обираючи такий спосіб захисту прав позивача як зобов`язання ГУ ПФУ в Закарпатській області вчинити відповідні дії, суд зазначає, що відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено правомірність свого рішення в частині незарахування періоду навчання, а тому позовні вимоги слід задовольнити частково.

У зв`язку із звільненням позивача від сплати судового збору на підставі п. 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7, м. Житомир, Житомирська область, 10003, ), Головного управління Пенсійного фонду в Закарпатській області (пл. Народна, 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 11.12.2024 №27 в частині не зарахування періоду навчання ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1987 по 29.02.1988 в Овруцькому СПТУ-35

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 16 травня 2025 р.

Суддя Т.О. Шувалова