Справа № 520/7774/25
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2025-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2025 р. № 520/7774/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Полях Н.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Височанської селищної ради (62459, Харківська область, Харківський р-н, сел. Високий, вул. Бульварна, 12, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати бездіяльність Височанської селищної ради щодо не надання достовірної інформації на запити від 20.12.2024 року № 375/02-29, №379/02-29 неправомірною;

- визнати вимогу щодо здійснення сплати за рахунками № 415 та №416 від 25.12.2024 року за копіювання документів для надання повної інформації на запити від 20.12.2024 року № 375/02-29, №379/02-29 на підставі прийняття рішення виконкому Височанської селищної ради неправомірними, такою що зобов`язує виконувати незаконні рішення виконкому Височанської селищної ради, які прийняті за відсутності у виконкому повноважень на прийняття таких рішень;

- визнати бездіяльність Височанської селищної ради щодо ненадання інформації, яка складає суспільний інтерес, щодо використання бюджетних коштів та комунального майна, на запити від 20.12.2024 року № 375/02-29, №379/02-29 неправомірними;

- визнати бажання Височанської селищної ради «продати» недостовірну інформацію на суму 11538.24 гривні неправомірною, такою що спрямована на введення в оману;

- зобов`язати Височанську селищну раду надати інформацію на інформаційний запит №375/02-29 від 20.12.2024 року, а саме: надати копії маршрутних листів які оформлено на використання легкового автомобіля ВАЗ 21061 державний номер НОМЕР_2 , посадовими особами Височанської селищної ради, які його використовували з дня реєстрації авто по 01.12.2024;

- зобов`язати Височанську селищну раду надати інформацію на інформаційний запит №379/02-29 від 20.12.2024 року, а саме: надати копії маршрутних листів які оформлено на використання легкового автомобіля RAVON R4 державний номер НОМЕР_3 , посадовими особами Височанської селищної ради, які його використовували з дня реєстрації авто по 01.12.2024;

- зобов`язати Височанську селищну раду в подальшому утриматись від продажу недостовірної інформації.

В обґрунтування позову зазначено що бездіяльність відповідача щодо ненадання інформації на запити позивача, а також вимога щодо здійснення сплати за рахунками за копіювання документів для надання повної інформації на запити, є протиправною.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Сторони були належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у спірних правовідносинах він діяв згідно чинного законодавства.

Керуючись приписами ст. 171, 257, 262 КАС України, суд зазначає, що розгляд позовної заяви здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З огляду на вказане вище, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи згідно із приписами ст. 258 КАС України, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що позивач 20.12.2024 звернувся до Височанської селищної ради з Інформаційними запитами, у яких просив надати копії маршрутних листів, які оформлено на використання легкового автомобіля ВАЗ 21061 державний номер НОМЕР_2 , що оформлені з дня державної реєстрації цього автомобіля, посадовими особами Височанської селищної ради, які його використовували, маршрутних листів, які оформлено на використання легкового автомобіля RAVON R4 державний номер НОМЕР_4 , що оформлені з дня державної реєстрації цього автомобіля, посадовими особами Височанської селищної ради, які його використовували. Копії маршрутних листів позивач просив надати, які оформлювались в період, починаючи з дня реєстрації цього автомобіля по 01.12.2024.

Інформаційні запити позивача було зареєстровано за №375/02-29 (ВАЗ 21061), 379/02-29 ( RAVON R4).

26.12.2024 позивачу було надіслано відповідь на запит 375/02-29, щодо використання автомобіля ВАЗ 21061 у вигляді 10 подорожних листів, оформлених з 04.01.2021 по 18.01.2021 року та рахунок №415 від 25.12.2024 року про сплату 5775.18 гривен за копіювання документів, та відповідь на запит 379/02-29, щодо використання автомобіля RAVON R4 у вигляді подорожних листів оформлених з 04.01.2021 по 18.01.2021 року та рахунок №416 від 25.12.2024 року про сплату 5763.06 гривен за копіювання документів.

В адміністративному позові позивач посилається на те, що сплата коштів за копіювання та друк було обумовлена тим, що рішенням виконкому Височанської селищної ради №75 від 13.05.2021 року затверджено сплачувати кошти за копіювання документів згідно «Порядку відшкодування фактичних витрат на копіювання, друк та сканування документів, що надаються за запитами на інформацію».

В обґрунтування позову позивач зазначає, що у відповідача відсутні повноваження встановлювати ціну на копіювання та друк документів при наданні відповідей на інформаційні запити, а інформація про використання посадовими особами Височанської селищної ради, які закуплені за кошти громади, і на які витрачаються кошти з бюджету громади, є інформація яка має суспільний інтерес. При тому, мешканці громади бачать що службові автомобілі посадови особи селищної ради тримають вдома і використовують їх як наче власні.

Щодо надання достовірної відповіді на запити, позивач посилався на те, що у подорожному листі №811172 від 12.01.2021 року щодо використання автомобіля ВАЗ 21061 0754XIА зазначено, що автомобіль о 8:00 випустив з гаража механік ОСОБА_2 , який його заправив, як заправник і авто повернулось в гараж о 17:00. У подорожному листі 01 від 04.01.2021 року щодо використання автомобіля RAVON R4 AX3767IM зазначено, що автомобіль о 8:00 випустив з гаража механік ОСОБА_2 , і авто повернулось в гараж 17:00 (інші подорожні листи, що було надано, аналогічного змісту). Також в подорожних листах зазначено, що перед виїздом водіїв перевіряє лікар.

На черговий інформаційний запит щодо штатного розпису гаража Височанської селищної ради (09/02-29 від 03.01.2025) позивачу було надано відповідь №02-22/82 від 07.01.2025, в якій зазначено, що Височанська селищна рада не має гаражів, а службові автомобілі зберігаються вдома.

18.02.2025 за № 02- 22/475 позивачу надано відповідь про те, що у Височанській селищній раді відсутня посада механіка гаража Височанської селищної ради, а є посада механіка відділу благоустрою Височанської селищної ради. Також надано інформацію що на роботу заправника гаража не приймали.

22.01.2025 за №02-22/230, № 22-22/229 надано відповідь про те, що у відділі благоустрою Височанської селищної ради відсутній штатний розпис гаражу, та у штатному розписі Височанської селищної ради відсутній відділ житлово-комунального господарства та благоустрою.

Так, позивач в адміністративному позові посилається на те, що надані подорожні листи, на його думку, містять недостовірну інформацію про використання означених службових автомобілів посадовими особами Височанської селищної ради.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію» інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Відповідно до ст. 5 вказаного Закону кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначений Законом України «Про доступ до публічної інформації» (Закон 2939-VI).

Статтею 1 Закону 2939-VI визначено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 2939-VI право на доступ до публічної інформації гарантується обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Стаття 5 Закону № 2939-VI гарантує, що доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

За приписами ст. 6 Закону № 2939-VI визначено, що інформацією з обмеженим доступом є: конфіденційна інформація; таємна інформація; службова інформація. Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні. Інформація з обмеженим доступом має надаватися розпорядником інформації, якщо немає законних підстав для обмеження у доступі до такої інформації, які існували раніше. Не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину. Не належать до інформації з обмеженим доступом відомості, зазначені у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поданій відповідно до Закону України «Про запобігання корупції», крім відомостей, зазначених в абзаці четвертому частини першої статті 47 вказаного Закону. Обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону № 2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Згідно з ст. 14 Закону № 2939-VI на розпорядників публічної інформації покладені обов`язки, зокрема, оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 19 Закону № 2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Згідно з ст. 22 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту у таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

З матеріалів справи судом встановлено, що 20 грудня 2024 року позивач звернувся до Височанської селищної ради з інформаційним запитом, який було зареєстровано за вхідним № 375/02-29 від 20.12.2024, в якому просив надати копії маршрутних листів на легковий автомобіль ВАЗ 21061 державний номер НОМЕР_5 , починаючи з дня реєстрації цього авто по 01 грудня 2024 року.

26 грудня 2024 року Височанською селищною радою на вказаний запит надано відповідь, в якій зазначено, що відповідно до ст. 21 Закону України «Про доступ до публічної інформації», рішення виконавчого комітету Височанської селищної ради від 13 травня 2021 року № 75 «Про встановлення розміру фактичних витрат на копіювання, друк та сканування документів, що надаються за запитами на інформацію», у разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний відшкодувати виготовлення паперових копій документів шляхом копіювання. Тому відповідач повідомив, що надає 10 аркушів копій запитуваних документів. Після оплати наступних аркушів запитуваних документів згідно з Рахунком № 415 від 25.12.24р. (додається) позивачу будуть надані копії наступних сторінок.

Окрім цього, 20 грудня 2024 року позивачем подано до Височанської селищної ради інформаційний запит, який було зареєстровано за вхідним № 379/02-29 від 20.12.2024, в якому просив надати копії маршрутних листів на легковий автомобіль RAVON R4 державний номер НОМЕР_6 , починаючи з дня реєстрації цього авто по 01 грудня 2024 року.

26 грудня 2024 року Височанською селищною радою позивачу було направлено відповідь на вказаний запит, в якій повідомлено, що відповідно до ст. 21 Закону України «Про доступ до публічної інформації», рішення виконавчого комітету Височанської селищної ради від 13 травня 2021 року № 75 «Про встановлення розміру фактичних витрат на копіювання, друк та сканування документів, що надаються за запитами на інформацію», у разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний відшкодувати виготовлення паперових копій документів шляхом копіювання. Тому відповідач повідомив про надання 10 аркушів копій запитуваних позивачем документів та зазначив, що після оплати наступних аркушів запитуваних документів згідно з Рахунком №416 від 25.12.24р. (додається) будуть надані копії наступних сторінок.

Суд зазначає, що статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Як зазначалося, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з п.1, 3 ч.1 ст.3 Закону №2939-VІ право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом та максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону №2939-VІ доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Статтею 12 Закону №2939-VІ визначено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Положенням п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону №2939-VІ встановлено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом (ч.4 ст.13 Закону №2939-VІ).

Статтею 14 Закону №2939-VІ передбачено, що розпорядники інформації зобов`язані: 1) оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; 6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Згідно з ч. 1-4 ст. 19 Закону №2939-VІ, запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.

Частина 5 статті 19 Закону №2939-VІ передбачає, що запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 20 Закону №2939-VІ розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

З аналізу наведених норм суд встановив, що з запитом на інформацію до розпорядника інформації має право звернутися фізична особа. Запит може надаватися у письмовій формі чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Розпорядник повинен надати відповідь на запит не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. Проте строк може бути продовженим у разі, якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних.

З матеріалів справи вбачається, що Височанською селищною радою позивачу було направлено відповіді на запити позивача від 20.12.2024, в якій повідомлено, що відповідно до ст. 21 Закону України «Про доступ до публічної інформації», рішення виконавчого комітету Височанської селищної ради від 13 травня 2021 року № 75 «Про встановлення розміру фактичних витрат на копіювання, друк та сканування документів, що надаються за запитами на інформацію», у разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний відшкодувати виготовлення паперових копій документів шляхом копіювання. Тому відповідач повідомив про надання 10 аркушів копій запитуваних позивачем документів та зазначив, що після оплати наступних аркушів запитуваних документів згідно за доданими до запиту рахунками будуть надані копії наступних сторінок.

Отже, якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк.

Розмір фактичних витрат визначається відповідним розпорядником на копіювання та друк у межах граничних норм, установлених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо розпорядник інформації не встановив розміру плати за копіювання або друк, інформація надається безкоштовно.

При наданні особі інформації про себе та інформації, що становить суспільний інтерес, плата за копіювання та друк не стягується.

Предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності України; забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов`язків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб тощо.

З огляду на характер суспільно необхідної інформації законодавство не надає вичерпного визначення цього поняття. Гнучкість законодавства в цьому аспекті надає можливість визначати, чи є інформація суспільно необхідною, в кожному конкретному випадку.

Суд звертає увагу, що відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що запитувана позивачем інформація не становить суспільний інтерес.

Так, порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес регулює Закон України "Про доступ до публічної інформації", відповідно до ст.1 якого публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно з п.1 ч.1 ст.13 Закону розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст.19 Закону запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Як убачається із змісту запитів позивача від 20.12.2024 (вхід.№375/02-29 від 20.12.2024) стосовно надання інформації про копії маршрутних листів (подорожні) на легковий автомобіль ВАЗ 21061 державний номер НОМЕР_2 , від 20.12.2024 (вхід.№379/02-29 від 20.12.2024) стосовно надання інформації про копії маршрутних листів (подорожні) на легковий автомобіль RAVON R4 державний номер НОМЕР_7 , останні стосуються надання інформації, що була отримана або створена відповідачем в процесі виконання ним як суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні Височанської селищної ради.

При цьому, суд звертає увагу не те, що публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідачем не надано до матеріалів справи доказів на підтвердження того, що запитувана позивачем інформація не становить суспільний інтерес.

Відповідно до ч.1 ст.21 ЗУ «Про доступ до публічної інформації», інформація на запит надається безкоштовно.

При наданні особі інформації про неї та інформації, що становить суспільний інтерес, плата за копіювання та друк не стягується, крім випадків надання інформації у сфері реєстрації викидів та перенесення забруднювачів і відходів. Надання інформації у сфері реєстрації викидів та перенесення забруднювачів і відходів здійснюється в порядку, визначеному частинами першою - третьою цієї статті (ч. 4 ЗУ «Про доступ до публічної інформації»).

Статтею 22 Закону передбачено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону (частина 1).

Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником (частина 3).

Як встановлено проведеним судовим розглядом, Височанська селищна рада є розпорядником запитуваної позивачем інформації.

До суду не надано доказів того, що запитувана інформація є інформацією з обмеженим доступом, відповідач не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит.

Крім того, посилаючись на те, що на відшкодування виготовлення паперових копій документів шляхом копіювання, після оплати якого будуть надані наступні аркуші запитуваних документів, відповідачем до суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що копії запитуваних позивачем документів є обсягом більш як 10 сторінок і позивач має оплатити фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком, тощо.

Порушень частити п`ятої статті 19 Закону щодо оформлення позивачем запитів від 20.12.2024 проведеним судовим розглядом не встановлено.

З наявних в матеріалах справи доказів судом не встановлено, що відповідачем надавалась позивачу повна відповідь із порушуваних у запитах на інформацію питань у визначений законом строк, що свідчить про допущену відповідачем бездіяльність у межах спірних правовідносин.

За таких обставин, суд дійшов висновку про допущення Височанською селищною радою протиправної бездіяльності щодо ненадання інформації на запити позивача, а також протиправність вимоги щодо здійснення сплати за рахунками № 415 та №416 від 25.12.2024 за копіювання документів для надання повної інформації на запити від 20.12.2024.

У справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу належного урядування. Цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок … і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист. Крім того, суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Засіб захисту, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правового захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про те, що належним способом відновлення порушеного права позивача, а також із метою усунення порушень, допущених відповідачем у спірних правовідносинах, є зобов`язання Височанську селищну раду надати інформацію на інформаційні запити позивача від 20.12.2024 (вхід.№375/02-29 від 20.12.2024) стосовно надання інформації про копії маршрутних листів (подорожні) на легковий автомобіль ВАЗ 21061 державний номер НОМЕР_2 , від 20.12.2024 (вхід.№379/02-29 від 20.12.2024) стосовно надання інформації про копії маршрутних листів (подорожні) на легковий автомобіль RAVON R4 державний номер НОМЕР_7 .

Щодо позовних вимог в частині визнати бажання Височанської селищної ради «продати» недостовірну інформацію на суму 11538.24 гривні неправомірною, такою що спрямована на введення в оману, суд зазначає наступне.

За правилами ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.74 КАС України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.75 КАС України).

Відповідно до ч.1 ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Проте, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази у розумінні положень ст.ст.73, 74 КАС України на підтвердження викладених позивачем вимог в частині надання відповідачем недостовірної інформації, що спрямована на введення в оману.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у вказаній частині.

Разом з тим, суд зазначає, що позовні вимоги про зобов`язати Височанську селищну раду в подальшому утриматись від продажу недостовірної інформації, є такими, що зверненні на майбутнє, а отже, задоволенню не підлягають, оскільки обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Щодо заяви позивача від 02.05.2025, в якій він просив:

- не вважати відзив наданий Височанською селищною радою на позовну заяву процесуальним документом, так як він по формі не відповідає вимогам ч.2, ч.4 ст. 162 КАС України;

- не брати до уваги у якості відзиву на позовну заяву при розгляді справи наданий до суду Височанською селищною радою лист під назвою «відзив на позовну заяву» так як він спрямований ввести суд в оману за ради прийняття незаконного рішення на користь відповідача;

- вирішити питання про прийняття окремої ухвали щодо розгляду корупційної протиправної діяльності групи осіб, під керівництвом селищного голови О. Мороза та його заступника ОСОБА_3 , за яким нанесено збитків громаді які мають величезний розмір, з тим щоб зловживання ОСОБА_4 та організованої ним групи осіб було розслідувано компетентними органами, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що 23.04.2024 судом зареєстровано відзив на адміністративний позов, який сформований в системі «Електронний суд» 22.04.2025.

Вказаний відзив підписано керівником Височанської селищної ради Мороз О.В.

Так, дослідивши поданий відповідачем відзив на адміністративний позов, суд дійшов висновку, що за формою і змістом останній відповідає вимогам, встановленим ст.162 КАС України до цього виду заяв по суті справи, відзив подано у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі від 07.04.2024.

Таким чином, судом не встановлено підстав, визначених чинним КАС України для неврахування наданого відповідачем відзиву під час розгляду справи.

Щодо заяви позивача в частині постановлення окремої ухали, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 249 КАС України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Згідно ч.2 ст. 249 КАС України, у разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором. Окрема ухвала щодо прокурора або адвоката надсилається органу, до повноважень якого належить притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора або адвоката відповідно (ч.3 ст. 249 КАС України).

В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення (ч.4 ст. 249 КАС України).

Відповідно до ч.5 ст. 249 КАС України, з метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Згідно ч.6 ст. 249 КАС України окрему ухвалу може бути винесено судом першої інстанції, судами апеляційної чи касаційної інстанцій.

Так, окрема ухвала є формою реагування суду на порушення норм права, причини та умови, що спричинили (зумовили) ці порушення, з метою їх усунення та запобігання таким порушенням у майбутньому.

Реалізація такої процесуальної дії як постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду, а рішення про ухвалення такого різновиду ухвал, приймається при виявленні таких порушень закону, які вимагають інформування компетентних органів, уповноважених на вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У постанові від 13.06.2024 по справі № 826/3979/18 КАС ВС зазначив, що окрема ухвала - це рішення, яким суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону, причини та умови, що сприяли вчиненню порушення. Окрема ухвала є формою профілактичного впливу судів на правопорушників. Така ухвала має на меті усунення виявлених у процесі розгляду адміністративного позову порушень закону та є підставою для розгляду питання щодо відповідальності винних осіб, вона може стосуватися будь-якого суб`єкта, зокрема й того, який не бере участі у справі.

Верховний Суд неодноразово вказував, що суд має право, а не зобов`язаний постановити окрему ухвалу. Проте, враховуючи особливий статус суду в системі органів, що забезпечують правовий порядок, суд зобов`язаний реагувати на випадки очевидних, умисних або системних порушень закону. Обов`язковими умовами для прийняття окремої ухвали є порушення закону чи іншого нормативно-правового акта із чітким зазначенням такої норми та обґрунтуванням, у чому саме полягає відповідне порушення. Якщо під час розгляду справи встановлено ознаки кримінального правопорушення, суд, постановляючи окрему ухвалу про інформування прокурора або органу досудового розслідування, має вказати, ознаки якого саме кримінального правопорушення ним виявлено, а також обґрунтовувати, покликаючись на докази, які містяться в матеріалах справи, суть кримінального правопорушення.

Постановлення окремої ухвали суду не є формою притягнення порушника до відповідальності, а є формою реагування суду на виявлені ним можливі порушення з метою вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. Перевірка наявності чи відсутності підстав для притягнення відповідних осіб до відповідальності здійснюється органами, уповноваженими на це.

Суд зазначає, що заява позивача в частині постановлення окремої ухвали не містить достатніх обґрунтувань, які б слугували підставою для постановлення судом окремої ухвали.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для задоволення заяви позивача від 02.05.2025.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що ухвалою від 07.04.2025 було задоволено клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору. Звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору за подачу даного адміністративного позову.

Керуючись ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Височанської селищної ради (62459, Харківська область, Харківський р-н, сел. Високий, вул. Бульварна, 12, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Височанської селищної ради щодо ненадання інформації на запити ОСОБА_1 від 20.12.2024 (вхід.№375/02-29 від 20.12.2024) стосовно надання інформації про копії маршрутних листів (подорожні) на легковий автомобіль ВАЗ 21061 державний номер НОМЕР_2 , від 20.12.2024 (вхід.№379/02-29 від 20.12.2024) стосовно надання інформації про копії маршрутних листів (подорожні) на легковий автомобіль RAVON R4 державний номер НОМЕР_7 .

Визнати протиправною вимогу Височанської селищної ради, викладену у листах від 26.12.2024 № 02-22/3148, від 26.12.2024 № 02-22/3150 щодо необхідності здійснення ОСОБА_1 сплати за рахунками № 415 та №416 від 25.12.2024 за копіювання документів для надання повної інформації на запити від 20.12.2024.

Зобов?язати Височанську селищну раду надати інформацію на інформаційні запити позивача від 20.12.2024 (вхід.№375/02-29 від 20.12.2024) стосовно надання інформації про копії маршрутних листів (подорожні) на легковий автомобіль ВАЗ 21061 державний номер НОМЕР_2 , від 20.12.2024 (вхід.№379/02-29 від 20.12.2024) стосовно надання інформації про копії маршрутних листів (подорожні) на легковий автомобіль RAVON R4 державний номер НОМЕР_7 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 19 травня 2025 року.

Суддя Н.А. Полях