Справа № 280/3794/25
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2025-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

16 травня 2025 року Справа № 280/3794/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Конишева О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за заявою Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166)

до ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЗАПОРІЗЬКА ФАРМАЦЕВТИЧНА КОМПАНІЯ» (пр. Соборний , буд.4-б, м. Запоріжжя, 69118)

про стягнення коштів за податковим боргом,

ВСТАНОВИВ:

12.05.2025 о 15 год. 36 хв. до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла заява Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі заявник) про стягнення коштів за податковим боргом у сумі 82501,00 грн. з рахунків платника податків ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЗАПОРІЗЬКА ФАРМАЦЕВТИЧНА КОМПАНІЯ».

В обґрунтування заяви вказав, що за відповідачем обліковується заборгованість у розмірі 82501,00 грн з податку на додану вартість. Стверджує, що позивачем вживались заходи, направлені на погашення податкового боргу та боржнику 11.04.2025 рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу була направлена податкова вимога форми «Ю» №0-0801 від 08.04.2025, проте податковий борг не погашено. З огляду на викладене, заявник просить суд задовольнити заяву та стягнути вказану суму з відповідача.

Ухвалою суду від 12.05.2025 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 14.05.2025.

Ухвалою суду від 14.05.2025 оголошено перерву до 16.05.2025.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Відповідно до частини 3 статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

За таких обставин суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи за відсутності представників сторін в порядку письмового провадження на підставі наявних в матеріалах справи доказів, зміст та обсяг яких достатній для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЗАПОРІЗЬКА ФАРМАЦЕВТИЧНА КОМПАНІЯ» зареєстровано як юридична особа за адресою: Україна, 69118, Запорізька обл., м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 4-б.

ТОВ «ЗАПОРІЗЬКА ФАРМАЦЕВТИЧНА КОМПАНІЯ» має податковий борг з податку на додану вартість у розмірі 82 501,00 грн, який виник внаслідок самостійно поданих до контролюючого органу податкових декларацій з податку на додану вартість № від 19.03.2025 на суму 45 439 грн з терміном сплати 31.03.2025, № від 21.04.2025 на суму 49 818 грн з терміном сплати 30.04.2025 та уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з самостійно виявленими помилками № від 01.02.2025 на суму 37 062 грн. З урахуванням сплати в сумі 49 818грн сума заборгованості складає 82 501,00 грн.

З метою погашення податкового боргу контролюючим органом було сформовано податкову вимогу форми «Ю» №0-0801 від 08.04.2025, яка 11.04.2025 засобами поштового зв`язку була направлена на адресу відповідача.

У зв`язку з несплатою відповідачем податкової заборгованості у добровільному порядку ГУ ДПС у Запорізькій області звернулося до суду із заявою в порядку, передбаченому статтею 283 КАС України, про стягнення коштів за податковим боргом.

При вирішенні даного спору по суті суд виходить з наступного.

Статтею 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За приписами статті 31 Податкового кодексу України, строком сплати податку та збору визначається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку і сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

У силу пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені Податковим кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно пункту 38.1 статті 38 Податкового кодексу України, виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 56.11 статті 56 Податкового кодексу України, що не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Також, згідно з пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідачем самостійно були визначені податкові зобов`язання у податковій декларації, проте самостійно визначені податкові зобов`язання відповідачем сплачені не були та набули статусу податкового боргу, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду з даною заявою.

Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий борг - податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з приписами ст.59 Податкового кодексу України відповідачу 01.04.2025 засобами поштового зв`язку направлена податкова вимога форми Ю №2685-1302-0801 від 28.03.2025.

По суті предмету позову суд зазначає, що згідно п.2 розділу VI Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість затвердженого наказом Міністерства фінансів України №21 від 28.01.2016 встановлено, що у графі 4 відображаються відповідні показники декларації звітного періоду, що виправляється. У разі якщо до декларації за цей звітний період раніше вносилися зміни, у графі 4 відображаються відповідні показники графи 5 останнього уточнюючого розрахунку, який подавався до декларації звітного (податкового) періоду, що виправляється.

При подачі уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість, у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за лютий 2025 року, в графі 4 була допущена помилка та відображені данні які не відповідають дійсності а саме:

Податкова декларація з ПДВ за лютий 2025: колонка А- 3 372 493,00 грн; колонка Б- 236 074,00 грн.

Уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за лютий 2025 року: колонка А- 4 049 372,00 грн; колонка Б- 283 456,00 грн.

Ця помилка спричинила збільшення податкових зобов`язань з податку на додану вартість за лютий 2025 року, що не відповідає дійсності та не має відображення в первинних документах на основі яких ведеться облік ПДВ згідно Податкового кодексу України.

Згідно п. 50.1. ст.50 Податкового кодексу України платник податків має право на внесення змін до податкової звітності, а саме: у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Позивачем помилка у поданій декларації була виправлена 14.05.2025 року, що підтверджується: поданою уточнюючою декларацією по ПДВ за 2025 рік, квитанцією №2 від 14.05.2025 про подачу уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість та витягом з інформаційно-комунікаційної системи ДПС щодо стану розрахунків платника з бюджетом та сплати єдиного внеску станом на 16.05.2025, у зв`язку з виправленням підстави для стягнення у податкового органу відсутні.

З огляду на викладене, у задоволенні заяви слід відмовити.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому, в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для відмови у задоволенні заяви.

Відповідно до приписів ч.2 ст.139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Керуючись ст.ст. 9, 78, 243, 245, 283 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, ) до ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЗАПОРІЗЬКА ФАРМАЦЕВТИЧНА КОМПАНІЯ» (пр. Соборний , буд.4-б, м. Запоріжжя, 69118, )- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення виготовлено в повному обсязі 16.05.2025.

Суддя О.В. Конишева