Справа № 128/1556/25
Суддя: Шевчук Л. П.
Дата ухвалення: 2025-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 128/1556/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2025 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Шевчук Л.П.,

при секретарі судового засідання Кулішко О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Патрульної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Управління патрульної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕНА №4584519 від 26.04.2025 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за вчинення якого на позивача було накладено штраф у розмірі 340 грн.

Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною з огляду на таке.

Відповідно до оскаржуваної постанови 26.04.2025 о 06-20 год. в м. Вінниці по вул. Соборній, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Citroen Grand C4 Picasso», д.н.з. НОМЕР_1 , порушив вимоги дорожнього знаку 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено» та здійснив подальший рух в зоні дії знаку, чим порушив п. 8.4 ПДР Порушення вимог заборонних знаків.

Однак, позивач зазначає, що 26.04.2025 о 06-20 год., керуючи власним автомобілем в м. Вінниці з боку вул. Магістратська він рухався по вул. Театральна, а потім здійснив поворот праворуч на вул. Соборна в бік вул. Пирогова. На перехресті вулиць Хлібна та Соборна його зупинив патрульний поліцейський Бондарчук М.Р., який звинуватив його у порушенні вимог дорожнього знаку 3.2. Під час спілкування з поліцейським він повідомив, що виїхав на вул. Соборну в м. Вінниці з вул. Театральна, оскільки це не заборонено дорожніми знаками. Проте, поліцейський наголосив, що виїзд на вул. Соборна заборонений. Після цього він засумнівався, що можливо було встановлено нові дорожні знаки, які він не помітив, оскільки вранці йшов дощ та лобове скло було мокре. Після приїзду додому він переглянув запис з відеореєстратора зі свого автомобіля та з`ясував, що дорожні знаки не змінилися і виїзд з поворотом праворуч в бік вул. Пирогова з вул. Театральна не заборонено дорожніми знаками. Окрім того, працівником поліції не було надано доказів порушення ним ПДР. На вул. Соборна в м. Вінниці є достатня кількість камер відеонагляду для фіксації порушень ПДР.

Таким чином, він не погоджується із вказаним рішенням поліцейського про притягнення його до адміністративної відповідальності, вважає себе не винуватим, а постанову необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку із відсутністю факту порушення ПДР.

На підставі вище викладеного просить скасувати постанову серія ЕНА №4584519 від 26.04.2025 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Представником відповідача Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції подано відзив на позовну заяву (а.с. 19-24), в якому викладено наступну позицію.

Під час патрулювання 26.04.2025 інспектором БУПП у Вінницькій області Бондарчуком М.Р. було зупинено автомобіль, водій якого ОСОБА_1 під час руху по вул. Соборна в м. Вінниці не виконав вимогу дорожнього знаку 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено», чим порушив п. 8.4в0 ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Встановивши всі обставини справи, керуючись ст. 33 та ст. 284 КУпАП, інспектором було прийнято рішення про притягнення водія до адміністративної відповідальності та в подальшому винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №4584519 за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Під час розгляду справі інспектором не було порушено право позивача щодо користування правовою допомогою, йому було роз`яснено його права. Однак, позивач не скористався таким право стверджуючи, що його адвокат зайнятий. Інспектором під час розгляду справи було з`ясовано всі моменти, заслухано пояснення позивача, а також досліджено докази та продемонстровано позивачу з роз`ясненням йому порушень ПДР. Враховуючи вказане, інспектор не вбачав підстав для перенесення розгляду справи. Отже, інспектором правомірно було прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Посилаючись на норми Конституції України, Закону України «Про Національну поліцію», Закону України «Про дорожній рух, Правила дорожнього руху, КУпАП, просить в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 01.05.2025 позов ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі; розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 11).

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, розгляд справи просив провести без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч.ч. 1, 9 статті 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до вказаних норм закону, у зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відсутністю підстав для відкладення розгляду справи, відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні.

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою серії ЕНА №4584519, складеною поліцейським 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області рядовим поліції Бондарчуком М.Р. 26.04.2025, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП із застосуванням до нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень (а.с. 7).

Згідно даної постанови, 26.04.2025 о 06 год. 20 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Citroen Grand C4 Picasso», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Вінниці по вул. Соборна, 87, порушив вимоги дорожнього знаку 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено» та здійснив подальший рух в зоні дії знаку, чим порушив п. 8.4в) ПДР. Тобто, вчинив правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Дану постанову суд приймає до уваги, так як вона містить інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом.

Вказані правовідносини регулюються нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кодексом адміністративного судочинства, Законом України «Про Національну поліцію», Законом України «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху України.

Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про дорожній рух» цей закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Стаття 14 Закону зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.

Пунктом 1.1 ПДР визначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Згідно з п.1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно з законодавством.

Відповідно до п. 8.4в) ПДР дорожні знаки поділяються на групи, зокрема, заборонні знаки, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Дорожнім знаком 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено» визначено, що знак забороняє рух усіх механічних транспортних засобів. Дія знаку поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт. Дія знаку не поширюється: на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами; на водіїв з інвалідністю, що керують мотоколяскою або автомобілем, позначеними розпізнавальним знаком «Водій з інвалідністю», на водіїв, які перевозять пасажирів з інвалідністю, за умови наявності документів, що підтверджують інвалідність пасажира (крім пасажирів з явними ознаками інвалідності); на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні. У таких випадках транспортні засоби повинні в`їжджати до позначеної зони і виїжджати з неї на найближчому перехресті до місця призначення. Зона дії знака від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, до кінця населеного пункту. Дія знака не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність, у тому числі, за порушення вимог дорожніх знаків.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч.1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 КАС України, у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підтвердження вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КпАП України, представВважає, що оскаржувана постанова є незаконною з огляду на таке. ником відповідача разом з відзивом на позов не надано жодного доказу.

Натомість позивачем на підтвердження власної позиції суду надано відеозапис із відеореєстратора, переглянувши який судом встановлено, що відео розпочинається о 06-19-35 год. 26.04.2025; автомобіль рухається в м. Вінниці по вул. Театральна в бік вул. Соборна; при наближенні до перехрестя вул. Театральна/Соборна, вгорі над проїжджою частиною дороги (посередині) чітко видно розташування дорожніх знаків 2.1 «Дати дорогу» та 4.2 «Рух праворуч». Будь-які інші дорожні знаки відсутні. Надалі із даного відео вбачається, що автомобіль здійснив рух праворуч, тобто, виконав вимогу дорожнього знаку 4.2, виїхавши з вул. Театральна на вул. Соборна в бік вул. Пирогова. Рухаючись далі по вул. Соборній в м. Вінниці, даний трнаспортний засіб на перехресті вул. Соборна та вул. Хлібна, 26.04.2025 о 06 год. 20 хв. було зупинено працівником патрульної поліції, який пояснив водієві, що рух по вул. Соборній обмежений та з 06 год. рух механічних транспортних засобів по даній вулиці заборонено.

Тобто, як встановлено судом, позивач, рухаючись транспортним засобом по вул. Театральна в м. Вінниці та здійснивши виїзд на вул. Соборна в м. Вінниці, за відсутності заборонного дорожнього знаку, не був обмежений у праві виїзду на вул. Соборна у м. Вінниці саме в даному місці. При цьому, відповідачем не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів того, що вул. Театральна в м. Вінниці є прилеглою територією по відношенню до вул. Соборна в м. Вінниці, а отже, що зона дії дорожнього занку 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено» не переривається.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року по справі №743/1128/17, від 15 листопада 2018 року по справі № 524/5536/17, від 23 жовтня 2019 року по справі №357/10134/17.

При цьому, суд враховує, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Зазначена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17.

Згідно частини 1 і 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Отже, як вбачається зі змісту постанови серії ЕНА №4584519 від 26.04.2025, саме порушення водієм ОСОБА_1 вимог п. 8.4в Правил дорожнього руху України, слугувало підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Проте, суду не надано належних та допустимих доказів того, що водій ОСОБА_1 , допустив порушення п. 8.4в ПДР та за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про притягнення позивача до адміністративної відповідальності закриттю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень КАС України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем понесено судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 605,60 грн. (а.с. 1), а тому дані витрати у відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 7, 9, 251, 255, 283 КУпАП, ст.ст. 2, 5, 6, 9, 12, 14, 19, 20, 22, 32, 72, 77, 94, 122, 132, 139, 143, 192, 241-246, 268, 271, 286 КАС України, суд -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Патрульної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕНА №4584519 від 26.04.2025, винесену поліцейським 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області рядовим поліції Бондарчуком Максимом Романовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Сторони по справі:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканець АДРЕСА_1 ;

Відповідач Управління патрульної поліції у Вінницькій області, адреса: 21010, м. Вінниця, вул. Ботанічна, буд. 24.

Суддя Л.П. Шевчук