Справа № 160/661/25
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2025-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 травня 2025 рокуСправа №160/661/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,
09.01.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), у якій позивач просить:
- визнати незаконним та скасувати наказ командира в/ч НОМЕР_1 №107 від 20.07.2022 «Про результати службового розслідування по факту травмування солдата ОСОБА_1 », у зв`язку із неповнотою проведеного службового розслідування;
- зобов`язати в/ч НОМЕР_1 призначити та провести повторне службове розслідування за фактом отримання ОСОБА_1 04.07.2022 травми, внаслідок виконання усного наказу сержанта в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_2 та старшого сержанта в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_3 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що не погоджується із висновками розслідування та оскаржуваним наказом, оскільки під час такого розслідування було порушено процедуру розслідування та вважає, що вказане розслідування проведене не в повному обсязі, а також, висновок про те що позивач отримав травму з власної необережності не відповідає дійсності та жодним доказом не підтверджено, а тому є всі підстави для проведення повторного службового розслідування за фактом отримання ОСОБА_1 травми - 04.07.2022.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.01.2025 визнано неповажними причини пропуску строку звернення до суду та клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку у справі №160/661/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії - залишено без задоволення.
Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії - залишено без руху.
Позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 (десяти) днів, з моменту отримання копії цієї ухвали, шляхом:
- надання заяви про поновлення строку з зазначенням інших поважних підстав пропуску строку на звернення до суду та надати докази наявності таких підстав.
06.02.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.03.2025 заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду у справі №160/661/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії задоволено; поновлено ОСОБА_1 строку на звернення до суду із цією позовною заявою; відкрито провадження у адміністративній справі; справу №160/661/25 призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
08.04.2025 представником відповідача надано до суду через автоматизовану систему «Електронний суд» відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування правової позиції зазначено, що в ході проведеного розслідування (копії матеріалів додаються) було відібрано пояснення у солдата ОСОБА_1 , які відрізняються від змісту пояснень наданих ОСОБА_1 до суду та від змісту опису обставин травми, зазначених у позовній заяві ОСОБА_1 . Зокрема у поясненнях під час розслідування він зазначав, що наказу на обкатку ніколи не дають та перед нещасним випадком наказу на обкатку техніки також не давали. Механік-водій БМП-1 ОСОБА_4 в своїх поясненнях зазначив, що ОСОБА_1 під час обкатки БМП-1 сидів на броні та не тримався, через що впав під час руху. На обкатку техніки напросився добровільно. Командир відділення взводу з ремонту бронетанкової техніки старший сержант ОСОБА_3 , командир взводу з ремонту бронетанкової техніки сержант ОСОБА_2 , заступник командира зведеного ремонтного підрозділу з озброєння ОСОБА_5 у своїх поясненнях під час розслідування зазначили, що наказу ОСОБА_1 на обкатку техніки після ремонту на давили та пояснили, що ОСОБА_1 самостійно прийняв рішення в порушення заходів безпеки перебувати на техніці під час руху. З актом проведення розслідування нещасного випадку за формою НВ-2 від 18.07.2022 № 2715 ОСОБА_1 ознайомлений, про що власноручно розписався. В зв`язку із вказаним представник відповідача не визнає заявлених позовних вимог, вважає адміністративний позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.
23.04.2025 представником позивача направлено до суду через автоматизовану систему «Електронний суд» відповідь на відзив, в якій підтримано позицію, викладену в позовній заяві, та зазначено, що відзив є законодавчо необґрунтованим та таким, що не спростовує доводів, викладених в позовній заяві, як підстави для задоволення позову.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 уклав контракт для проходження військової служби у Збройних Силах України, проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
Відповідно до акта проведення розслідування нещасного випадку, 04.07.2022 військовослужбовець служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_1 , майстер відділення обслуговування та регламенту ремонтного цеху (ГБТ) отримав травмування грудної клітини, внаслідок нещасного випадку (впав з БМП-1). Вказана подія сталась за межами населених пунктів Дніпропетровської області під час обкатки техніки, внаслідок недотримання мір безпеки ОСОБА_1 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №107 від 20.07.2022 «Про результати службового розслідування по факту травмування солдата ОСОБА_1 » встановлено, що відповідно до вимог наказу Міністра оборони України №332 від 27.10.2021 року «Про затвердження Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України» та на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 12.07.2022 року № 290 «Про призначення службового розслідування по факту травмування солдата ОСОБА_1 » комісія у складі: голова комісії заступник командира військової частини - головний інженер підполковник ОСОБА_6 ; члени комісії: начальник медичної служби-начальник медичного пункту капітан медичної служби ОСОБА_7 , інженер з охорони праці працівник Збройних Сил України ОСОБА_8 , секретер комісії начальник аптеки-фармацевт медичного пункту штаб - сержант ОСОБА_9 провели службове розслідування з метою уточнення причин та умов, що сприяли факту травми солдата ОСОБА_1 .
Випадок стався 04.07.2022 о 14 год 30 хв при обкатці техніки, за межами населених пунктів Дніпропетровської області солдат ОСОБА_1 впав з БМП-1. Самовільно без наказу командування вчинив дії, що не входять до обов`язків зазначеного військовослужбовця, поїхав зверху на даній техніці, не дотримуючись мір безпеки та під час падіння травмував грудну клітку.
Нещасний випадок не пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби.
Причина отримання травми - стала особиста необережність солдата ОСОБА_1 .
Втім, позивач не погоджується із висновком службового розслідування за фактом отримання ним 04.07.2022 травми.
На думку позивача, службове розслідування проведене з порушенням встановленої процедури. Вважає, що отримана травма та набуте з моменту мобілізації захворювання безпосередньо пов`язані із захистом Батьківщини.
З метою проведення повторного службового розслідування позивач звернувся до суду із цією позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам суд виходить з наступного.
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII).
Згідно з частинами 1 та 2 статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Частинами 2-4 статті 2 Закону №2232-XII передбачено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX), введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 №548-XIV (далі - Статут, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Статтею 9 Статуту встановлено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.
Відповідно до абз. 6 ст. 11 Статуту, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.
Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (статті 16 Статуту).
Командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу) за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості. Командир (начальник) відповідно до посади, яку він займає, повинен діяти самостійно і вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів (стаття 58 Статуту).
Відповідно до статті 59 Статуту командир (начальник) зобов`язаний, зокрема: знати стан справ у дорученій йому військовій частині, на кораблі (у підрозділі), ділові, морально-психологічні якості безпосередньо підпорядкованих військовослужбовців, бойову та іншу техніку, озброєння, що є в частині, на кораблі (у підрозділі), вміло керувати військовою частиною, кораблем (підрозділом) як у повсякденному житті, так і під час виконання бойових завдань; завжди мати точні відомості про особовий склад, озброєння, боєприпаси, бойову та іншу техніку, пальне, матеріальні засоби (кошти), що є у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) за штатом, списком і в наявності.
Статтями 26 та 27 Статуту передбачено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.
Відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", абз.10 п. 2 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 №337, та з метою врегулювання питань, пов`язаних із розслідуванням і веденням обліку нещасних випадків, що сталися з військовослужбовцями Збройних Сил України, наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332, затверджено Інструкцію про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України (далі - Інструкція №332).
За приписами п. 1 розділу 1Інструкції №332 ця Інструкція визначає процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту (у тому числі з відрядженими зі Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту), військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовці), отриманих ними професійних захворювань, їх загибелі або смерті зі встановленням зв`язку з виконанням обов`язків військової служби і аварій, що сталися у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, Державній спеціальній службі.
Пунктами 2, 3 розділу II Інструкції №332 визначено, що про кожний нещасний випадок потерпілий або військовослужбовець, який його виявив, чи інша особа повинен(на) негайно сповістити безпосереднього командира (начальника.
У разі настання нещасного випадку безпосередній командир (начальник) або керівник робіт зобов`язаний:
терміново організувати надання до медичної допомоги, а за можливості - невідкладної (екстреної) медичної допомоги потерпілому військовослужбовцю, забезпечити за потреби його доставку до закладу охорони здоров`я;
негайно повідомити про нещасний випадок командира військової частини; зберегти до прибуття комісії з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку місце події та устаткування, яке там знаходилось, у такому стані, у якому вони перебували на дату настання нещасного випадку (якщо це не загрожує життю чи здоров`ю інших військовослужбовців і не призведе до більш тяжких наслідків), а також вжити заходів щодо недопущення подібних нещасних випадків.
Разом з тим, слід зазначити, що відповідно до вимог п. 7 розділу II Інструкції №332 нещасні випадки зі смертельним наслідком або внаслідок яких військовослужбовцем отримані тяжкі травми, групові нещасні випадки та випадки зникнення або смерті військовослужбовців підлягають спеціальному розслідуванню та розслідуються з урахуванням вимог розділу III цієї Інструкції.
Пунктами 1-3 розділу III Інструкції №332 визначено, що спеціальному розслідуванню підлягають:
нещасні випадки з військовослужбовцями зі смертельним наслідком; нещасні випадки, унаслідок яких військовослужбовцем отримані тяжкі травми; групові нещасні випадки, що сталися одночасно з двома і більше військовослужбовцями, незалежно від тяжкості шкоди їх здоров`ю;
випадки зникнення військовослужбовців, за відсутності ознак ухилення від військової служби;
випадки смерті військовослужбовців.
Спеціальне розслідування зазначених випадків проводиться за наявності ознак того, що випадок стався під час виконання обов`язків військової служби.
Про груповий нещасний випадок, нещасний випадок зі смертельним наслідком, нещасний випадок, що спричинив тяжкі травми, випадок зникнення військовослужбовця або його смерті за наявності ознак того, що випадок стався під час виконання обов`язків військової служби командир військової частини зобов`язаний негайно доповісти через засоби зв`язку та протягом трьох годин надати письмове повідомлення за Формою НВ-1: безпосередньому командиру (начальнику) за підпорядкованістю; до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері за місцем, де стався нещасний випадок, зникнення або смерть; до Військової служби правопорядку у Збройних Силах України; до відповідного військового органу нагляду чи контролю у сфері, з якою пов`язаний нещасний випадок (органу нагляду за безпечним веденням робіт військовослужбовцями, пожежного нагляду, контролю безпеки військової служби, контролю безпеки дорожнього руху, санітарно-епідеміологічного нагляду тощо).
Повідомлення за формою НВ-1 надсилається також, коли смерть потерпілого військовослужбовця настала внаслідок раніше отриманої травми. Спеціальне розслідування такого випадку здійснюється згідно з цією Інструкцією з використанням матеріалів раніше проведеного розслідування.
Командир (начальник) органу військового управління вищого рівня, який отримав від командира підпорядкованої військової частини повідомлення, зобов`язаний призначити своїм наказом комісію для проведення спеціального розслідування.
До складу комісії зі спеціального розслідування включаються:
один із заступників командира (голова комісії) органу військового управління вищого рівня; начальники відповідних служб органу військового управління вищого рівня або їх заступники; начальники відповідних служб військової частини, у якій стався нещасний випадок; командир підрозділу (крім безпосереднього командира), де стався нещасний випадок; представник відповідного військового органу нагляду чи контролю у сфері, з якою пов`язаний нещасний випадок (органу нагляду за безпечним веденням робіт військовослужбовцями, пожежного нагляду, контролю безпеки військової служби, контролю безпеки дорожнього руху, санітарно-епідеміологічного нагляду тощо), за узгодженням з начальником цього органу; представник Військової служби правопорядку у Збройних Силах України за узгодженням з її керівником.
Проте, зважаючи на зазначене, в матеріалах службового розслідування відсутнє повідомлення за формою НВ-1.
Пункт 4 розділу III Інструкції №332 визначає, що спеціальне розслідування нещасних випадків проводиться протягом 15 робочих днів. За потреби зазначений строк може бути подовжений командиром (начальником), який призначив комісію зі спеціального розслідування, але не більш як на тридцять днів або на строк, необхідний для проведення медичних досліджень закладом охорони здоров`я, технічної та (або) судово-медичної експертиз (досліджень) та отримання їх висновків. За результатами спеціального розслідування комісія з урахуванням висновків експертиз та (або) досудового розслідування складає акт за формою НВ-2 та оформлює інші матеріали, передбачені цією Інструкцією.
Згідно з п.6 розділу III Інструкції №332 до матеріалів спеціального розслідування включаються:
1) копія наказу про утворення комісії зі спеціального розслідування;
2) акт розслідування за формою НВ-2, до якого додаються:
протокол огляду місця події (додаток 10):
ескіз місця події, що сталася (додаток 11). необхідні плани, схеми, фотознімки;
висновок експертизи (технічної, медичної тощо), якщо за рішенням комісії зі спеціального розслідування вона проводилася;
протоколи опитування (додаток 12) та пояснювальні записки (додаток 13) свідків та інших осіб, причетних до події;
копії документів про проходження потерпілими військовослужбовцями навчання, інструктажу і перевірки знань щодо заходів безпеки під час виконання обов`язків військової служби та копії документів про проходження військової служби;
медичний висновок про причини смерті або характер травми потерпілого військовослужбовця, а також про наявність в його організмі алкоголю, наркотичних чи токсичних або отруйних речовин;
копії актів перевірок (довідок за результатами перевірок) та приписів, що стосуються нещасного випадку, виданих командиру військової частини представниками вищого командування або представниками відповідних військових органів нагляду чи контролю (органу нагляду за безпечним веденням робіт військовослужбовцями, пожежного нагляду, контролю безпеки військової служби, контролю безпеки дорожнього руху, санітарно-епідеміологічного нагляду тощо) до настання нещасного випадку і під час його розслідування;
Проте, в порушення процедури розслідування нещасного випадку матеріали службового розслідування не містять ні фото місця події, ні схеми, ні витягів з технічної документації на БМП-1, які характеризують місце події та протоколу огляду місця події.
Також, матеріали службового розслідування не містять копії документів про проходження ОСОБА_1 навчання, інструктажу і перевірки знань щодо заходів безпеки під час виконання обов`язків військової служби саме з техніки безпеки під час переміщення на спеціальному транспорті.
Також, згідно з п. 7 III Інструкції №332 командир військової частини, де стався зазначений у пункті 1 цього розділу випадок, зобов`язаний після затвердження акта розслідування за формою НВ-2:
протягом двох робочих днів видати наказ, в якому зазначаються питання, визначені в пункті 18 розділу II цієї Інструкції;
протягом трьох робочих днів після видання наказу надіслати матеріали спеціального розслідування разом з копіями наказу командиру (начальнику), який призначив розслідування, до військового органу державного нагляду або контролю, до Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, до військових частин, представники яких брали участь у розслідуванні, а також до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері, де проводилось кримінальне провадження за фактом травмування, загибелі, зникнення або смерті військовослужбовця.
Однак, суд вважає за необхідне акцентувати увагу на наступному.
Зі змісту свідоцтва про хворобу №1232 видно, що з 04.07.2022 11.07.2022 проходив лікування у міській клінічній лікарні №4 м. Дніпро; з 11.07.2022 18.07.2022 проходив лікування у Кіровоградській обласній клінічній лікарні; з 18.07.2022 01.08.2022 проходив лікування у Кіровоградському клінічному госпіталі ветеранів війни; надано відпустку за станом здоров`я на 30 календарних днів, яка продовжувалась згідно з довідками ВЛК в/ч НОМЕР_2 №3730 від 29.08.2022 та в/ч НОМЕР_3 №2083 від 05.09.2022.
Відтак, суд вказує, що розлад здоров`я позивача внаслідок отриманої 04.07.2022 травми тривав більше ніж 60 днів. Тобто станом на дату прийняття командиром військової частини наказу від №290 «Про призначення службового розслідування» позивач перебував у лікарні.
Отже, отримана позивачем 04.07.2022 травма є тяжкою травмою. Вказане також окремо підтверджується довідкою ВЛК військової частини НОМЕР_4 від 02.05.2023.
Суд вказує, що в розумінні п. 7 розділу II та розділу III Інструкції №332 в даному випадку мало відбутися спеціальне розслідування нещасного випадку, про настання якого командир відповідача повинен був повідомити осіб та органи, визначені в п. 2 розділу III Інструкції №332, у визначений цим пунктом строк та спосіб.
Разом із тим, як видно з матеріалів службового розслідування, визначене пунктом 2 розділу III Інструкції №332 повідомлення командиром відповідача не було здійснене.
Слід зазначити, що в силу вимог пункту 3 розділу III Інструкції №332 наказ про призначення комісії для проведення спеціального розслідування зобов`язаний прийняти командир (начальник) органу військового управління вищого рівня, який отримав від командира підпорядкованої військової частини повідомлення, а не командир військової частини, з військовослужбовцем якої стався нещасний випадок із тяжкою травмою.
Відтак, слід констатувати, що в даному випадку призначення та проведення розслідування нещасного випадку, який стався з позивачем 04.07.2022, відбулось із порушенням вимог Інструкції №332, а тому наказ командира в/ч НОМЕР_1 №107 від 20.07.2022 «Про результати службового розслідування по факту травмування солдата ОСОБА_1 » є необґрунтованим та безпідставним, а тому підлягає скасуванню.
Враховуючи зазначене, в матеріалах службового розслідування відсутні докази стосовно того, що ОСОБА_1 отримав травму саме в результаті особистої необережності. Жодних доказів, які б підтверджували особисту необережність позивача при отриманні травми в матеріалах службового розслідування не містяться.
З огляду на необхідність обрання найбільш ефективного способу захисту порушеного права суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати наказ командира в/ч НОМЕР_1 №107 від 20.07.2022 «Про результати службового розслідування по факту травмування солдата ОСОБА_1 » та зобов`язати в/ч НОМЕР_1 призначити та провести повторне службове розслідування за фактом отримання ОСОБА_1 04.07.2022 травми, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Поряд з цим, при вирішенні справи суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення…Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди умотивовувати свої рішення. Але дану вимогу не слід розуміти як таку, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд робить висновок про задоволення позовної заяви.
Розподіл судових витрат у відповідності до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду цієї справи не здійснюється, оскільки позивач від сплати судового збору звільнений на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а докази понесення ним інших судових витрат у матеріалах справи відсутні.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 №107 від 20.07.2022 «Про результати службового розслідування по факту травмування солдата ОСОБА_1 ».
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 призначити та провести повторне службове розслідування за фактом отримання ОСОБА_1 04.07.2022 травми, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський