Справа № 640/20828/21
Суддя: Богатинський Богдан Вікторович
Дата ухвалення: 2025-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2025 року Справа № 640/20828/21 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Богатинського Б.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - відповідач), у якій позивач просить суд:

Визнати дії Головного управління ДПС у м. Києві щодо відмови позивачу в списанні заборгованості з єдиного соціального внеску в розмірі 21030,90 грн неправомірними (протиправними) та зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві здійснити списання заборгованості з єдиного соціального внеску в розмірі 21030,90 грн ОСОБА_1 відповідно до вимог законодавства.

Позивачем сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що з 01.01.2017 підприємницьку діяльність не проводив та доходу (прибутку) не отримував, що підтверджується поданою податковою звітністю. З огляду на протиправну відмови, якими позивачу відмовлено у списанні сум недоїмки, порушене право позивача на отримання обґрунтованого рішення за його вимогою має бути відновлено шляхом зобов`язання відповідача здійснити списання заборгованості з єдиного соціального внеску. Підставою для списання заборгованості зі сплати єдиного внеску позивача є факт відсутності отриманого фізичною особою-підприємцем на загальній системі оподаткування доходу у період з 01.01.2017, своєчасне звернення до контролюючого органу з відповідною заявою, припинення підприємницької діяльності, подання звітності з єдиного внеску. В позовній заяві позивач просив суд позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Відповідач позов не визнав, 15 вересня 2021 року надав відзив на адміністративний позов, у якому заперечує проти поданого позову та вважає його безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягають задоволенню, виходячи із наступного. В інтегрованій картці ФОП ОСОБА_1 за кодом платежу 71040000 (для ФОП, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність) (далі - ІКП) обліковуються нарахування єдиного внеску в автоматичному режимі за січень-грудень 2017 року, та щоквартальні нарахування за період з І кварталу 2018 року по І квартал 2019 року в розмірі мінімального страхового внеску за кожен місяць, на загальну суму 21030,90 грн, а саме: 09.02.2018 - за 2017 рік у сумі 8448,00 грн; 19.04.2018 - за І квартал 2018 року в сумі 2457,18 грн; 19.07.2018 - за II квартал 2018 року в сумі 2457,18 грн; 19.10.2018 - за III квартал 2018 року в сумі 2457,18 грн; 21.01.2019 - за IV квартал 2018 року в сумі 2457,18 грн; 19.04.2019 - за І квартал 2019 року в сумі 2754,18 гривні. Оскільки сплата єдиного внеску платником не здійснювалась, в ІКП утворилась недоїмка на суму 21030,90 грн, яка була частково погашена 29.05.2019. На момент надання відповіді в ІКП ОСОБА_1 обліковується недоїмка з єдиного внеску у сумі 19030,90 гривень. ОСОБА_1 подано Звіти з формою згідно з додатком 5 до Порядку № 435 за 2018, 2019 роки, які не пройшли всі контролі при завантаженні до Реєстру страхувальників та до Реєстру застрахованих осіб, та вважаються такими, що не подавалися. Станом на 30.04.2019, в інтегрованій картці платника ОСОБА_1 за кодом платежу 71040000 (для фізичних осіб-підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність) обліковувалась заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 21030,90 гривень. Засобами інформаційно-телекомунікаційної системи Головного управління ДПС у м. Києві в автоматичному режимі сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 08.05.2019 №Ф-8267-17 та направлено ОСОБА_1 . Відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

20 вересня 2021 року позивачем подано до суду відповідь на відзив. Позивач повідомив, що у відзиві відповідач не спростував твердження та аргументи стосовно суті позовних вимог. Позивачем подана відповідна звітність до податкового органу, відповідальна особа їх перевірила на наявність всіх обов`язкових реквізитів, будь-яких зауважень з боку відповідальної особи, яка їх приймала не було. Позивач був знятий з реєстрації як ФОП та з обліку як платника єдиного внеску. Списанню суми недоїмки повинно передувати проведення камеральної перевірки та прийняття рішення податковим органом про списання таких сум, отже, дії відповідача щодо відмови списання сум недоїмки є дискреційними повноваженнями податкового органу. Позивач просив задовольнити позов у повному обсязі.

За результатами автоматизованого розподілу адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України, справа № 640/20828/21 передана на розгляд та вирішення Запорізькому окружному адміністративному суду.

Справа № 640/20828/21 надійшла до Запорізького окружного адміністративного суду 11 березня 2025 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 березня 2025 року справу передано на розгляд судді Запорізького окружного адміністративного суду Богатинського Б.В.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року прийнято до провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії. Призначено розгляд справи спочатку, за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

На підставі матеріалів справи, судом встановлено наступні обставини.

Згідно інформаційної системи Головного управління ДПС у м. Києві Сухомлинов П.Г. (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебував на обліку в органах ДПС, як ФОП з 12.12.2003 до 27.05.2019 (дата проведення державної реєстрації припинення), та з 01.01.2012 до 27.05.2019 знаходився на загальній системі оподаткування.

Засобами інформаційно-телекомунікаційної системи Головного управління ДПС у м.Києві в автоматичному режимі сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 08.05.2019 № Ф-8267-17.

24.09.2020 позивач звернувся до відповідача з заявою, у якій просив керуючись змінами, внесеними Законом України від 13.05.2020 року №592 «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників» (далі - Закон №592), а саме пункту 9-15 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», списати несплачені станом на день набрання чинності Законом №592 суми недоїмки, а також штрафні санкції та пені, нараховані на ці суми недоїмки в період з 01.01.2017 до дня набрання чинності Законом №592. За вказаний період підприємницька діяльність не велася та не отримано дохід (прибуток) від діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону про свідчить подана звітність за період з 2017 по 2020 роки.

На звернення позивача, відповідач листом від 10.11.2020 повідомив, що згідно з положеннями п. 9-15 розд. VIII Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», зі змінами та доповненнями, списання заборгованості зі сплати єдиного внеску здійснюватиметься за період з 01 січня 2017 року до 03 червня 2020 року, а 90-дений строк, визначений цим пунктом для подання заяв про списання такої заборгованості та про припинення підприємницької діяльності або незалежної професійної діяльності для такого списання, відраховується починаючи з 03 червня 2020 року. Оскільки, 90-дений строк для подання заяв про припинення підприємницької діяльності або незалежної професійної діяльності для такого списання спливає 31 серпня 2020 року, заява від 24.09.2020 не підлягає розгляду. ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у м. Києві (ДПІ у Деснянському районі) з 12.12.2003, та при цьому з 27.05.2019 відповідно до відомостей, отриманих від державного реєстратора, перебуває в процесі припинення. У Головного управління ДПС у м. Києві, станом на 22.10.2020, відсутні підстави для проведення списання заборгованості ОСОБА_1 з єдиного соціального внеску.

11.12.2020 позивач звернувся до відповідача з заявою про списання нарахованого боргу зі сплати єдиного внеску, та повторно з заявами від 17.03.2021 та 19.05.2021.

15 червня 2021 року позивачем подана скарга.

Головне управління ДПС у м. Києві розглянуло скаргу ОСОБА_1 від 15.06.2021 надіслану листом ДПС України від 02.07.2021 № 5216/С/99-00-04-03-01-09 (вх. від 02.07.2021 № 6674/8) та повідомило наступне. Згідно з даними інформаційно-телекомунікаційної системи Головного управління ДІС у м. Києві ОСОБА_1 перебував на обліку в Головному управлінні ДПС у м. Києві (ДПІ в Деснянському районі), як ФОП з 12.12.2003 до 27.05.2019 (дата проведення державної реєстрації припинення). Водночас, станом на 24.09.2020, звітність з єдиного внеску за 2017-2019 роки подано з помилками та, відповідно до положень Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 № 435, вона вважається такою, що не подавалась.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у списанні заборгованості з єдиного соціального внеску в розмірі 21030,90 грн, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Податкового кодексу України (далі - ПК України) в частині відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, та нормами Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI) в частині правових та організаційних засад забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умов та порядку його нарахування і сплати та повноважень органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Так, відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно із статтею 2 Закону № 2464-VI дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця така фізична особа користується правами, виконує обов`язки та несе відповідальність, що передбачені для платника єдиного внеску, в частині діяльності, яка здійснювалася нею як фізичною особою - підприємцем (частина четверта статті 6 Закону №2464-VI).

З 03.06.2020 Розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI було доповнено пунктом 9-15 згідно із Законом № 592-IX від 13.05.2020, яким, із урахуванням змінам, внесених згідно із Законом № 786-IX від 14.07.2020, в редакції Закону № 1072-IX від 04.12.2020, визначено наступне:

«9-15. Підлягають списанню за заявою платника та у порядку, визначеному цим Законом, несплачені станом на 1 грудня 2020 року з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом, суми недоїмки, нараховані платникам єдиного внеску, зазначеним у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року, а також штрафи та пеня, нараховані на ці суми недоїмки включно до дати подання заяви про списання недоїмки, у разі якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) від їх діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб, та за умови подання до 1 березня 2021 року:

а) особами, які станом на дату подання заяви про списання недоїмки є платниками, або у період з 1 січня 2017 року до дати подання заяви вважалися платниками, зазначеними у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), - державному реєстратору за місцем знаходження реєстраційної справи фізичної особи - підприємця заяви про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності та до податкового органу - звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року. Такі документи подаються платником (особою) виключно у випадку, якщо вони не були подані раніше;

б) особами, які станом на дату подання заяви про списання недоїмки є платниками, або у період з 1 січня 2017 року до дати подання заяви вважалися платниками, зазначеними у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, - до податкового органу за основним місцем обліку заяви про зняття з обліку як платника єдиного внеску та звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року. Такі документи подаються платником (особою) виключно у випадку, якщо вони не були подані раніше.

Після отримання у встановленому законом порядку відповідних відомостей від державного реєстратора або заяви про зняття з обліку як платника єдиного внеску та за умови подання платником єдиного внеску (особою) зазначених документів (якщо відповідні документи не були подані раніше) податковий орган протягом 15 робочих днів проводить камеральну перевірку, за результатами якої приймає рішення про списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені або вмотивоване рішення про відмову списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені.

Податковим органом може бути прийнято рішення про відмову списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені, за умови якщо за результатами перевірки буде встановлено, що:

- платник податків отримав дохід (прибуток) від здійснення підприємницької та/або незалежної професійної діяльності протягом періоду з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року;

- суми недоїмки, а також штрафи та пеня, нараховані на суми недоїмки, були в повному обсязі самостійно сплачені платником (особою) або стягнуті у порядку, передбаченому цим Законом.

У разі якщо суми недоїмки, а також штрафи та пеня, нараховані на суми недоїмки, були частково самостійно сплачені платником (особою) та/або стягнуті у порядку, передбаченому цим Законом, податковий орган приймає рішення про списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені у частині, що залишилася несплаченою.

Штрафні санкції до платника єдиного внеску, передбачені пунктом 7 частини одинадцятої статті 25 цього Закону, за наведених умов не застосовуються.

Вимога про сплату суми недоїмки, штрафних санкцій і пені вважається відкликаною у день прийняття податковим органом рішення про списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені.

Нараховані та сплачені або стягнуті за зазначений період суми недоїмки, штрафних санкцій і пені відповідно до цього Закону не підлягають поверненню.

Податковий орган протягом п`яти робочих днів з дня прийняття рішення про списання недоїмки з єдиного внеску, а також штрафів та пені, нарахованих на ці суми, надає територіальним підрозділам державної виконавчої служби інформацію про такі списані суми недоїмки з єдиного внеску в розрізі платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

З дня винесення податковим органом рішення про списання недоїмки з єдиного внеску, а також штрафів та пені, нарахованих на ці суми недоїмки, на підставі наданої податковим органом інформації підлягають закінченню відкриті державною виконавчою службою виконавчі провадження та припиняються заходи примусового виконання рішень щодо стягнення таких сум з платників єдиного внеску, яким здійснюється списання сум недоїмки, а також штрафів та пені, нарахованих на ці суми недоїмки, відповідно до цього пункту в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Суд звертає увагу, що на час надання позивачу відповіді від 10.11.2020, дійсно були чинні норми пункту 9-15, які передбачали подання заяви протягом 90 календарних днів з 03 червня 2020 року.

Разом з тим, суд враховує, що позивач звертався з заявами неодноразово та вже під час дії нової редакції вказаного пункту, зі змінами внесеними Законом № 1072-IX від 04.12.2020, яка передбачала строк подання відповідної заяви до 01 березня 2021 року.

На підставі встановлених обставин, судом встановлено, що позивачем, у строки встановлені зазначеним п.9-15, подано до відповідача заяву про списання боргу, заяву про зняття з обліку як платника єдиного внеску та звітність з єдиного внеску, згідно з якою відсутній дохід у період з 01 січня 2017 року.

При цьому, суд зазначає, що п.9-15 встановлено вичерпний перелік підстав для відмови у списанні суми недоїмки, зокрема, якщо:

- платник податків отримав дохід (прибуток) від здійснення підприємницької та/або незалежної професійної діяльності протягом періоду з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року;

- якщо суми недоїмки, а також штрафи та пеня, нараховані на суми недоїмки, були в повному обсязі самостійно сплачені платником (особою) або стягнуті у порядку, передбаченому цим Законом.

Разом з тим, відповідач відмовив у списанні суми недоїмки з підстав подання звітності з помилками, тому вона вважається такою, що не подавалась.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач з 01.01.2012 по 27.05.2019 перебував на загальній системі оподаткування (вказана обставина не заперечується відповідачем).

27.05.2019 реєстрація позивача як фізичної особи-підприємця була припинена.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до поданих податкових декларацій про майновий стан і доходи та звітів про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за період 2017-2019, встановлено, що жодного доходу (прибутку) від зайняття підприємницької діяльності позивач не отримував.

Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами як отримання позивачем будь-якого доходу (прибутку) від зайняття підприємницької діяльності за спірний період, так і перебування його на спрощеній системі оподаткування.

При цьому, відповідачем ні в листі від 09.07.2021, ні під час розгляду справи не наведено, які саме недоліки у податковій звітності перешкоджали її прийняттю, а також розгляду питання про проведення списання заборгованості з єдиного соціального внеску.

Як повідомив позивач, подана ним звітність була прийнята відповідальною особою контролюючого органу, будь-яких зауважень про помилки у деклараціях позивачу не надавалось.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази проведення відповідачем камеральної перевірки. Зазначені відомості залишені відповідачем поза увагою.

Відповідачем не надано доказів в обґрунтування наявності підстав для не розгляду заяви позивача про списання недоїмки, штрафів та пені, нарахованих позивачу по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та проведення відповідної камеральної перевірки.

При цьому, суд зазначає, що під бездіяльністю розуміється пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи чи інтереси фізичних або юридичних осіб, в тому числі не прийняття рішення у випадках, коли таке рішення повинно бути прийнято відповідно до вимог закону. Сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити.

Судом встановлено, що відповідач за результатами розгляду заяви позивача не прийняв рішення, передбаченого абзацом четвертим пункту 9-15розділу VІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464-VІ, та відповідно допустив протиправну бездіяльність.

В той же час, суд звертає увагу на те, що задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити списання заборгованості з єдиного соціального внеску в розмірі 21030,90 грн ОСОБА_1 , буде свідчити про зобов`язання державного органу вчинити дії без дотримання встановленої законом процедури, зокрема проведення перевірки перед списанням суми недоїмки. При цьому, суд не є уповноваженим органом, який може здійснити перевірку наявності чи відсутності у позивача заборгованості зі сплати податків та зборів.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Системний аналіз положень статті 2 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) кореспондує з приписами статті 6 Конституції України, якою закріплений принцип розподілу державної влади, дає можливість дійти висновку, що суд не може перебирати на себе функцій суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта.

Зі змісту рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R/80/2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд зазначає, що з приписів норм діючого права є неприпустимим підміна судом суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта. Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною другою статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за відповідними критеріями.

На цій підставі суд перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ст.2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Покладення на відповідача обов`язку здійснити списання заборгованості з єдиного соціального внеску в розмірі 21030,90 грн ОСОБА_1 є по суті втручанням у дискреційні повноваження контролюючого органу, оскільки саме на цей орган покладено обов`язок проведення перевірки, за результатом якої приймається рішення про списання суми недоїмки.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, враховуючи вимоги ст.9 КАС України, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у м. Києві щодо не розгляду по суті заяв позивача про списання заборгованості з єдиного соціального внеску в розмірі 21030,90 та зобов`язання Головного управління ДПС у м. Києві розглянути по суті заяви позивача, із прийняттям відповідного рішення із урахуванням вимог пункту 9-15 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та висновків суду у цій справі.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з того, що відповідно до частин 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору в розмірі 681,00 грн підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 139, 241-246, 255, 262 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у м. Києві щодо не розгляду по суті заяв ОСОБА_1 про списання заборгованості з єдиного соціального внеску в розмірі 21030,90 грн відповідно до пункту 9-15 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві розглянути по суті заяви ОСОБА_1 про списання заборгованості з єдиного соціального внеску в розмірі 21030,90 грн, із прийняттям відповідного рішення із урахуванням вимог пункту 9-15 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та висновків суду у цій справі.

В задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 681,00 грн (шістсот вісімдесят одну гривню 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядок та строки, передбачені ст.ст. 295, 297 КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ),

Відповідач - Головне управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116; код ЄДРПОУ ВП 44116011).

Повне судове рішення складено 16.05.2025.

Суддя Б.В. Богатинський