Справа № 520/32498/24
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2025-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 р. Справа № 520/32498/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Катунова В.В.

суддів: Подобайло З.Г. , Чалого І.С.

за участю секретаря судового засідання Кривенка Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2025 (суддя Спірідонов М.О., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 17.02.25) по справі № 520/32498/24

за позовом Керуючого припиненням ДП «Харківський науково-дослідний інститут комплексної автоматизації» ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Керуючий припиненням Державного підприємства "Харківський науково-дослідний інститут комплексної автоматизації" Стапаненко Артем Олексійович, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд:

-визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №6 від 24.07.2024 року щодо порушення, п. 69.14. ст. 69 п. 287.1, п. 287.4 ст. 287 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI із змінами, перевіркою встановлено заниження плати за землю у сумі 2 606 794,32 грн. та штраф 651 698,58 грн., загалом: 3 258 492,90 грн..

-визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №6 від 24.07.2024 року щодо порушення п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України штраф за платежем земельний податок в розмірі 340 грн.

-визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №6 від 24.07.2024 року щодо порушення, п. 1 Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2011 року №138, внаслідок чого підприємством не сплачено частину чистого прибутку (доходу) за 2018 рік у сумі 387 324 грн. та штраф 96 831 грн., загалом: 484 155 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2025 адміністративний позов задоволено.

Відповідач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2025 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що висновки зроблені під час перевірки є обґрунтованими та законними, а тому відсутні підстави для визнання протиправними та скасування оскаржуваних податкових повідомлень -рішень.

В судовому засіданні представник відповідача (Гревцева Н. В.) підтримала доводи апеляційної скарги. Представник позивача (Кутовой Г. І.) заперечив проти доводів апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників судового засідання, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі наказу Головного управління ДПС у Харківській області від 15.05.2024 № 2013-п «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ДП «Харківський науково-дослідний інститут комплексної автоматизації» ()» проведено документальну позапланову виїзну перевірку ДП «Харківський науково-дослідний інститут комплексної автоматизації» () з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.01.2018 по 20.05.2024, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2011 по 20.05.2024 року.

За результатами перевірки складено акт від 10.06.2024 № 26065/20-40-07-06- 05/14072049 яким встановлено порушення позивачем:

-порушення, п. 69.14. ст. 69 п. 287.1, п. 287.4 ст. 287 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI із змінами, перевіркою встановлено заниження плати за землю у сумі 2 606 794,32 грн. та штраф 651 698,58 грн., загалом: 3 258 492,90 грн;

- порушення, п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України штраф за платежем земельний податок в розмірі 340 грн.

-порушення, п. 1 Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2011 року №138, внаслідок чого підприємством не сплачено частину чистого прибутку (доходу) за 2018 рік у сумі 387 324 грн. та штраф 96 831 грн., загалом: 484 155 грн.

На підставі вище встановлених порушень винесено податкові повідомлення-рішення:

- № 6 від 24.07.2024 , форми «Р» код платежу 18010500, сума грошового податкового зобов`язання з плати за землю на загальну суму 2 606 794,32 грн., сума ШС 651 698,58 грн., загальна сума грошового зобов`язання 3 258 492,90 грн.;

- № 6 від 24.07.2024 , форми «ПС» код платежу 18010500, сума штрафної санкції за ненадання податкової декларації з плати за землю за 2024 рік 340,00 грн.

-№6 від 24.07.2024 форми «Р» код платежу 21010100, сума збільшення грошового зобов`язання 387324 грн, за штрафними (фінансовими санкціями (штрафами) 96831 грн.

Не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржив їх до суду першої інстанції.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Так, Актом перевірки від 10.06.2024 № 26065/20-40-07-06- 05/14072049 встановлено, що згідно Державного акту на право постійного користування землею від 22 травня 2000 року. Площа земельної ділянки 0,9062 Га. Серія та номер документу І-ХР № 004940. Державний акт на право постійного користування землею видано Державному підприємству «Харківський науково-дослідний інститут комплексної автоматизації» (код за ) виконкомом Харківської міської Ради народних депутатів Харківської області. Землю надано у постійне користування для експлуатації та обслуговування адміністративних, виробничих та допоміжних будівель і споруд.

Місцезнаходження земельної ділянки: м. Харків, пров. Кузнечний буд. 2 та 4/6. Кадастровий номер земельної ділянки: :01:016:0043, :01:016:0042.

Перевіркою встановлено, що Державним підприємством «Харківський науково дослідний інститут комплексної автоматизації» (код за ) була подана податкова декларація земельного податку за 2023 рік, проте в колонці 23 "Річна сума земельного податку (до сплати) (к. 17 к. 22)" Розрахунку суми земельного податку, підприємство не задекларувало нараховані суми податків.

Таким чином, нарахування в особистих облікових картках по платежу 18010500 відсутні.

Податкова декларація земельного податку за 2024 рік до податкового органу не подана.

Відповідно до Договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації Єдиний майновий комплекс державного підприємства «Харківського науково-дослідного інституту комплексної автоматизації» від 07.12.2021 року, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області (), яке діє відповідно до наказів Фонду державного майна України від 12.05.2021 « 774 «Про виділ Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області», від 13.05.2021 року №783 «Про утворення юридичної особи», в особі начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який діє на підставі Положення про Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 13.05.2021, № 798, наказу Фонду державного майна України від 13.05.2021 № 153-р «Про призначення ОСОБА_2 » (далі Продавець), з однієї сторони, та Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕВЕЛОП ГРУП» (), запис про державну реєстрацію якого внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 24.02.2017 №0072356, в особі директора Степаненко Артема Олексійовича, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 (паспорт НОМЕР_3 , виданий 09 березня 2002 року Валківським РВ УМВС України в Харківській області, та діє на підставі Рішення єдиного учасника від 08 листопада 2021 року (далі Покупець), з другої сторони, за результатами електронного аукціону, оформленого протоколом про результати електронного аукціону №UA-PS-2021-10-29-000024-1 від 25.11.2021 та на підставі наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області від 01.12.2021 № 01725 «Про прийняття рішення про приватизацію об`єкта малої приватизації шляхом викупу»:

1.1. Земельна ділянка, на якій розташований Об`єкт приватизації, не є предметом купівлі-продажу за цим Договором, тому питання землекористування Покупець вирішує самостійно в установленому чинним законодавством порядку, після переходу до Покупця права власності на Об`єкт приватизації.

4.1. Покупець, який придбав Об`єкт приватизації як єдиний майновий комплекс, є правонаступником його майнових прав (крім права постійного користування земельною ділянкою) і обов`язків, відповідно до умов цього Договору та законодавства України.

Відповідно ст. 141 «Підстави припинення права користування земельною ділянкою» (Земельний кодекс, ВР України, від 25.10.2001, №2768-ІІІ), підставою припинення набуття права користування земельною ділянкою є: - набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

Відповідно ст. 120 п.13 (Земельний кодекс, ВР України, від 25.10.2001, №2768-ІІІ).

У п.п. 14.1.72 п. 14.1 ст. 14 Кодексу закріплено, що земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди (п.п. 14.1.73. п. 14.1 ст. 14 Кодексу).

Відповідно до п.п. 14.1.74. п.14.1. ст. 14 Кодексу земельна ділянка - частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, цільовим (господарським) призначенням та з визначеними щодо неї правами.

Згідно статті 270 Кодексу, об`єктами оподаткування земельним податком є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

У разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду, єдиний майновий комплекс), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у постійному користуванні, особами, які не можуть набувати земельну ділянку на такому праві, вони набувають так земельну ділянку із земель державної або комунальної власності у власність, або оренду. Набувач права власності на такий об`єкт зобов`язаний протягом 30 днів з дня державної реєстрації права власності на такий об`єкт звернутися до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу йому у власність або оренду земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, що належить йому на праві власності, у порядку, передбаченому ст. 118,123 або 128 Земельний кодекс, ВР України, від 25.10.2001, №2768-ІІІ.

Покупець єдиного майнового комплексу державного підприємства «Харківський науково-дослідний інститут комплексної автоматизації» повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 8 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна».

Відповідно до вимог статті 20 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» у випадках, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції, покупець зобов`язаний отримати дозвіл Антимонопольного комітету України на безпосереднє або опосередковане придбання у власність активів у вигляді єдиного майнового комплексу (далі - дозвіл на концентрацію). Порядок подання та розгляду заяви про надання дозволу на концентрацію встановлюється законодавством про захист економічної конкуренції.

Покупець є правонаступником майнових прав (крім права постійного користування земельною ділянкою) і обов`язків державного підприємства «Харківський науково-дослідний інститут комплексної автоматизації» відповідно до законодавства України (ч. 1 ст. 28 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна»).

Орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування зобов`язаний не пізніше 30 днів з дня отримання поданого у встановленому порядку клопотання припинити право постійного користування земельною ділянкою, на якій розміщений відповідний об`єкт, та передати її у власність або оренду набувачу права власності на такий об`єкт.

Пропущення строку подання клопотання, зазначеного а абзаці першому цієї частини, не може бути підставою для відмови набувачу права власності на відповідний об`єкт у передачі йому у власність або оренду земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт.

Відповідно до п. 287.6. ст. 287 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755- VI із змінами, при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку.

Станом на кінець перевіряємого періоду заходи щодо переоформлення права постійного користування земельною ділянкою не здійснено.

Таким чином внаслідок порушення п. 69.14. ст. 69 , п. 287.1, п. 287.4 ст.287 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755- VI із змінами, перевіркою встановлено заниження плати за землю всього у сумі 2 044 544,83 грн за 2023 рік, а також 562 249,56 грн за січень-березень 2024 року.

Розрахунок земельного податку за січень - березень 2024 рік:

Ставка земельного податку за земельні ділянки, нормативно грошову оцінку яких не проведено становить 3% від добутку базової вартості одного квадратного метра земель м. Харкова, помноженої на коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф) та на зональний коефіцієнт, який характеризує містобудівну цінність території в межах населеного пункту (Км2), за квадратний метр бази оподаткування.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель 1,1; Вартість 1 м2 землі 8 274,46 грн., Кількість Га: 9060 га.

Таким чином, розмір земельного податку за земельну ділянку, яка перебуває у користуванні підприємства: Вартість 1 м2 землі * Кількість Га * 3% (більш детально в табл. на 34 ст. акту)

В ході перевірки встановлено, Державне підприємство «Харківський науково дослідний інститут комплексної автоматизації» (код за ) в порушення п.п.49.18.3 п.49.18 ст.49 Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI, зі змінами та доповненнями, не подано Податкову декларацію з сплати за землю за 2024 рік.

Також вище вказаним актом перевірки було встановлено, що за період з 01.01.2018 по 21.05.2024 Державне підприємство «Харківський науково-дослідний інститут комплексної автоматизації» задекларовано частину чистого прибутку (доходу), що відраховується до державного бюджету у загальній сумі 0 грн., у т.ч.: - 2018 0 грн.; - 2019 0 грн.; - 2020 0 грн. ( збиток від діяльності); - 2021 0 грн. ( збиток від діяльності); - 2022 розрахунок не надавався; - 2023 розрахунок не надавався;

З 27 квітня 2019 року у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 24 квітня 2019 року N 363 "Про внесення зміни до пункту 1 Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України" (далі - Постанова N 363) змінено порядок визначення частини чистого прибутку (доходу) та ставки відрахування, а саме: - згідно пункту 1 Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2011 року N 138 (далі - Порядок), внесено зміни, відповідно до яких за результатами фінансово господарської діяльності, починаючи з 1 січня 2019 року, частина чистого прибутку (доходу) визначається у розмірі 90 відсотків для підприємств, обсяг чистого прибутку яких фактично у відповідному звітному періоді становить більше 50 млн гривень, і 50 відсотків - для інших підприємств.

Згідно з п. 2 Порядку частина чистого прибутку (доходу) сплачується державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями до державного бюджету наростаючим підсумком щоквартальної фінансово-господарської діяльності за відповідний період у строк, встановлений для сплати податку на прибуток підприємств.

Відповідно до абзаців першого та сьомого ст. 1 Закону України від 07 лютого 2002 р. N 3065-III "Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, національних галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу", зі змінами й доповненнями, установлено, що Національна академія наук України є вищою державною науковою організацією України, яка організовує та здійснює фундаментальні й прикладні наукові дослідження, а також координує проведення фундаментальних досліджень у наукових установах та організаціях України.

У віданні Національної академії наук України й національних галузевих академій наук перебувають установи, організації, підприємства згідно з переліком, що затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням Національної академії наук України та національних галузевих академій наук.

Перелік об`єктів державної власності, що входять до майнового комплексу Національної академії наук, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1999 р. N 226, зі змінами й доповненнями.

Особливості відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями регулюється ст. 11 1 Закону України від 21 вересня 2006 р. N 185-V "Про управління об`єктами державної власності", зі змінами та доповненнями (далі - Закон N 185).

Частиною першою ст. 11 1 Закону N 185 визначено, що державні унітарні підприємства (крім, зокрема, державних комерційних підприємств та казенних підприємств, які відповідно до ст. 1 Закону України від 26 листопада 2015 року N 848- VIII "Про наукову і науково-технічну діяльність", зі змінами й доповненнями, належать до наукових установ), а їх об`єднання зобов`язані спрямувати частину чистого прибутку (доходу) до Державного бюджету України у розмірі не менше 30 відс. у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, а саме:

- 30 % - державним підприємствам, що є суб`єктами природних монополій, та державним підприємствам, плановий розрахунковий обсяг чистого прибутку яких перевищує 50 млн. грн.;

- 15 % - іншим державним унітарним підприємствам;

Однак за ст. 47 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України від 08 липня 2010 р. N 2456-VI, зі змінами та доповненнями (далі - БКУ), до 2023 року (включно) частина чистого прибутку, що відповідно до п. 17 частини другої ст. 29 БКУ та ст. 11 1 Закону N 185 підлягає спрямуванню до Державного бюджету України державними унітарними підприємствами, що перебувають у віданні Національної академії наук України, залишається в розпорядженні таких державних унітарних підприємств, які перебувають у віданні Національної академії наук України, і спрямовується ними виключно на проведення своєї ініціативної наукової та науково-технічної діяльності, фінансове забезпечення інновацій і розширення власної матеріально-технічної бази.

Згідно з п. 3 Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2011 р. N 138, частина чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету, визначається державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями відповідно до форми Розрахунку частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями, затвердженої наказом Державної податкової служби України від 16.05.2011 N 285 (далі - Розрахунок), і зазначається в Податковій декларації з податку на прибуток підприємств, затвердженій наказом Міністерства фінансів України від 20.10.2015 N 897, зі змінами й доповненнями (далі - Декларація).

Розрахунок частини чистого прибутку (доходу) разом із фінансовою звітністю, складеною відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку, подається державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями до органів державної податкової служби у строк, передбачений для подання Декларації.

Отже, державні унітарні підприємства, що перебувають у віданні Національної академії наук України, подають Розрахунок у терміни, передбачені для подання Декларації.

При цьому в графі 06 Розрахунку проставляється норматив відрахування в розмірі 0 відс. та надається пояснення в довільній формі про віднесення платника частини чистого прибутку (доходу) до наукової установи, на яку розповсюджується положення ст. 47 розд. VI "Прикінцеві та перехідні положення" БКУ.

Перевіркою встановлено наступне: Державне підприємство «Харківський науково-дослідний інститут комплексної автоматизації» є державним підприємством, яке засновано на державній власності, засновано на державній власності згідно з наказом Міністерства енергетики та електрифікації України №2 від 09.01.1992 та належить до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України (Уповноважений орган управління), утвореного відповідно до Указу Президента України від 09.12.2010 « 1085/2010 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади».

У відповідності до листа від 27.11.2018 №1/11-13149 «Про проведення державної атестації наукової установи», Міністерство освіти і науки України повідомило Державне підприємство «Харківський науково-дослідний інститут комплексної автоматизації»:

Відповідно до статті 11 Закону України «Про наукову і науково технічну діяльність постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2017 р. №540 затверджено Порядок проведення державної атестації наукових установ» (далі Порядок атестації установ). Порядком атестації установ визначено, що державна атестація наукових установ проводиться експертними групами та експертною комісією з проведення державної атестації наукових установ, положення про які та персональний склад яких затверджується МОН. Державна атестація наукових установ проводиться відповідно до методики оцінювання ефективності наукової, науково технічної та інноваційної діяльності наукових установ, яка розробляється з урахуванням міжнародного досвіду за участю центральних органів виконавчої влади, інших заінтересованих органів. Національної академії наук, національних галузевих академій наук, Національної ради України з питань розвитку науки і технологій та затверджується МОН.

Для проведення державної атестації наукова установа подає МОН заявку та інформаційні матеріали за формою що затверджується МОН.

Міністерством з рахуванням міжнародного досвіду та за участю представників центральних органів виконавчої влади, інших заінтересованих органів, Національної академії наук, національних галузевих академій наук, Наукового комітету Національної ради України з питань розвитку науки і технологій розроблено та затверджено наказом Міністерства освіту і науки України від 17.09.2018 року №1008 «Деякі питання державної атестації наукових установ (далі Наказ) Методику, а також положення про експертну комісію та експертні групи. Наказ було направлено до Міністерства юстиції України на державну реєстрацію як такий, що носить міжвідомчий характер.

Міністерством юстиції України повернуто Наказ на доопрацювання, висловивши зауваження щодо необхідності його погодження із заінтересованими центральними органами виконавчої влади. Національною академією наук України, національними галузевими академіями наук, Науковим комітетом Національної ради України з питань розвитку науки і технологій. Крім того , наказ направлений до Державної регуляторної служби як такий, що спрямований на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання.

Станом на 26 листопада 2018 року врегулювання питання щодо організаційного забезпечення проведення державної атестації наукових установ затримується через ускладненість вчасного формування необхідної нормативно правової бази, спричинену врахуванням зауважень заінтересованих суб`єктів.

Враховуючі вищевикладене Державне підприємство «Харківський науково дослідний інститут комплексної автоматизації» не включено до Переліку об`єктів державної власності, що входять до майнового комплексу Національної академії наук, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.02.1999 №226. Таким чином на Державне підприємство «Харківський науково-дослідний інститут комплексної автоматизації» () не може розповсюджуватися положення ст. 47 розд. VI «Прикінцеві та перехідні положення» БКУ, а саме:

- Державне підприємство «Харківський науково-дослідний інститут комплексної автоматизації» у період перевірки не надано документального підтвердження, шляхом надання витягу (довідки) з переліку об`єктів державної власності, що входять до майнового комплексу Національної академії наук, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1999 р. N 226, зі змінами й доповненнями.

- у відповідності до Статуту (державна реєстрація 25.11.2011 за номером 11017214) Національна академія наук України не є засновником Державне підприємство «Харківський науково-дослідний інститут комплексної автоматизації» ().

Таким чином, у графі 06 «Розрахунок частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями» за 2018 рік, Державне підприємство «Харківський науково дослідний інститут комплексної автоматизації» повинно було проставлять норматив відрахування у розмірі не 0 відсотків, а у розмірі 15 відсотків, так як обсяг чистого прибутку становить менш 50 млн грн.

Внаслідок вищевикладеного відповідачем було зроблено висновок, що Державним підприємством «Харківський науково дослідний інститут комплексної автоматизації» () занижено частину чистого прибутку, що підлягає сплаті до державного бюджету в графі 09 «Розрахунок частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями» за 2018 рік на загальну суму 387 324 грн.

Перевіряючи правомірність податкових повідомлень-рішень № 6 від 24.07.2024 року (земельний податок), № 6 від 24.07.2024 року (штраф за платежем земельний податок в розмірі 340 грн, з урахуванням підстав, з якими позивач просить їх скасувати, судова колегія виходить з наступного.

Пунктом 287.1 ст. 287 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755- VI із змінами та доповненнями зазначено: «Власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою».

Пунктом 287.4. ст. 287 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755- VI із змінами та доповненнями зазначено: Податкове зобов`язання з плати за землю, визначене у податковій декларації, у тому числі за ново відведені земельні ділянки, сплачується власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України від 25.10. 2001 року N 2768-III зі змінами та доповненнями використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Згідно з п. 269.1 ст. 269 Кодексу платниками податку (плати за землю) є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв), та землекористувачі.

У п.п. 14.1.72 п. 14.1 ст. 14 Кодексу закріплено, що земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди (п.п. 14.1.73. п. 14.1 ст. 14 Кодексу).

Відповідно до п.п. 14.1.74. п.14.1. ст. 14 Кодексу земельна ділянка - частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, цільовим (господарським) призначенням та з визначеними щодо неї правами.

Згідно статті 270 Кодексу, об`єктами оподаткування земельним податком є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Відповідно до з п.286.2. ст.286 Кодексу - платники плати за землю самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, а надалі такий витяг подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Відповідно до п.п. 271.1.2. п.271.1. ст. 271 Кодексу, базою оподаткування земельним податком є також площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Статтями 125, 126 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, яка оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Судовим розглядом встановлено та сторонами не заперечується, що відповідно до договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації Єдиний майновий комплекс державного підприємства «Харківського науково-дослідного інституту комплексної автоматизації» від 07.12.2021 року, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області (), яке діє відповідно до наказів Фонду державного майна України від 12.05.2021 « 774 «Про виділ Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області», від 13.05.2021 року №783 «Про утворення юридичної особи», в особі начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який діє на підставі Положення про Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 13.05.2021, № 798, наказу Фонду державного майна України від 13.05.2021 № 153-р «Про призначення ОСОБА_2 » (далі Продавець), з однієї сторони, та Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕВЕЛОП ГРУП» (), запис про державну реєстрацію якого внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 24.02.2017 №0072356, в особі директора Степаненко Артема Олексійовича, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 (паспорт НОМЕР_4 , виданий 09 березня 2002 року Валківським РВ УМВС України в Харківській області, та діє на підставі Рішення єдиного учасника від 08 листопада 2021 року (далі Покупець), з другої сторони, за результатами електронного аукціону, оформленого протоколом про результати електронного аукціону №UA-PS-2021-10-29-000024-1 від 25.11.2021 та на підставі наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області від 01.12.2021 № 01725 «Про прийняття рішення про приватизацію об`єкта малої приватизації шляхом викупу»:

1.1. Земельна ділянка, на якій розташований Об`єкт приватизації, не є предметом купівлі-продажу за цим Договором, тому питання землекористування Покупець вирішує самостійно в установленому чинним законодавством порядку, після переходу до Покупця права власності на Об`єкт приватизації.

4.1. Покупець, який придбав Об`єкт приватизації як єдиний майновий комплекс, є правонаступником його майнових прав (крім права постійного користування земельною ділянкою) і обов`язків, відповідно до умов цього Договору та законодавства України.

Суд аналізуючи вище вказані положення приходить до висновку, що законодавець чітко визначив суб`єктів які є платниками податку на землю, а саме це власник земельної ділянки або її користувач і обов`язок сплати податку виникає з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Крім цього, що чинне земельне та цивільне законодавство визначає імперативність, а саме «автоматичність» переходу прав на земельну ділянку при переході прав на об`єкт нерухомого майна, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який знаходить свій вияв у положеннях статті 377 Цивільного кодексу України та статті 120 Земельного кодексу України.

Так, відповідно до вказаних норм, до особи, яка набула право власності, на підставі вчиненого правочину або у порядку спадкування права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку.

Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти.

Отже, перехід майнових прав до іншої особи зумовлює перехід до неї і прав на ту частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований відповідний об`єкт нерухомості, та частини земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування.

Вище вказане твердження суду підтримується позицією Великої Палати Верховного Суду викладеною у постанов від 04 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16).

Оскільки як було встановлено судом вище в даному випадку згідно вище вказаного договору купівлі-продажу право власності на Єдиний майновий комплекс державного підприємства «Харківського науково-дослідного інституту комплексної автоматизації» перейшло до Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕВЕЛОП ГРУП», то суд приходить до висновку, що і обов`язок щодо сплати податку на землю під вище вказаним комплексом також перейшов від позивача до ТОВ «ДЕВЕЛОП ГРУП», а тому в позивача відсуне право та обов`язок нараховувати собі податок на землю під вище вказаним майновим комплексом.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення № 6 від 24.07.2024, № 6 від 24.07.2024 прийняті відповідачем за відсутності передбачених законом підстав та при невірному застосуванні норм законодавства, у зв`язку з чим підлягають скасуванню.

Вирішуючи питання щодо правомірності податкового повідомлення-рішення № 6 від 24.07.2024 року (відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями) п. 1 Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2011 року N 138, в наслідок чого підприємством несплачено частину чистого прибутку (доходу) за 2018 рік у сумі 387 324 грн. та штраф 96 831 грн., загалом: 484 155 грн., колегія суддів виходить з наступного.

Правові основи управління об`єктами державної власності визначені Законом України «Про управління об`єктами державної власності» №185-V від 21.09.2006 року (далі - Закон №185-V).

Згідно з ч. 1 ст. 11-1 вказаного Закону, державні унітарні підприємства (крім державного підприємства обслуговування повітряного руху України "Украерорух" відповідно до Закону України "Про приєднання України до Багатосторонньої угоди про сплату маршрутних зборів", державного підприємства із забезпечення функціонування дипломатичних представництв та консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних міжурядових організацій в Україні Державного управління справами, державних комерційних підприємств та казенних підприємств, які відповідно до статті 1 Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність" належать до наукових установ, а також науково-технологічних комплексів, заснованих на державній власності, а також державних підприємств "Міжнародний дитячий центр "Артек" і "Український дитячий центр "Молода гвардія") та їх об`єднання зобов`язані спрямувати частину чистого прибутку (доходу) до Державного бюджету України у розмірі не менше 30 відсотків у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 4 ст. 62 Господарського кодексу України підприємство є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків, печатку із своїм найменуванням та ідентифікаційним кодом.

Згідно із п. 4 ст. 64 Господарського кодексу України підприємство має право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, погоджуючи питання про розміщення таких підрозділів підприємства з відповідними органами місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку. Такі відокремлені підрозділи не мають статусу юридичної особи і діють на основі положення про них, затвердженого підприємством.

Кабінетом Міністрів України 16 лютого 2011 року було прийнято постанову N 106 "Деякі питання ведення обліку податків і зборів (обов`язкових платежів) та інших доходів бюджет", якою передбачено, що контроль за справлянням надходжень до бюджету по коду бюджетної класифікації 21010000 "Частина чистого прибутку (доходу) державних унітарних підприємств та їх об`єднань, що вилучається до бюджету, та дивіденди (доход), нараховані на акції (частки, паї) господарських товариств, у статутних капіталах яких є державна власність" покладено саме на Державну податкову службу та Державну фінансову інспекцію (за результатами ревізій та перевірок).

Згідно із п. 17 ч.2 ст.29 Бюджетного кодексу України до доходів загального фонду Державного бюджету України належить частина чистого прибутку (доходу) державних унітарних підприємств та їх об`єднань, що вилучається до державного бюджету відповідно до закону, та дивіденди (дохід), нараховані на акції (частки, паї) господарських товариств, у статутних капіталах яких є державна власність.

Водночас, додатком 1 "Доходи державного бюджету на 2016 рік" до Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" №928-VІІІ від 25.12.2015 року, передбачено, що частина чистого прибутку (доходу) державних або комунальних унітарних підприємств та їх об`єднань, що вилучається до державного бюджету, та дивіденди (дохід), нараховані на акції (частки, паї) господарських товариств у статутних капіталах яких є державна або комунальна власність по коду класифікації доходу бюджету віднесено до коду 21010000 групи надходжень 20000000 "Неподаткові надходження".

Порядок відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2011 року № 138 (далі - Порядок № 138).

Відповідно до п.1 Порядку № 138, частина чистого прибутку (доходу), що відраховується державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями (крім державного підприємства обслуговування повітряного руху України "Украерорух" відповідно до Закону України "Про приєднання України до Багатосторонньої угоди про сплату маршрутних зборів" (1341-15), а також державних підприємств "Міжнародний державний центр "Артек" і "Український дитячий центр "Молода гвардія") до державного бюджету за відповідний період, визначається виходячи з обсягу чистого прибутку (доходу), розрахованого згідно з положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, у розмірі: 30 відсотків - державними підприємствами, що є суб`єктами природних монополій, та державними підприємствами, плановий розрахунковий обсяг чистого прибутку яких перевищує 50 млн. гривень; 15 відсотків - іншими державними унітарними підприємствами.

Пунктами 2, 3 Порядку № 138 встановлено, що частина чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету, визначається державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями відповідно до форми розрахунку, встановленої Державною податковою службою, та зазначається у декларації з податку на прибуток підприємства.

Форму розрахунку частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями, затверджено наказом Державної податкової адміністрації України від 16.05.2011 р. N 285 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 31.05.2011 р. N 643/19381.

Розрахунок частини чистого прибутку (доходу) разом з фінансовою звітністю, складеною відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку, подається державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями до органів державної податкової служби у строк, передбачений для подання декларації з податку на прибуток підприємств.

Частина чистого прибутку (доходу) сплачується державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями до державного бюджету наростаючим підсумком щоквартальної фінансово-господарської діяльності за відповідний період у строк, встановлений для сплати податку на прибуток підприємств.

Тобто, частина чистого прибутку визначається за результатами фінансово-господарської діяльності, розраховується за правилами бухгалтерського обліку та формою розрахунку, встановленої Державною податковою службою, та декларується і сплачується у строк та в порядку, передбачені для податку на прибуток підприємств.

В свою чергу, відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, що справляються в Україні, регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України), стаття 1 якого визначає їх вичерпний перелік, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з пунктом 46.1 статті 46 ПК України податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Пунктом 49.18 статті 49 ПК України встановлено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює зокрема, календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Водночас, згідно з пунктом 49.19 статті 49 ПК України якщо податкова декларація за квартал, півріччя, три квартали або рік розраховується наростаючим підсумком на підставі показників базових податкових періодів, з яких складаються такі квартал, півріччя, три квартали або рік (без урахування авансових внесків), згідно з відповідним розділом Кодексу, зазначена податкова декларація подається у строки, визначені пунктом 49.18 цієї статті для такого базового звітного (податкового) періоду. Для цілей Кодексу під терміном "базовий звітний (податковий) період" слід розуміти перший звітний (податковий) період року, визначений відповідним розділом Кодексу.

Таким чином, державні унітарні підприємства та їх об`єднання визначають частину чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету, згідно із формою розрахунку, яка затверджена Державною податковою службою, та подають її до органу державної податкової служби, на який покладено контроль за справляння цього платежу, протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) періоду.

Отже, з аналізу норм чинного законодавства слід зробити висновок, що як Порядок № 138, так і обов`язок подавати до податкового органу відповідні розрахунки, передбачений наказом Державної податкової адміністрації України від 16.05.2011 року №285, не поширюється на державні та комунальні підприємства, які здійснюють сплату частину прибутку до бюджету у розмірах установлених відповідними місцевими радами.

До прийняття Податкового кодексу України, відповідно до чинного тоді Закону України «Про систему оподаткування», відрахування частини прибутку державних і комунальних підприємств включалися до складу податку на прибуток підприємства, їх розмір зазначався в декларації з цього податку як зобов`язання, в адмініструванні цих платежів та контролі за його сплатою брали участь податкові органи.

Після набрання чинності Податковим кодексом України відрахування частини прибутку державних і комунальних підприємств не належать до податків і зборів, їх розмір не визначається в податкових деклараціях, хоча податкові органи надалі контролюють сплату відрахувань частини прибутку відповідно до згаданого Порядку №138 та Постанови Кабміну від 16.02.2011р. №106 «Деякі питання ведення обліку податків і зборів (обов`язкових платежів) та інших доходів бюджету».

В розрізі викладеного, можна дійти висновку, що хоч строки сплати частини прибутку, встановлені у п. 2 Порядку №138, відповідають строкам сплати податку на прибуток, а подання держпідприємствами розрахунків частини прибутку здійснюється за формою, визначеною наказом Державної податкової адміністрації України від 16.05.2011 року №285, відповідальність за їх несплату ПК України не передбачена, оскільки частина чистого прибутку не є податком чи збором.

Тобто, у разі несплати таких платежів не виникає податкова застава на майно, закріплене за підприємством. Щодо їх сум не можуть здійснюватися заходи примусового стягнення боргу, передбачені ПК України.

За таких обставин, зазначений платіж, а саме: частина прибутку (доходу), що сплачується до державного бюджету підприємствами, перелік та розмір яких встановлений Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" та Законом № 185-V, хоча і є обов`язковим до сплати цими підприємствами, не включено до переліку загальнодержавних чи місцевих податків і зборів (обов`язкових платежів), визначеного статями 9 та 10 ПК України, а тому вказаний платіж не є податковим платежем.

Враховуючи вищевикладене, а також норми статті 126 ПК України, положеннями якої визначено наслідки порушення правил сплати (перерахування) податків, то не вбачається наявності законних підстав у податкового органу для застосування до позивача штрафних санкцій, оскільки платіж (частина прибутку (доходу)), що відраховується державними підприємствами до бюджету, не є податковим зобов`язанням, хоча декларування та сплата цього платежу (код 21010100) здійснюється у порядку, передбаченому для податку на прибуток підприємств, а контроль за його відрахуванням покладено на Державну податкову службу згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2011 року № 106 "Деякі питання ведення обліку податків і зборів (обов`язкових платежів) та інших доходів бюджету".

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у справі № 822/2400/17 (адміністративне провадження №К/9901/10372/18).

Позиція про те, що платіж частини чистого прибутку (доходу) не є податковим платежем в розумінні Податкового кодексу України, висловлено також у листі Державної фіскальної служби України від 06 квітня 2016 року №7645/6/99-99-19-02-01-15.

Також суд зазначає, що у відповідності до наказу Міністерства освіти і науки України від 10.12.2019 №1534 Державне підприємство «Харківський науково-дослідний інститут комплексної автоматизації» пройшло атестацію як наукова установа та здобула III класифікаційну групу.

27 лютого 2020 року набрали чинності зміни до Закону України "Про управління об`єктами державної власності" від 21 вересня 2006 N 185 (далі - Закон N 185), передбаченні положеннями Закону України від 16 січня 2020 року N 465-IX "Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві" (далі - Закон N 465).

Відповідно до змін, внесених до ст. 2 Закону N 185, Кодекс є складовою законодавства про управління об`єктами державної власності.

Змінами до частини п`ятої ст. 11 та частини третьої ст. 11 1 Закону N 185 передбачено подання державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями до контролюючого органу розрахунку частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку (далі - Розрахунок) у порядку та строки, встановлені Кодексом.

Також для платників частини чистого прибутку (доходу) передбачена відповідальність у порядку, передбаченому Кодексом, за неподання або несвоєчасне подання до контролюючих органів Розрахунку та за порушення правил нарахування та сплати (перерахування) цього платежу.

Змінами до ст. 16 Закону N 185 на контролюючі органи покладено обов`язок здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати до бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями, а також стягнення зазначеного платежу до бюджету у разі його несплати у порядку, встановленому Кодексом.

23 травня 2020 року набрали чинності зміни до Кодексу, передбачені положеннями Закону України від 16 січня 2020 року N 466-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві" (далі - Закон N 466) щодо адміністрування контролюючими органами частини чистого прибутку (доходу).

Зокрема, до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Кодексу внесені зміни, якими поняття "грошове зобов`язання платника податків" доповнено словами "інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи" та словом "пеня". Тобто зобов`язання зі сплати частини чистого прибутку (доходу) є грошовим зобов`язанням платника.

На контролюючі органи покладено обов`язок здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати до бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями (пп. 19 1.1.51 п. 19 1.1 ст. 19 1 Кодексу).

Також внесено зміни до ст. 46 Кодексу, якими, зокрема, розширено поняття "податкова декларація", визначене п. 46.1 ст. 46 Кодексу, та викладено у новій редакції п. 46.2 ст. 46 Кодексу.

Так, податковою декларацією, розрахунком є - документ, що подається платником податків контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання.

Розрахунок, який подається до контролюючих органів відповідно до іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, прирівняно до податкової декларації (абзац другий п. 46.1 ст. 46 Кодексу).

Пункт 46.2 ст. 46 Кодексу доповнено абзацом п`ятим, згідно з яким для частини чистого прибутку (доходу) податковими (звітними) періодами є календарні: квартал, півріччя, три квартали, рік.

Статтею 11 Закону N 185, зі змінами, внесеними Законом N 465, передбачена відповідальність платників частини чистого прибутку (доходу), за неподання або несвоєчасне подання до податкових органів розрахунку частини чистого прибутку (доходу), або за порушення правил нарахування та сплати (перерахування) такого платежу у порядку, передбаченому Кодексом.

Як випливає з Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року N 1- рп/99, частину першу статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Враховуючи викладене, за порушення порядку сплати (перерахування) грошового зобов`язання з частини чистого прибутку (доходу), вчиненні до 23.05.2020, тобто до набрання чинності змін до Кодексу, внесених Законом N 466, штрафні (фінансові) санкції та пеня не застосовуються.

Враховуючи викладене, застосування до платника відповідальності за несплату частину чистого прибутку (доходу) до Державного бюджету України у розмірі не менше 30 відсотків є безпідставним.

Отже, оскаржуване податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 6 від 24.07.2024 прийняте на підставі висновків контролюючого органу про порушення позивачем п. 1 Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2011 року N 138, внаслідок чого підприємством несплачено частину чистого прибутку (доходу) за 2018 рік у сумі 387 324 грн. та штраф 96 831 грн., загалом: 484 155 грн, не знайшло підтвердження у ході судового розгляду справи, з огляду на що підлягає скасуванню.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними, спростовуються наведеним вище та не впливають на правомірність висновків суду першої інстанції, зміст апеляційної скарги, яка частково дублює відзив на позовну заяву, поданий до суду першої інстанції, містить виключно суб`єктивне бачення відповідачем обставин справи, які розглянуто судом першої інстанції та надано належну правову оцінку, а відтак підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції відсутні.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2025 по справі № 520/32498/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.В. Катунов
Судді З.Г. Подобайло І.С. Чалий
Постанова складена в повному обсязі 16.05.25.