Справа № 240/21859/24
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2025-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2025 року м. Житомир

справа № 240/21859/24

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд

у складі судді Горовенко А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул.Лятошинського Бориса, 5, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Ліквідаційної комісії Департаменту Захисту Економіки Національної поліції України щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів у зв"язку з порушенням строків виплати одноразової грошової допомоги при звільненні із врахуванням індексації за період з 31.10.2019 по 27.09.2024 відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв"язку з порушенням строків їх виплати";

- стягнути з Ліквідаційної комісії Департаменту Захисту Економіки Національної поліції України втрати частини грошових доходів у зв"язку з порушенням строків виплати одноразової грошової допомоги при звільненні із врахуванням індексації (компенсації) за період з 31.10.2019 по 27.09.2024 відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв"язку з порушенням строків їх виплати".

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що Ліквідаційна комісія Департаменту захисту економіки Національної поліції України при нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні не врахувала у грошове забезпечення позивача, з якого проведений розрахунок, індексацію, у зв"язку з чим звертався до суду за захистом порушеного права. На виконання рішення суду у справі №240/35248/23 відповідач нарахував та виплатив одноразову грошову допомогу із врахуванням індексації грошового забезпечення, кошти виплачені 27.09.2024. Період затримки зазначеної виплати з 31.10.2019 по 27.09.2024.

Однак відповідач під час виплати вказаних коштів не нарахував суму компенсації втрати частини доходів у зв"язку з порушенням строків такої виплати відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв"язку з порушенням строків їх виплати".

Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною та такою, що порушує його конституційне право на соціальний захист, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 12.11.2024 провадження у справі відкрито. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвала про відкриття провадження була направлена позивачу та відповідачу за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, вказана ухвала отримана відповідачем.

Відповідач у строк, встановлений ч.1 ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), зазначений в ухвалі про відкриття провадження надіслав до суду відзив на позовну заяву (за вх.№66343/24), у якому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю.

Вказує, що згідно з рішенням суду у справі №240/35248/23, яке набрало законної сили 17.09.2024, зобов`язано Департамент нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби, з урахуванням індексації грошового забезпечення, враховуючи раніше виплачену суму такої допомоги.

Тобто, з 17.09.2024 у Департаменту виник обов`язок по сплаті суми за судовим рішенням, яка була виплачена позивачу 26.09.2024 в сумі 2153,10 грн.

Саме тому, підстави для нарахування і виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням їх виплати, в даному випадку відсутні.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.258 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 в період з 25.06.2010 по 31.10.2019 проходив службу в органах внутрішніх справ та Національній поліції України.

Станом на момент звільнення зі служби - 31.10.2019 відповідач не провів з ним повного розрахунку при звільненні в частині виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби з урахуванням індексації грошового забезпечення.

На виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17.07.2024 у справі №240/35248/23, яке залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.09.2024, відповідач 27.09.2024 здійснив перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні, нараховані кошти у розмірі 2153,10 грн позивачу виплачено 27.09.2024, про що свідчить банківська виписка, яка міститься в матеріалах справи.

Позивач, вважаючи, що відповідачем протиправно не нараховано та не виплачено компенсацію втрати частини доходів у зв"язку з порушенням строків їх виплати на суму несвоєчасно виплаченої одноразової грошової допомоги, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" №2050-ІІІ (далі - Закон №2050-ІІІ), підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно з ст.2 Закону №2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до ст.3 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Статтею 4 Закону №2050-ІІІ визначено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Норми аналогічного змісту містяться також у Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (далі - Порядок №159).

Згідно з п.4 Порядку №159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів.

За такої умови слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер, спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи і пов`язані з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Використане у ст.3 Закону №2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток "нарахованого, але не виплаченого грошового доходу" за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або такий, який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1- 3 вказаного Закону №2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 14.05.2020 по справі №816/379/16, від 30.09.2020 по справі №280/676/19, від 15.10.2020 у справі №240/11882/19.

Разом з цим, суд звертає увагу, що абз.2 ст.2 Закону №2050-ІІІ передбачено, що під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру.

В свою чергу, як вбачається з ч.1, 2 ст.94 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається Кабінетом Міністрів України залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Згідно з п.3 Розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України №260 від 06.04.2016 грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять:

1) посадовий оклад;

2) оклад за спеціальним званням;

3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер);

4) премії;

5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Розділом VII та Розділом ІІІ передбачено виплату одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби та виплати компенсації за невикористані дні додаткової відпустки.

В свою чергу, дані виплати носять характер одноразових виплат.

Верховний Суд в своїй постанові від 29.03.2023 у справі №640/24361/19 зазначив, що грошова компенсація за невикористані дні відпустки є одноразовою виплатою, яка включається до додаткового фонду заробітної плати, є виплатою за невідпрацьований час, і має компенсаційний характер, пов`язаний, як правило, із фактом звільнення працівника.

З урахуванням вказаного вище, а також вимог ст.2 Закону №2050-ІІІ, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення на користь позивача компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, яка за своєю правовою природою є одноразовою виплатою.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що у відповідача відсутні підстави для нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму несвоєчасно виплаченої одноразової грошової допомоги при звільненні.

Частиною першою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч.5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати зі сплати судового збору не стягуються з відповідача.

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 242-246, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . ідн. номер НОМЕР_1 ) до Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України (вул.Богомольця Академіка, 10, м. Київ, 01024, ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.В. Горовенко

Повний текст складено: 16 травня 2025 р.

16.05.25