Справа № 160/7301/25
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2025-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 травня 2025 року Справа № 160/7301/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Калугіної Н.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправними дії командування військової частини НОМЕР_1 щодо неналежних нарахувань військовослужбовцю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виплат і компенсацій, передбачених на день звільнення з військової служби, а саме: невиплат надбавки за проходження курсу підготовки снайперів за період з 13.08.2021 р. по 08.07.2022 р. та премію за участь в ООС з 01.02.2022 року по 23.02.2022 рік;
- зобов`язати командування військової частини НОМЕР_1 виплатити військовослужбовцю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надбавки за проходження курсу підготовки снайперів за період з 13.08.2021 р. по 08.07.2022 р., з урахуванням 3% річних та інфляційні нарахування, що становить 64 524.37 грн. (шістдесят чотири тисячі п`ятсот двадцять чотири гривні 37 коп.);
- зобов`язати командування військової частини НОМЕР_1 виплатити військовослужбовцю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , премію за участь в ООС на лінії бойового зіткнення на глибину ротних опорних пунктів першого ешелону оборони з 01.02.2022 року по 23.02.2022 рік, з урахуванням 3% річних та інфляційні нарахування, що становить 21 704.64 грн. (двадцять одна тисяча сімсот чотири гривні 64 коп.)
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем у спірному періоді нараховувалось грошове забезпечення без урахування надбавки за кваліфікацію снайпера, а також премії за участь в ООС. Також позивачем вважає, що внаслідок таких дій відповідача, він поніс майнові втрати та просить нарахувати інфляційні втрати та 3% річних.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) учасників справи, встановлено сторонам строки для надання заяв по суті справи.
Цією ж ухвалою витребувано у позивача копію листа Об`єднаного центру з координації пошуку, звільнення незаконно позбавлених волі осіб у районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях від 05.09.2022 №33/8-Б-2126 В, а також всіх наявних доказів участі ОСОБА_1 у період з 01.02.2022 року по 23.02.2022 рік в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.
Витребувано у Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України у термін, що встановлений для подачі відзиву на позовну заяву, засвідчені копії:
- карток особового рахунку ОСОБА_1 за 2020-2022 роки;
- наказів про виплату ОСОБА_1 надбавки за проходження курсу підготовки снайперів (у разі наявності) або пояснення щодо відсутності підстав для виплати ОСОБА_1 такої надбавки;
- доказів участі ОСОБА_1 у період з 01.02.2022 року по 23.02.2022 рік в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях;
- доказів перебування ОСОБА_1 в період з 24.02.2022 по 24.03.2022 в полоні збройних формувань Російської Федерації.
Згідно наданого відповідачем відзиву на позов, відповідач заперечує щодо позовних вимог, просить відмовити у задоволенні позову, зазначає, що позивач всі належні надбавки та премії позивачу виплачені згідно наказів командира частини. Позивача не звільнено з військової служби 08.07.2022, а переведено на нове місце служби, відповідно відсутні підстави для нарахування середнього заробітку. Також зазначив про пропуск позивачем строку звернення до суду.
Щодо таких тверджень відповідача суд зазначає, що позивач оскаржує дії відповідача щодо невірного обрахування складових грошового забезпечення, які охоплюються періодом з 13.08.2021 по 08.07.2022.
Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:
"Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)".
Отже, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.
Підсумовуючи, суд вказує, що унесенням до Кодексу законів про працю України вказаних змін законодавець, виклавши у новій редакції ч. 1 та ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України, увів строки звернення до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати.
Суд звертає увагу, що ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України стосується виплати всіх сум, що належать працівникові у разі його звільнення.
При цьому, стаття перша цієї ж норми передбачає загальний строк звернення до суду у трудових спорах.
При цьому, на переконання суду, зазначені позивачем позовні вимоги охоплюються поняттями заробітна плата і оплата праці.
Таким чином, даний спір набуває ознак трудового спору і, якщо зважити на те, що КАС України не містить норм, які б передбачали строк звернення до адміністративного суду з позовом про стягнення недоотриманої/заборгованої заробітної плати/винагороди, то у даному випадку до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 233 КЗпП України, яка містить спеціальні для окреслених правовідносин норми, які встановлюють строк звернення до суду за захистом порушеного в матеріальному аспекті права на оплату праці.
Зважаючи на вищевикладене, строк звернення до суду з позовом щодо позовних вимог за період з 13.08.2021 по 08.07.2022 не застосовується.
65.1. Якщо мають місце тривалі правові відносини, які виникли під час дії статті 233 КЗпП України, у редакції, що була чинною до 19 липня 2022 року, та були припинені на момент чинності дії статті 233 КЗпП України, в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», то у такому випадку правове регулювання здійснюється таким чином: правовідносини, які мають місце у період до 19 липня 2022 року, підлягають правовому регулюванню згідно з положенням статті 233 КЗпП України (у попередній редакції); у період з 19 липня 2022 року підлягають застосуванню норми статті 233 КЗпП України (у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин»).
Враховуючи, що позивачем заявлені вимоги про нарахування складових грошового забезпечення за період з 13.08.2021 по 08.07.2022, тобто під час дії положень ч.2 ст.233 КЗпП України, у редакції, яка діяла до 19.07.2022, суд зазначає, що з такими вимогами позивач має право на звернення до суду без обмеження будь-яким строком.
Таким чином, доводи відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду з даним позовом спростовуються наведеними вище аргументами суду.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд встановив наступне.
07.05.2020 року між командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 та громадянином України (військовослужбовцем) ОСОБА_1 був укладений контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб солдатського, сержантського, старшинського складу строком на 3 роки.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 07.05.2020 року № 116-РС позивача призначили на посаду стрільця 2 відділення снайперів взводу снайперів ВЧ НОМЕР_1 .
Відповідно до сертифіката командира військової частини НОМЕР_3 підполковника ОСОБА_3 № 2055 та свідоцтва до нього від 13.08.2021 року ОСОБА_1 у період з 11.05.2021 року по 13.08.2021 рік навчався у Школі підготовки снайперів Збройних Сил України за програмою курсу базової підготовки снайпера і здобув кваліфікацію «снайпера 3-го класу».
Відповідно до витягу із наказу командира ІНФОРМАЦІЯ_2 (по особовому складу) АДРЕСА_1 від 17.04.2022 № 73-РС солдата ОСОБА_1 призначили командиром відділення снайперів взводу снайперів, ВОС-110182А.
Позивач у період з 24.02.2022 по 24.03.2022 перебував у полоні, про що сторони спору не заперечують.
22.08.2024 адвокат позивача звернувся до відповідача з адвокатським запитом щодо надання інформації про нараховане/не нараховане грошове забезпечення позивача, зокрема, доплати за сертифікати снайпера 2 класу та снайпера 3 класу у період з 07.07.2022 по 14.08.2022, премії за участь в ООС за період з 01.02.2022 по 23.02.2022 тощо.
У відповідь на адвокатський запит відповідач листом від 23.10.2024 №1/875 повідомив адвоката позивача про те, що виплата підвищеної надбавки за особливості проходження військової служби виплачувалась позивачу у період з13.08.2021 по 08.07.2022, винагорода за участь в ООС за період з 01.02.2022 по 23.02.2022 не нараховувалась та не виплачувалась через відсутність відповідного наказу командира частини.
Вважаючи, що відповідачем протиправно не нараховувалась та не виплачувалась позивачу надбавка за кваліфікацію снайпера, а також премія за участь в ООС за заявлений у позові період, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та спірним правовідносинам сторін, суд враховує таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, єдина система їх соціального та правового захисту, гарантії військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній та політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначені та врегульовані Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII).
Відповідно до частини другої третьої статті 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Відповідно до частини четвертої статті 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Відповідно до пунктів 2 Розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; винагорода за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду); премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду)), а також додаткова винагорода та одноразова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.
Пунктами 3, 4 Розділу І Порядку №260 передбачено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).
Грошове забезпечення військовослужбовців із числа осіб офіцерського складу, в тому числі слухачів (ад`юнктів, докторантів), рядового, сержантського та старшинського складу (крім військово-службовців строкової служби), включає: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавку за вислугу років; підвищення посадового окладу під час проходження військової служби на території населених пунктів, яким надано статус гірських, та на острові Зміїний; надбавки за особливості проходження служби, за службу в Силах спеціальних операцій Збройних Сил, кваліфікацію, кваліфікаційну категорію, виконання функцій державного експерта з питань таємниць, роботу в умовах режимних обмежень, безперервний стаж на шифрувальній роботі, почесні та спортивні звання; доплати за науковий ступінь та за вчене звання; премію; морську винагороду, винагороди за стрибки з парашутом, за розшук, піднімання, розмінування та знешкодження вибухових предметів, тралення і знешкодження мін, за водолазні роботи та за бойове чергування; одноразові грошові допомоги після укладення першого контракту, для оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, у разі звільнення з військової служби; інші виплати, які здійснюються відповідно до чинного законодавства України.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач не погоджується з тим, що йому не було нараховано надбавку за проходження підготовки снайпера у періоді з 13.08.2021 по 08.07.2022 та премію за участь в ООС у періоді з 01.02.2022 по 23.02.2022.
Судом встановлено, що згідно сертифікату ВЧ НОМЕР_3 позивач у період з 11.05.2021 по 13.08.2021 пройшов підготовку у школі снайперів та здобув кваліфікацію снайпера 3-го класу.
Згідно з пунктами 1-4 Розділу VIII «Виплата надбавки за кваліфікацію» Порядку №260, військовослужбовцям, які мають присвоєну в установленому порядку класну кваліфікацію, займають посади і виконують службові обов`язки за спеціальністю, щомісяця виплачується надбавка за кваліфікацію у відсотках посадового окладу. Розмір надбавки за кваліфікацію особам офіцерського складу (крім осіб льотного складу, що виконують польоти в складі екіпажів повітряних суден у якості льотчиків і штурманів), особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, що мають відповідну класну кваліфікацію, встановлюється: 2 клас - 3 відсотки; 1 клас - 5 відсотків; клас майстра - 7 відсотків.
Розмір надбавки за кваліфікацію військовослужбовцям строкової військової служби, які мають відповідну класну кваліфікацію, встановлюється: 2 клас - 5 відсотків; 1 клас - 10 відсотків.
Розмір надбавки за кваліфікацію особам офіцерського складу з числа осіб льотного складу, що виконують польоти в складі екіпажів повітряних суден у якості льотчиків і штурманів, які мають відповідну класну кваліфікацію, встановлюється: 2 клас - 5 відсотків; 1 клас - 7 відсотків; клас снайпера - 9 відсотків.
Переліки спеціальностей і посад військовослужбовців, за якими присвоюється класна кваліфікація, та строки її підтвердження визначає Міністр оборони України.
Надбавка за кваліфікацію виплачується:
із дня вступу до виконання обов`язків за посадами, за якими встановлено виплату надбавки, - військовослужбовцям, які мають відповідну класну кваліфікацію (крім військовослужбовців строкової військової служби);
із дня призначення на посади, за якими встановлено виплату надбавки, - військовослужбовцям строкової військової служби, які мають відповідну класну кваліфікацію;
із дня присвоєння кваліфікації - військовослужбовцям, що займають посади, за якими передбачено виплату надбавки, і яким присвоєно класну кваліфікацію в період виконання обов`язків за цими посадами.
Отже, здобувши кваліфікацію снайпера, позивач мав право на отримання відповідної надбавки за кваліфікацію.
Проте, згідно особових карток позивача за 2021, 2022 роки, судом не встановлено нарахування та виплату позивачу надбавки за кваліфікацію снайпера у розмірі 9% від посадового окладу за період з 13.08.2021 по 08.07.2022.
Зазначене є підставою для висновку про порушення відповідачем прав позивача щодо належного розміру грошового забезпечення, яке підлягає захисту судом.
Щодо посилань позивача про те, що йому належить до виплати надбавку за особливості проходження військової служби, як особі яка прийшла підготовку снайперів, суд зазначає, що відповідно до пп. а п. 1 додатку 2 до Телеграми Міністра оборони України від 27.01.2021 № 248/612 виплачувати надбавку за особливості проходження служби в розмірі 100% посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років таким категоріям військовослужбовців, які пройшли підготовку снайперів, мають відповідний сертифікат, займають посади у взводах (ротах) снайперів, посади снайперів у розвідувальних підрозділах.
Аналогічна норма також передбачена і у Телеграмі Міністра оборони України від 04.03.2022 № 248/1210, дія якої застосовувалась з 01.01.2022 року.
Згідно особових карток позивача за 2021 та 2022 роки (зокрема, у спірному періоді) позивачу виплачувалась надбавка за особливості проходження військової служби у розмірі 100 % від посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років.
Відповідно в цій частині права позивача не порушені.
Щодо не нарахування премії за участь у зоні ООС, відповідач не заперечував проти того факту, що позивач у період з 01.02.2022 по 23.02.2022 брав участь у ООС, натомість його заперечення зводились до того, що підставою не нарахування такої премії було відсутність відповідних наказів командира частини.
Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Розділу XVI «Преміювання» Порядку №260, командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби.
Розмір щомісячної премії, але не менше 10 відсотків посадового окладу, встановлює Міністр оборони України для відповідних категорій військовослужбовців виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України, та особливостей проходження військової служби.
Виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється на підставі наказу командира військової частини, який видається до 05 числа місяця, наступного за місяцем преміювання, з урахуванням військової дисципліни, наявності дисциплінарних стягнень, показників виконання службових обов`язків.
При цьому, позивач посилається на Телеграму Міністра оборони України від 04.03.2022 № 248/1210, згідно пункту 1, якої, з 1 січня 2022 року військовослужбовцям Сил спеціальних операцій Збройних Сил України встановити: 1.1 надбавку за службу в Силах спеціальних операцій Збройних Сил України - в розмірах, визначених згідно з внесеними змінами в додаток 15 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 №704;
1.2 надбавку за особливості проходження служби в розмірі 100 % посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років таким категоріям військовослужбовців: які пройшли підготовку снайперів, мають відповідний сертифікат, займають посади у: відділеннях, взводах (ротах) снайперів, посади снайперів у розвідувальних підрозділах;
1.3 щомісячну премію: в розмірі 190% посадового окладу - військовослужбовцям, зазначеним в абзацах третьому та четвертому підпункту 1.2 цього пункту; в розмірі 180 % посадового окладу - військовослужбовцям, зазначеним в абзаці п?ятому підпункту 1.2 цього пункту; в розмірах згідно із додатком 3 до цієї телеграми іншим військовослужбовцям Сил спеціальних операцій.
Проте, доказів перебування ВЧ НОМЕР_5 у складі роду військ Сил спеціальних операцій судом не встановлено, тому є безпідставним застосування наведеного пункту Телеграми до обставин цієї справи.
Натомість, відповідно до п. 6 Додатку 2 цієї телеграми, відповідно до п.5 телеграми Міністра оборони України від 04.03.2022 року №248/1210, передбачено надати право командирам військових частин за період до 23 лютого 2022 року (включно) заохочувати відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України грошовою премією за час виконання завдань у польових умовах військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, яких включено до складу угруповання військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_4 " та які виконують завдання в складі підрозділів, переданих під оперативний контроль (оперативну взаємодію) командувачу угруповання військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_4 ", у розмірі, що не перевищує 5,5 тис. грн на одного військовослужбовця, пропорційно дням виконання завдань у попередньому місяці.
Згідно відомостей особової картки позивача за 2022 рік, у березні 2022 за лютий 2022 позивачу виплачено 5922,00 грн премії, що становить 210% від посадового окладу позивача.
Таким чином, судом не встановлено порушення прав позивача в частині не виплати премії за участь в ООС за період з 01.02.2022 по 23.02.2022.
Щодо нарахування позивачем інфляційних та 3 % річних на суми складових грошового забезпечення.
Як вже зазначалось, даний спір стосується виплати складових грошового забезпечення військовослужбовця під час проходження ним військової служби (публічної служби), а тому має ознаки трудового спору.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
В свою чергу, грошовим зобов`язанням, за змістом статей 524, 533-535 ЦК України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.
Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 549 - 552, 611, 625 ЦК України.
Системний аналіз зазначених норм права свідчить, що інфляційні втрати та три відсотка річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами належними до сплати кредиторові.
Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, сформованого у постанові від 18.03.2020 у справі № 711/4010/13-ц, Велика Палата Верховного Суду у пунктах 58-60.2 цієї постанови зазначила, що:
« 58.Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги п`ятої ЦК України. Отже, приписи цього розділу поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги п`ятої ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги п`ятої ЦК України). Тобто, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
59.Апеляційний суд вказав, що вимога позивачки про стягнення трьох процентів річних від простроченої суми заборгованості з виплати вихідної допомоги та середнього заробітку є безпідставною, оскільки відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, приписи статті 625 ЦК України не застосовуються до трудових правовідносин (заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва), сімейних та інших правовідносин, які регулює спеціальне законодавство.
60. Велика Палата Верховного Суду з цим висновком суду апеляційної інстанції погоджується та звертає увагу на таке:
60.2.Однак Велика Палата Верховного Суду не відступала від висловленого у зазначеній постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15 іншого висновку Верховного Суду України про те, що припис частини другої статті 625 ЦК України до трудових правовідносин не застосовується. Трудове законодавство передбачає спеціальні правила відповідальності роботодавця за порушення відповідних норм, зокрема можливість стягнення з роботодавця середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні».
Відступів від таких висновків судом не встановлено.
Оскільки правовідносини, що виникли між сторонами у цій справі, врегульовані трудовим законодавством, а відповідач не є кредитором по відношенню до позивача у спірних правовідносинах, тому суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 про застосування до спірних правовідносин положень ч.2 ст. 625 ЦК України є безпідставним.
Таким чином, встановлені у справі обставини свідчать про порушення відповідачем прав позивача у частині не виплати надбавки за кваліфікацію снайпера у розмірі 9% від посадового окладу, відповідно, в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.
В частині позовних вимог про виплату премії за участь в ООС, судом не встановлено порушених прав позивача, у зв`язку із чим, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Також не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо нарахування інфляційних втрат та 3% річних.
Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кваліфікуючи реально вчинене у спірних правовідносинах управлінське волевиявлення суб`єкта владних повноважень, слід виходити із того, що за загальним правилом під рішенням суб`єкта владних повноважень розуміється письмовий акт, під дією суб`єкта владних повноважень вчинок посадової/службової особи, під бездіяльністю суб`єкта владних повноважень невиконання обов`язків, під відмовою суб`єкта владних повноважень письмово зафіксоване діяння з приводу незадоволення звернення приватної особи.
При цьому, за змістом правових позицій постанови Верховного Суду від 03.06.2020 у справі № 464/5990/16-а та постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2022 у справі № 9901/276/19 протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень є зовнішня форма поведінки (діяння) органу/посадової особи у вигляді неприйняття рішення (нездійснення юридично значимих дій) у межах компетенції за наявності фізичної змоги реалізувати управлінську функцію.
Отже, зважаючи на зміст позовних вимог, та з огляду на встановлені судом обставини, відповідачем вчинено відповідну бездіяльність щодо не нарахування та не виплати позивачу надбавки за кваліфікацію снайпера, правову оцінку, якій надано у цьому рішенні.
На підставі зазначеного вище, суд відмовляє у задоволенні вимог відносно визнання протиправними дії відповідача, проте, з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_5 щодо не нарахування та не виплати позивачу надбавки за кваліфікацію снайпера.
Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для часткового задоволення позову.
Керуючись ст. 2, 5, 14, 241-246, 255, 295, 297 КАС України суд, -
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) надбавки за кваліфікацію снайпера у розмірі 9% від посадового окладу за період з 13.08.2021 по 08.07.2022.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) надбавку за кваліфікацію снайпера у розмірі 9% від посадового окладу за період з 13.08.2021 по 08.07.2022.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 16.05.2025 року.

Суддя Н.Є. Калугіна