Справа № 440/3101/24
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2025-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

19 травня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/3101/24

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Шевяков І.С. розглянувши заяву представника Інформаційного агентства Міністерства оборони України про відстрочення виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2024 року у справі №440/3101/24 за позовом ОСОБА_1 до Інформаційного агентства Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Полтавського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Інформаційного агентства Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 30.08.2024 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Цим рішенням зобов`язано Інформаційне Агентство здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 з 29.01.2020 по 31.12.2020 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020, на відповідний тарифний коефіцієнт; з 01.01.2021 по 31.12.2021 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021, на відповідний тарифний коефіцієнт; з 01.01.2022 по 31.12.2022 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 , на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням проведених виплат; з 01.01.2023 по 31.05.2023 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням проведених виплат.

17 квітня 2025 року представником боржника подано до суду заяву, в якій йдеться про відстрочення виконання судового рішення на період до закінчення дії правового режиму воєнного стану та протягом трьох місяців після його припинення або скасування, але не довше, ніж на строк до 18.12.2025 (один рік з дати набрання законної сили рішенням). Подана заява обґрунтована тим, що недостатність коштів на рахунку відповідача є обставиною, яка істотно ускладнює виконання рішення суду. Представник відповідача звертає увагу на те, що недостатність коштів викликана відсутністю асигнувань у достатньому обсязі, що, у свою чергою, викликано надзвичайною обставиною - воєнним станом і спрямуванням бюджетних коштів, передусім, для фінансування витрат, пов`язаних з відсіччю збройної агресії і захистом суверенітету і територіальної цілісності України, що відповідно до статті 17 Конституції України є найважливішими функціями держави.

Ухвалою від 18.04.2025 заяву призначено до розгляду у судовому засіданні.

Згідно з розпорядженням керівника апарату Полтавського окружного адміністративного суду від 05.05.2025 №7 у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_2 на підставі рішення Вищої ради правосуддя №875/0/15-25 від 29.04.2025, призначено повторний автоматичний розподіл справи №440/3101/24.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.05.2025 заяву передано для розгляду судді передано до провадження судді Шевякова І.С.

Ухвалою від 12.05.2025 заяву представника Інформаційного агентства Міністерства оборони України прийнято до провадження; призначено до розгляду та призначено судове засідання на 19.05.2025.

В судове засідання, призначене на 19.05.2025 стягувач та боржник не з`явилися.

При цьому, 06.05.2025 представником боржника подано до суду додаткові пояснення, у яких наполягав на задоволенні поданої заяви та просив розгляд такої заяви здійснювати за його відсутності.

19.05.2025 стягувачем подано до суду додаткові пояснення, у яких він наполягав на безпідставності поданої представником боржника заяви про відстрочення виконання судового рішення. У таких поясненнях стягувач, окрім іншого, просив розгляд заяви здійснювати за його відсутності.

Відповідно до частини другої статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) неприбуття у судове засідання сторін, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає судовому розгляду заяви про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Зважаючи на приписи частини другої статті 378 КАС України, суд дійшов висновку розгляд заяви про відстрочення виконання судового рішення здійснювати за відсутності сторін.

Розглянувши заяву про відстрочення виконання судового рішення, суд зважає на таке.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Згідно частини першої статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.

Питання відстрочення і розстрочення виконання, зміна чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення визначає стаття 378 КАС України.

Відповідно до статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (частина четверта статті 378 КАС України).

Тобто, наведена вище норма не містить конкретного переліку обставин для відстрочення/розстрочення виконання судового рішення, а лише встановлює критерії для їх визначення у вигляді істотного ускладнення виконання рішення або неможливості його виконання.

Вирішуючи питання про відстрочення/розстрочення виконання рішення, суд із певною свободою розсуду повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору, наявність надзвичайних непереборних подій, інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини (зокрема, ненадання (несвоєчасне надання) бюджетних асигнувань або бюджетних зобов`язань заявнику та/або не доведення (несвоєчасне доведення) фінансування видатків до заявника отримувача бюджетних коштів в обсязі, достатньому для своєчасного виконання ним грошових зобов`язань та/або погашення податкового боргу).

При цьому під час розгляду заяв щодо розстрочення/відстрочення виконання судового рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків розтермінування виконання рішення в цілому. Наявність підстав має бути доведена боржником.

Відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення застосовується з метою зменшення надмірного тягаря на боржника, якщо такий тягар може призвести до виникнення ситуації, за якої виконання судового рішення стане взагалі неможливим.

З огляду на відсутність передбачених критеріїв для визначення поважності таких підстав, прийняття відповідних рішень є дискреційним повноваженням суду, яке він реалізує за власними переконанням, з урахуванням конкретних обставин справи. При цьому таке відстрочення здійснюється виключно у виняткових випадках за умови, що суд установить наявність обставин, що ускладнюють виконання судового рішення.

У постанові від 06 грудня 2019 року у справі № 2а/0570/6531/2011 Верховний Суд дійшов висновку, що відстрочення в розумінні зазначеної норми закону є відкладенням чи перенесенням дати виконання рішення на новий строк, який визначається адміністративним судом, та допускається у виняткових випадках, залежно від обставин справи. Підставою для відстрочення можуть бути конкретні існуючі, об`єктивні, виключні обставини, що ускладнюють виконання судового рішення у встановлений строк або фактично унеможливлюють таке.

У рішенні від 27 листопада 2008 року у справі №1-37/2008 Конституційний Суд України вказав, що Закон про Державний бюджет України як правовий акт, що має особливий предмет регулювання (визначення доходів та видатків на загальносуспільні потреби), створює належні умови для реалізації законів України, інших нормативно-правових актів, ухвалених до його прийняття, які передбачають фінансові зобов`язання держави перед громадянами і територіальними громадами. Саме у виконанні цих зобов`язань утверджується сутність держави як соціальної і правової.

Відповідно до статей 1, 3 Конституції України та принципів бюджетної системи (стаття 7 Кодексу) держава не може довільно відмовлятися від взятих на себе фінансових зобов`язань, передбачених законами, іншими нормативно-правовими актами, а повинна діяти ефективно і відповідально в межах чинного бюджетного законодавства (абзаци 2, 3 підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини рішення 27 листопада 2008 року у справі № 1-37/2008).

У рішенні від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 Конституційний Суд України вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави. Разом з тим держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності правового регулювання покладаються на державу.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово констатував, що органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Окрім того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини "Кечко проти України" (заява № 63134/00, пункти 23, 26) та "Ромашов проти України" (заява № 67534/01, пункт 43) реалізація особою права, яке пов`язано з отриманням бюджетних коштів, що базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань, є безпідставними.

Звертаючись до суду зі заявою про відстрочення виконання рішення суду, заявник зазначив, що ним вживаються заходи для його виконання, проте відповідні кошти на бюджетному рахунку відсутні.

Заявник також вказав на те, що направив заявку-розрахунок потреби в коштах за КЕКВ 2800 до розпорядника бюджетних коштів про виділення асигнувань для виконання рішень судів, до якої включив суму проведеного нарахування (додаток 2 до заявки-розрахунку № 522/101). Однак станом на день звернення з цією заявою відповідні асигнування за заявкою не надходили.

Разом із тим суд зазначає, що наведені обставини в будь-якому випадку не звільняють відповідача від обов`язку виплатити нараховані суми, навіть якщо такий обумовлений вчиненням дій іншими суб`єктами (розпорядником бюджетних коштів).

Суд наголошує, що відповідач як суб`єкт владних повноважень має з урахуванням поточних умов вживати усіх заходів для найшвидшого поновлення прав позивача, а відстрочення виконання рішення суду призведе до необґрунтованого та невизначеного у часі продовження порушення законних прав та інтересів позивача.

Також заявником не надано належних пояснень того, яким чином відстрочення судом виконання судового рішення сприятиме його виконанню після закінчення терміну відстрочення, а також яких заходів вживає Інформаційне агентство для виконання вказаного рішення суду в якомога найкоротші строки.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданої представником Інформаційного агентства Міністерства оборони України заяви про відстрочення виконання рішення суду.

Керуючись статтями 248, 378 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви Інформаційного агентства про відстрочення виконання рішення суду - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.С. Шевяков