Справа № 520/8743/25
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2025-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

16 травня 2025 року Справа № 520/8743/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Супрун Ю.О. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Харківської обласної військової адміністрації (майдан Свободи, буд.5, Держпром, 3 під`їзд, 8 пов, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61022, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківської обласної військової адміністрації, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Харківської обласної військової адміністрації щодо ненадання відповіді запитом від 02 квітня 2025 року позивача, а саме: не надано копії розпорядження голови обласної державної адміністрації начальника обласної військової адміністрації, щодо визначення суб`єкта управління військовими інженерно-технічними та фортифікаційними спорудами, побудованими на належних позивачу на праві приватної власності земельних ділянках і взагалі у контурі №1188, який розташований за межами с. Василівка Друга Ізюмського району Харківської області;

- зобов`язати Харківську обласну військову адміністрацію надати відповідь за запитом від 02 квітня 2025 року позивача, а саме: надати копії розпорядження голови обласної державної адміністрації начальника обласної військової адміністрації, щодо визначення суб`єкта управління військовими інженерно-технічними та фортифікаційними спорудами, побудованими на належних позивачу на праві приватної власності земельних ділянках і взагалі у контурі №1188, який розташований за межами с.Василівка Друга Ізюмського району Харківської області.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачем 02.04.2025 відповідно до статей 3, 19, 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» засобами електронного зв`язку поданий запит на отримання інформації. Однак, в порушення вимог статей 14, 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» протягом десяти робочих днів з дня отримання запиту відповідь позивачу розпорядником інформації не надана.

Відтак, вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 18.04.2025 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі згідно з положеннями п. 3 ч. 6 ст. 12, п. 1 ч. 1 ст. 263 КАС України, якими унормовано що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

В зв`язку із здійсненням діяльності Харківським окружним адміністративним судом з відправлення правосуддя в умовах ведення бойових дій на території Харківської міської територіальної громади, яка віднесена до переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточені (блокуванні) згідно Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 25.04.2022 № 75 (із змінами), розгляд справи було відтерміновано.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 263 КАС України, справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з положеннями ч.ч. 2, 3, 4, 5 ст. 262 КАС України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів із дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач, Харківська обласна військова адміністрація, через систему "Електронний суд" (Документ сформований в системі 30.04.2025) подав до суду відзив на позовну заяву, в яких зазначив, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства. Також зазначив, що запит на публічну інформацію може бути поданий до Харківської обласної державної адміністрації на електронну адресу: . Інформація щодо офіційної електронної адреси, яка використовується для отримання запитів на публічну інформацію, розміщена на офіційному вебсайті Харківської обласної державної (військової) адміністрації за посиланням: https://kharkivoda.gov.ua/dostup-do-publichnoyi-informatsiyi/zapit-nainformatsiyu. Натомість, з матеріалів справи вбачається, що позивачем направлено запит на отримання публічної інформації на зовсім іншу електронну адресу, яка вказана у позовній заяві: , - яка не є офіційною адресою ХОД(В)А. Відтак, запит позивача від 02.04.2025 на офіційну електронну адресу ХОД(В)А - офіційно не надходив.

Дослідивши доводи позову, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивач 02.04.2025 засобами електронного зв`язку подав запит на отримання інформації, в якому просив надати інформацію, а саме: надати інформацію, долучивши копію відповідного розпорядження голови обласної державної адміністрації начальника обласної військової адміністрації, щодо визначення суб`єкта управління вій-ськовими інженерно-технічними та фортифікаційними спорудами, побудованими на належних позивачу на праві приватної власності земельних ділянках і взагалі у контурі №1188, який розташований за межами с.Василівка Друга Ізюмського району Харківської області.

На підтвердження факту відправки вказаного запиту до Харківської обласної військової адміністрації на адресу електронної пошти позивачем надано скрінфото екрану зі сторінки електронної поштової скриньки позивача за електронною адресою: .

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач не отримав відповіді на вказаний запит.

Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам, суд зазначає наступне.

Частиною другою 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно зі статтею 5 Закону України "Про інформацію" від 02.10.1992 за № 2657-XII кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Відповідно до частин першої, другої статті 7 Закону України "Про інформацію" право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації.

Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом.

Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України від 13 січня 2011 року № 2939-VI "Про доступ до публічної інформації".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 3 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено гарантії забезпечення права на доступ до публічної інформації. Так, відповідно до підпункту 1 пункту 1 статті 3 Закону - право на доступ до публічної інформації гарантується обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що доступ до інформації забезпечується шляхом, зокрема, надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно з частинами першою, другою статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.

Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Положеннями статті 7 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в частині першій і другій статті 13 цього Закону.

Статтею 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Отже надання інформації за запитом є різновидом забезпечення доступу до публічної інформації.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про доступ до публічної інформації" суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Частиною 1 ст. 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону є:1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків; 4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Згідно із статтею 14 Закону України "Про доступ до публічної інформації", якою визначені обов`язки розпорядників інформації, розпорядники інформації зобов`язані: оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; вести облік запитів на інформацію; визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Частинами першою, другою статті 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі. Запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі. З метою спрощення процедури оформлення письмових запитів на інформацію особа може подавати запит шляхом заповнення відповідних форм запитів на інформацію, які можна отримати в розпорядника інформації та на офіційному вебсайті відповідного розпорядника. Зазначені форми мають містити стислу інструкцію щодо процедури подання запиту на інформацію, її отримання тощо.

Згідно із частинами першою, четвертою статті 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Частиною другою статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що у разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту.

За приписами частини першої статті 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Частиною третьою статті 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Статтею 23 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Крім того, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що з метою спрощення процедури оформлення письмових запитів на інформацію особа може подавати запит шляхом заповнення відповідних форм запитів на інформацію, які можна отримати в розпорядника інформації та на офіційному вебсайті відповідного розпорядника. Зазначені форми мають містити стислу інструкцію щодо процедури подання запиту на інформацію, її отримання тощо.

Судом встановлено, що відповідно до Положення про Департамент масових комунікацій та забезпечення доступу до публічної інформації Харківської обласної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням голови Харківської обласної державної адміністрації від 26.06.2020 № 395, Департамент є структурним підрозділом Харківської обласної державної адміністрації, який відповідно до п.п. 15) п. 6 вказаного Положення - забезпечує доступ до публічної інформації.

Відповідно до розпорядження голови Харківської обласної державної адміністрації від 23.11.2020 року № 763 «Про затвердження порядку складання, подання та розгляду запитів на інформацію, розпорядником якої є Харківська обласна державна адміністрація, та Форми для подання такої таких запитів», зареєстрованого Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Харків) 09.12.2020 року за № 174/174, затверджено Інструкцію щодо процедури подання та розгляду запиту на інформацію, відповідно до якої запит на публічну інформацію може бути поданий до Харківської обласної державної адміністрації на електронну адресу: , що підтверджується листом Департаменту масових комунікацій та забезпечення доступу до публічної інформації Харківської обласної державної адміністрації від 21.04.2025 № 14.01-08/1092, копія якого наявна в матеріалах справи.

Судом встановлено з відкритих джерел мережі Інтернет, що інформація щодо офіційної електронної адреси, яка використовується для отримання запитів на публічну інформацію, розміщена на офіційному вебсайті Харківської обласної державної (військової) адміністрації за посиланням: https://kharkivoda.gov.ua/dostup-do-publichnoyi-informatsiyi/zapit-na-informatsiyu.

На вказаному інтернет-ресурсі розміщена інструкція щодо процедури подання та розгляду запиту на інформацію, яка затверджена розпорядженням голови Харківської обласної державної адміністрації № 763 від 23.11.2020, посилання на форму запиту та інструкція по заповненню, а також зазначено, що в електронній формі запит на інформацію можна подати скориставшись наступним посиланням - .

Відтак судом встановлено, що звернення до Харківської обласної державної (військової) адміністрації приймаються на електронну адресу: .

Проте, як вбачається з матеріалів справи, позивач надіслав запит на отримання інформації на електронну адресу: , що підтверджує скрінфото екрану зі сторінки електронної поштової скриньки позивача за електронною адресою: . та не заперечується сторонами по справі.

Крім того, суд зазначає, що визначення поняття «офіційна електронна адреса» чинне законодавство України не наводить.

Разом з тим, у Положенні про Єдину базу даних електронних адрес, номерів факсів (телефаксів) суб`єктів владних повноважень, затвердженим постановою КМУ від 05 січня 2011 року №5, яке є чинним, наводиться визначення поняттю «електронна адреса суб`єкта владних повноважень», відповідно до якого це адреса електронної пошти, що складається з ідентифікатора, позначки «@» та доменного імені. При цьому ідентифікатором є адреса електронної пошти, визначена як офіційна суб`єктом владних повноважень, а доменним іменем - ім`я у домені gov.ua, зареєстроване суб`єктом владних повноважень.

Згідно з абзацами першим, другим пункту 11 частини першої, частиною другою статті 15 Закону «Про доступ до публічної інформації» розпорядники інформації зобов`язані оприлюднювати інформацію про діяльність суб`єктів владних повноважень, а саме про: їхні місцезнаходження, поштову адресу, номери засобів зв`язку, адреси офіційного веб-сайту та електронної пошти.

Суб`єкти владних повноважень у розумінні приписів пункту 7 частини першої статті 4 КАС України, органи державної влади, належать до розпорядників інформації відповідно до статті 13 ЗУ «Про доступ до публічної інформації», а отже в силу вимог закону зобов`язані оприлюднювати інформацію про свою діяльність, зокрема, про його офіційний веб-сайт та електронну пошту, в тому числі на своєму веб-сайті, якщо такий є.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.08.2023 по справі № 380/17220/21.

Відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відтак, електронна адреса, інформацію про яку опубліковано на офіційному веб-сайті суб`єкта владних повноважень є такою, що передбачена для отримання вхідної кореспонденції, та є офіційною електронною адресою відповідного органу державної влади.

Таким чином, відповідач є суб`єктом владних повноважень у розумінні приписів пункту 7 частини першої статті 4 КАС України, органом державної влади і належить до розпорядників інформації відповідно до статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації», а отже в силу вимог закону зобов`язане оприлюднювати інформацію про свою діяльність, зокрема, про його офіційний веб-сайт та електронну пошту, в тому числі, на своєму веб-сайті, якщо такий є.

Разом з тим, за інформацією, розміщеною на офіційному веб-сайті Харківської обласної державної (військової) адміністрації у розділі «Публічна інформація» вбачається, що для подання письмового запиту запитувач може використовувати форму, яку надає Харківська обласна державна адміністрація або яка розміщується на офіційному вебсайті (www.kharkivoda.gov.ua).

В електронній формі запит на інформацію можна подати скориставшись наступним посиланням - .

Отже, беручи до уваги вищевикладені приписи законодавства та обставини справи, вбачається, що саме електронна адреса: , інформація про яку опублікована на офіційному веб-сайті відповідача, є офіційною електронною адресою відповідача як органу державної влади та такою, що передбачена для отримання вхідної кореспонденції, зокрема, для отримання/надіслання запитів на інформацію.

Між тим суд зазначає, що частиною третьою статті 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Проте, оскільки з відкритих джерел мережі Інтернет не встановлено належності електронної пошти - до офіційних електронних адрес органів державної влади, відтак положення частини третьої статті 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" не застосовуються.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999 у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007 у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011 у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010 у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003 у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008 у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина перша статті 43 КАС України).

Відповідно, розподіл судових витрат згідно положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 139, 241, 243, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Харківської обласної військової адміністрації (майдан Свободи, буд.5, Держпром, 3 під`їзд, 8 пов, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61022, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст рішення складено та підписано 16.05.2025.

Суддя Супрун Ю.О.