Справа № 520/29057/24
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2025-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Спірідонов М.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2025 р. Справа № 520/29057/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Чалого І.С. , Подобайло З.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Харківського національного університету внутрішніх справ на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.02.2025, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/29057/24

за позовом ОСОБА_1

до Харківського національного університету внутрішніх справ

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківського національного університету внутрішніх справ (далі - відповідач, ХНУВС), в якому просив суд:

- визнати протиправними бездіяльність Харківського національного університету внутрішніх справ щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення у вигляді компенсації за невикористану частину щорічної відпустки (45 днів) за 2022 рік, додаткової винагороди в розмірі 30000 грн щомісячно, передбаченої п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за лютий 2022 року і за період з 01 липня 2022 року по 14 червня 2023 року, а також індексації грошового забезпечення з 04 березня 2016 по 31 травня 2017 року;

- зобов`язати Харківський національний університет внутрішніх справ нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення у вигляді компенсації за невикористану частину щорічної відпустки (45 днів) за 2022 рік, додаткову винагороду в розмірі 30000 грн щомісячно, передбаченої п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за лютий 2022 року і за період з 01 липня 2022 року по 14 червня 2023 року, а також індексації грошового забезпечення з 04 березня 2016 по 31 травня 2017 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.02.2025 позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Харківського національного університету внутрішніх справ щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення у вигляді компенсації за невикористану частину щорічної відпустки (45 днів) за 2022 рік.

Зобов`язано Харківський національний університет внутрішніх справ нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , грошове забезпечення у вигляді компенсації за невикористану частину щорічної відпустки (45 днів) за 2022 рік.

Визнано протиправними бездіяльність Харківського національного університету внутрішніх справ щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 , індексації грошового забезпечення з 01 червня 2016 по 31 травня 2017 року.

Зобов`язано Харківський національний університет внутрішніх справ нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , індексацію грошового забезпечення з 01 червня 2016 по 31 травня 2017 року.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати в частині відмови у визнанні бездіяльності відповідача протиправною та зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення у вигляді додаткової винагороди в розмірі 30000 грн щомісячно, передбаченої п. 1 Постанови №168 від 28.02.2022 за період з 01.07.2022 по 14.06.2023 та ухвалити нове судове рішення, яким вказані вимоги задовольнити, а в іншій частині залишити без змін рішення суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що судом зроблено хибний висновок про відсутність підстав для нарахування та виплати позивачу спірної додаткової винагороди у визначений період. Вказує, що він проходячи публічну службу в Національній поліції та будучи поліцейським починаючи з 24.02.2022 набув право на отримання додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн щомісячно, передбаченої п. 1 Постанови КМУ №168 від 28.02.2022, проте відповідачем зазначена додаткова винагорода частково не сплачувалась. Вказує, що він отримував вказану додаткову винагороду у розмірі 30 000 грн з березня по червень 2022 року, а у грудні 2022 року отримав її у розмірі 5000 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати в частині задоволення позову ОСОБА_1 та в цій частині винести нове рішення, яким у позові відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що ОСОБА_1 у період з 07.11.2015 по 13.06.2023 здійснювалась індексація грошового забезпечення та її виплата у періоди, вказані у довідці про грошове забезпечення ОСОБА_1 від 16.09.2024 № 24/1186, що долучена позивачем до позовної заяви. Враховуючи те, що у березні, травні-грудні 2016 року, січні та лютому 2017 року величина індексу споживчих цін не перевищувала встановлений законом поріг у 103 %, тому у відповідача не виникло обов`язку щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення у цей період. Звертав увагу, що Постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 року №782 внесено зміни до п. 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення та доповнено абзац 5 після слова «військовослужбовці» словом «поліцейських». Індексація грошового забезпечення поліцейських проводиться після набрання чинності вказаною постановою, тобто з 24.10.2017 року. Отже, право на виплату коштів по індексації у вказаний період позивач не мав. Зазначив, що при задоволенні позовної вимоги позивача про зобов`язання Університет нарахувати та виплатити компенсацію за невідбуту відпустку за 2022 рік суд першої інстанції не врахував, що відповідно до розділу 10 статті 93 Закону України «Про Національну поліцію» в редакції статті до 06.09.2023, грошова компенсація виплачується поліцейським, які звільняються з поліції, лише за невикористану в році звільнення відпустку. Компенсація за невикористану відпустку попередніх років не передбачена законодавством. Відповідно до довідки відділу кадрів ХНУВС від 17.09.2024 № 20/357 за період з 07.11.2015 по 14.06.2023 ОСОБА_1 відпустки за 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 та 2021 роки використані у повному обсязі. За 2022 рік залишок невикористаної основної та додаткової відпустки становить 45 діб. За 2023 рік залишок основної та додаткової відпустки становить 19 діб, компенсація за які виплачена при звільненні.

Позивач та відповідач не скористались правом надання відзивів на апеляційні скарги.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно зі ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційних скарг, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що відповідно до наказу ХНУВС від 04.03.2016 № 259 о/с позивача - ОСОБА_1 , з 01.03.2016 року прийнято на службу до Національної поліції із набуттям статусу поліцейського, відрядженого до навчального закладу.

ОСОБА_1 з 01.03.2016 року був відрядженим до Харківського національного університету внутрішніх справ, де працював на цивільній посаді провідного фахівця факультету № 1 ХНУВС.

Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 13 червня 2023 року № 295о/с «По особовому складу» позивач був звільнений згідно із п. 2 ч. 1 ст. 77 законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII, через хворобу.

Позивач вважаючи, що відповідач протиправно не нарахував та не виплатив грошове забезпечення у вигляді компенсації за невикористану частину щорічної відпустки (45 днів) за 2022 рік, додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн щомісячно, передбаченої п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за лютий 2022 року і за період з 01 липня 2022 по 14 червня 2023 року, а також індексації грошового забезпечення з 04 березня 2016 по 31 травня 2017, звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Харківського національного університету внутрішніх справ щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення у вигляді компенсації за невикористану частину щорічної відпустки (45 днів) за 2022 рік та зобов`язання Харківський національний університет внутрішніх справ нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , грошове забезпечення у вигляді компенсації за невикористану частину щорічної відпустки (45 днів) за 2022 рік, суд першої інстанції виходив з того, що при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи КЗпП України і Закону №504/96-ВР та дійшов висновку, що у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.

Задовольняючи частково позовні вимоги про визнання протиправними бездіяльність Харківського національного університету внутрішніх справ щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 04 березня 2016 по 31 травня 2017 та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 04 березня 2016 по 31 травня 2017, суд першої інстанції виходив з того, що за даними Держстату України індекс споживчих цін (%), на підставі яких здійснюється розрахунок індексів для проведення індексації поріг індексації 103 % було перевищено у квітні 2016, тому саме з 01 червня 2016 у відповідача виник обов`язок провести нарахування та виплату індексації грошового забезпечення позивача, відповідачем не доведено виплати позивачу індексації грошового забезпечення з 01.06.2016 по 31.05.2017, таким чином, відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01.06.2016 до 31.05.2017.

Відмовляючи у задоволенні вимог позивача в частині визнання протиправною бездіяльності Харківського національного університету внутрішніх справ щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 30000 грн щомісячно, передбаченої п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за лютий 2022 і за період з 01 липня 2022 по 14 червня 2023 та зобов`язати Харківський національний університет внутрішніх справ нарахувати та виплатити ОСОБА_1 вказану додаткову винагороду в розмірі 30000 грн щомісячно за лютий 2022 і за період з 01 липня 2022 по 14 червня, суд першої інстанції виходив з того, що що виплата додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн з 01.07.2022 не передбачена ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що останній не залучався в установленому порядку до безпосереднього виконання повноважень поліції, а виплата додаткової винагороди, яку було здійснено до 30.06.2022 було скасовано для поліцейських, відряджених до закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських відповідно до абз. 2 п. 8 Порядку та умов виплати додаткової винагороди поліцейським на період дії воєнного стану, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28 листопада 2022 року № 775, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 01 грудня 2022 року № 1514/38850.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.06.2016 по 31.05.2017, колегія суддів переглядає з урахуванням ст. 308 КАС України, в межах доводів Харківського національного університету внутрішніх справ.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч. 1 та 2 ст. 94 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Згідно з ч. 5 ст. 94 Закону України "Про національну поліцію" грошове забезпечення поліцейських індексується.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" № 988 від 11.11.2015 грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг; поріг індексації - це величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Статтею 4 вказаного Закону передбачено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Відповідно до ст. 5 зазначеного Закону підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.

Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

При цьому порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, який визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Відповідно до п. 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Згідно з п. п. 4, 5 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Оплата праці, у тому числі працюючим пенсіонерам, грошове забезпечення, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю, що надається залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

У разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Відповідно до п.п. 2 п. 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Таким чином, індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення поліцейських, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Звільнення особи зі служби в поліції жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин.

При цьому обмежене фінансування державного органу чи установи, де особа проходила службу, жодним чином не впливає на право особи отримати індексацію грошового забезпечення.

В подальшому постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 № 782 до вказаної постанови № 1078 внесено зміни та включено поліцейських до переліку категорій осіб, яким здійснюється індексація грошового забезпечення.

Так, ч. 2 ст. 8 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» передбачено, що за наявності підстав, визначених цим Законом, право населення на реалізацію зазначених гарантій не залежить від прийняття рішень відповідними органами.

Отже, колегія суддів не приймає доводи відповідача про те, що індексація грошового забезпечення повинна здійснюватися лише з 01.11.2017 - після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 року № 782 «Про внесення зміни до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення», якою абз. 5 п. 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, після слова «військовослужбовців» доповнено словом «поліцейських», оскільки така індексація прямо передбачена положеннями Закону України «Про Національну поліцію» та Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Відповідно до п. 11 Порядку № 1078 індексація грошових доходів громадян проводиться в разі, коли величина ІСЦ (індекс споживчих цін), обчисленого наростаючим підсумком, перевищить поріг індексації, який становить 103 %.

Для проведення подальшої індексації обчислення індексу споживчих цін здійснюється за місяцем, у якому відбувається перевищення порога індексації. Підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією проводиться з місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін і на підставі якого відбувається перевищення порога індексації.

Таким чином, можливість проведення індексації грошових доходів залежить від порогу індексації - величини індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення. В свою чергу, якщо величина індексу споживчих цін не перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка, індексація грошових доходів в такому місяці не проводиться.

Індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях (зокрема, у газеті "Урядовий кур`єр").

У місяці, в якому відбувається підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюється відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соцстрахування, значення ІСЦ приймається за 1 або 100 %.

При цьому, з урахуванням змісту приписів Порядку № 1078 фактично місяць, в якому відбулося підвищення тарифних ставок (посадових окладів) є базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення поліцейських Національної поліції України.

Так, Національна поліція України є новоствореним органом, для всіх її працівників вперше визначено посадові оклади з листопада 2015 року, отже, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем встановлення посадових окладів - грудень 2015.

За даними Держстату України індекс споживчих цін (%), на підставі яких здійснюється розрахунок індексів для проведення індексації за грудень 2015 становив 100,7 %, опублікований в січні 2016. За січень 2016 ІСЦ становив 100,9 %. За лютий 2016 - 99,6 %, за березень 2016 - 101,0 %, за квітень 2016 - 103,5 %,

Таким чином, поріг індексації 103 % було перевищено у квітні 2016.

В силу п. 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Оскільки, зазначений показник за квітень 2016 був опублікований у травні 2016, індексацію слід проводити з 01.06.2016, як першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Отже, саме з червня 2016 у відповідачів виник обов`язок провести нарахування та виплати індексації грошового забезпечення позивача.

Відповідачем не доведено виплати позивачу індексації грошового забезпечення з 01.06.2016 року по 31.05.2017 року.

Таким чином, відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01.06.2016 року до 31.05.2017 року.

Враховуючи викладене, а також те, що позивачем не оскаржується рішення суду першої інстанції в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив наявність у позивача права на індексацію його грошового забезпечення в період з 01.06.2016 року до 31.05.2017 року.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Харківського національного університету внутрішніх справ щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 , грошового забезпечення у вигляді компенсації за невикористану частину щорічної відпустки (45 днів) за 2022 рік та зобов`язання Харківський національний університет внутрішніх справ нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , грошове забезпечення у вигляді компенсації за невикористану частину щорічної відпустки (45 днів) за 2022 рік, колегія суддів зазначає наступне.

У силу статті 45 Конституції України кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.

Державні гарантії права на відпустки, умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи установлює та визначає Закон України від 05.11.1996 №504/96-ВР "Про відпустки".

Частина 1 ст.24 Закону України "Про відпустки" визначає, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Аналогічні приписи містяться в частині першій статті 83 КЗпП України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію".

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.59 Закону України "Про Національну поліцію" служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ст.60 Закону України "Про Національну поліцію").

Статтею 92 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст.93 Закону України "Про Національну поліцію" тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів.

Відповідно до ч.ч. 9-10 ст.93 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення.

При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

Критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання) визначають Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260.

Згідно з абзацами 7, 7 п.8 розділу ІІІ Порядку №260 за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.

Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби.

При цьому, одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

В апеляційній скарзі відповідач зазначив, що виплаті підлягає компенсація невикористаної відпустки лише за останній рік перед звільненням, однак колегія суддів не погоджується з такими доводами апелянта, з огляду на таке.

Право працюючої особи на відпочинок у формі відпустки закріплено Конституцією України та особу не може бути позбавлено такого права.

Види відпусток, які можуть надаватися поліцейським, визначені у статті 92 Закону №580-VIII, а саме: щорічні чергові оплачувані відпустки, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки. Правило про надання відпустки до кінця календарного року не є виключним, про що свідчать положення частин восьмої, одинадцятої статті 93 Закону №580-VIII.

Законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року. Таким чином, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

У Рішенні Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року №8-рп/2002 у справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - КЗпП України.

З огляду на відсутність правового врегулювання цього питання положеннями Закону №580-VIII і Порядку №260 питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи КЗпП України і Закону №504/96-ВР.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону №504/96-ВР і частини першої статті 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Отже, у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладено у постановах Верховного Суду від 04.02.2021 у справі №160/5393/19, від 31.03.2021 у справі №320/3843/20, від 26.05.2021 у справі №360/1362/20, від 24.06.2021 у справі №520/8054/2020.

Верховний Суд у складі суддів судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 19.01.2021 року по справі №160/10875/19 відступив від правового висновку, сформованого Верховним Судом у справах №818/1276/17, №820/5122/17 та підтримав позицію, що у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки, за всі роки служби.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.11.2022 у справі №640/85/20.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Національний університет внутрішніх справ листом від 17.09.2024 року № 20/357 повідомив зокрема, що за 2022 рік залишок невикористаної основної та додаткової відпустки складає 45 діб (30 діб основної та 15 днів додаткової). За 2023 рік залишок основної та додаткової відпустки становить 19 днів. Відповідно до частини 10 статті 93 ЗУ "Про Національну поліцію" (в редакції статті, яка діяла на день звільнення ОСОБА_1 ) за невикористану в році звільнення відпустку у кількості 19 останньому була виплачена компенсація.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у позивача права на отримання грошової компенсації за 45 невикористаних календарних днів щорічної відпустки за 2022 рік.

Щодо вимог позивача в частині визнання протиправною бездіяльності Харківського національного університету внутрішніх справ щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн щомісячно, передбаченої п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за лютий 2022 і за період з 01 липня 2022 по 14 червня 2023 та зобов`язання Харківський національний університет внутрішніх справ нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду в розмірі 30 000 грн щомісячно, передбачену п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за лютий 2022 і за період з 01 липня 2022 по 14 червня 2023, колегія суддів зазначає наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, врегульовано Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII (далі по тексту - Закон №580-VIII).

Відповідно до ст.2 Закону №580-VIII завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Статтею 8 Закону №580-VIII встановлено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України Про правовий режим воєнного стану.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.94 Закону №580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Згідно зі ст.71 Закону №580-VIII поліцейські за їхньою згодою можуть бути відряджені до органів державної влади, установ та організацій із залишенням на службі в поліції, але зі звільненням із займаної посади з подальшим призначенням на посади відповідно до переліку посад, які можуть бути заміщені поліцейськими в державних органах, установах та організаціях, що затверджується Президентом України. За відрядженими до органів державної влади, установ та організацій поліцейськими та членами їхніх сімей зберігаються всі гарантії та пільги, визначені законом для такої категорії осіб.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 року №260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (далі по тексту - Порядок №260).

Згідно з п.п. 3, 13, 15 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5)одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Виплата грошового забезпечення поліцейським та здобувачам ЗВО здійснюється щомісяця з 25 числа по останній день місяця за поточний місяць.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст.24 Закону №580-VIII у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

У ході забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, виконання завдань територіальної оборони органи та підрозділи, що входять до системи поліції та дислокуються в межах Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, області, міста Києва, підпорядковуються відповідному начальнику Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, області, місті Києві.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період дії воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Національного банку України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, судів, органів прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, розвідувальних органів та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022 (затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ) введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 01.05.2023 (затвердженим Законом № 3057-IX від 02.05.2023) продовжено з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 року прийнята постанова №168, пунктом 1 якої (в первісній редакції) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 зазначеної постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування застосовується з 24.02.2022 року.

Постановою Кабінету Міністрів України №350 від 22.03.2022 року до постанови №168 були внесені зміни, згідно з якими абзац перший пункту 1 після слів та поліцейським доповнено словами, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка. Постанова набирала чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022 року.

Отже, за змістом вказаних нормативно-правових актів, з 24.02.2022 року у поліцейських, які проходять службу у підрозділах, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка, виникло право на отримання додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень щомісячно. А ті поліцейські, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, мають право на отримання додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Втім, постановою Кабінету Міністрів України №754 від 01.07.2022 року до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року були внесені зміни, відповідно до яких в абзаці першому пункту 1 слова «які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка» замінено словами «які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)».

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №754 від 01.07.2022 року установлено, що ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 01.06.2022 року.

За матеріалами справи, Харківським національним університетом внутрішніх справ, зокрема, у березні, квітні, травні та червні 2022 року було нараховано та виплачено позивачу додаткову винагороду в розмірі 30000 грн. та здійснена доплата у розмірі 5000 гривень у грудні 2022 року, зазначені обставини не є спірними.

Разом із тим 07.07.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №793, якою, зокрема:

- у пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 в абзаці першому слова і цифри додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно замінено словами і цифрами додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць;

- доповнено постанову Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 пунктом 2-1 такого змісту: Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України №775 від 28.11.2022 року затверджено Порядок та умови виплати додаткової винагороди поліцейським на період дії воєнного стану, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 01.12.2022 за № 1514/38850 (далі по тексту Порядок №775).

Ці Порядок та умови визначають механізм і умови виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди поліцейським, передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Пунктом 2 Порядку визначено, що на період дії воєнного стану поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим із них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії та заходи), перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, ця винагорода збільшується до 100000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах.

Пунктом 3 Порядку вказано виконання яких саме завдань поліцейськими вважається безпосередньою участю в бойових діях та заходах.

Пункт 5 затвердженого Порядку містить вичерпний перелік документів, що підтверджують безпосередню участь поліцейських у бойових діях та заходах.

Відповідно до абз.2, 4 п.8 Порядку додаткова винагорода виплачується поліцейським, відрядженим до закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, до 30 червня 2022 року. Додаткова винагорода особам, зазначеним у цьому пункті, виплачується за рішенням керівника відповідного закладу або установи на підставі його наказу.

Також, п.п. 9 п.14 Порядку передбачено, що додаткова винагорода не виплачується за умов, якщо поліцейські: 9) відряджені до державних органів, установ та організацій, крім тих, які залучаються в установленому порядку до безпосереднього виконання повноважень поліції.

При цьому, наказом МВС України №775 від 28.11.2022 року зазначено, що цей наказ набирає чинності з дня його офіційного опублікування, крім пункту 8 Порядку та умов, який застосовується з 24 лютого 2022 року, підпункту 9 пункту 14 Порядку, який застосовується з 01 липня 2022 року.

Таким чином, пункт 8 Порядку застосовується з 24 лютого 2022 року, підпункт 9 пункту 14 Порядку застосовується з 01 липня 2022 року.

За цим, додаткова винагорода у розмірі 30 000 грн. виплачується поліцейським, відрядженим до закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, до 30.06.2022 року, з 01.07.2022 року така допомога виплачується лише у випадку, якщо такі поліцейські залучаються в установленому порядку до безпосереднього виконання повноважень поліції та за наявності підтверджуючих документів.

Судом встановлено, що позивач є поліцейським, що відряджений до закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських та відповідно до функціональних обов`язків провідного фахівця факультету №1, затверджених деканом факультету №1 ХНУВС від 25.01.2020 основним завданням позивача, є провадження планування роботи навчального курсу та освітньої діяльності (а.с. 27-35).

В матеріалах справи відсутні докази того, що в спірні періоди позивач за рішенням керівника поліції залучався в установленому порядку до безпосереднього виконання повноважень поліції.

При цьому, керівник навчального закладу, до якого відряджений позивач не наділений повноваженнями доручати позивачу виконувати функції поліцейського, оскільки відповідно вимог ч.7 ст.71 Закону України «Про Національну поліцію» такими повноваженнями наділений лише керівник поліції.

Жодного з документів щодо безпосередньої участі поліцейських у бойових діях та заходах майором поліції ОСОБА_1 , наказів ХНУВС щодо залучення майора поліції ОСОБА_1 до виконання функцій поліції (у тому числі щодо забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) суду не надано.

Разом з тим, суд зазначає, що виходячи із аналізу перелічених норм законодавства, право на отримання спірної додаткової грошової винагороди пов`язано не тільки із статусом поліцейського, а із безпосереднім виконання повноважень поліції.

Отже, за період з липня 2022 року в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що у позивача є право на отримання додаткової винагороди у розмірі до 30 000 гривень, тому позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача, що полягають у не нарахуванні та не виплаті позивачу додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою КМУ №168, за період з 01 липня 2022 по 14 червня 2023 року, є такими, що не підлягають задоволенню.

При цьому, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта про те, що Порядок №775 набирає чинності з дня його офіційного опублікування, тобто 01 грудня 2022 року, оскільки у п.3 даного Порядку №775 передбачено виключення, а саме щодо п.8 Порядку №775 та умов, який застосовується з 24 лютого 2022 року, пп.9 п.14 Порядку та умов, який застосовується з 01 липня 2022 року, пп.10 п.14 Порядку та умов, який застосовується з 01 травня 2022 року.

Доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційні скарги без задоволення, а судове рішення без змін.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Харківського національного університету внутрішніх справ - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.02.2025 по справі № 520/29057/24 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді І.С. Чалий З.Г. Подобайло