Справа № 300/1977/25
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2025-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2025 р. справа № 300/1977/25

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Чуприни О.В., розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Боднарчук Андрій Михайлович до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним дій щодо відмови у здійснені перерахунку та виплаті підвищення до пенсії та зобов`язання здійснити перерахунок і виплату підвищення до пенсії відповідно до пункту "г" частини 1 статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01.02.2025, з урахуваннями виплачених сум, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах якої діє адвокат Боднарчук Андрій Михайлович (надалі по тексту також - представник позивача, адвокат Боднарчук А.М.), звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі по тексту також - відповідач 1, орган пенсійного забезпечення, Управління, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (надалі по тексту також - відповідач 2, ГУ ПФУ в Запорізькій області), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №11 від 24.02.2025 про відмову у перерахунку і виплати підвищення до пенсії ОСОБА_1 відповідно до пункту "г" частини 1 статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-ХІІ в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01.02.2025, з урахуванням виплачених сум;

- зобов`язати Головне управління в Запорізькій області здійснити перерахунок і виплату підвищення до пенсії ОСОБА_1 відповідно до пункту "г" частини 1 статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-ХІІ в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01.02.2025, з урахуванням виплачених сум.

Підставою звернення ОСОБА_1 із вказаним позовом є протиправні, на переконання позивача, дії відповідача щодо відмови у виплаті підвищення до пенсії відповідно до пункту "г" частини 1 статті 77 Закону України "про пенсійне забезпечення" в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01.02.2025.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV (надалі по тексту також - Закон №1058-IV). Згідно рішення Національної комісії з реабілітації від 19.12.2024 та Висновку Національної комісії з реабілітації про визнання особи потерпілою від репресій позивач визнана потерпілою від репресій відповідно до пункту 2 статті 13 Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 року" як дитина репресованої особи, яка народилась на засланні під час перебування репресованої особи на засланні.

ОСОБА_1 17.02.2025 звернулась до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою про перерахунок пенсії в розмірі 25% від мінімальної заробітної плати, за наслідками розгляду якої Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій прийняло рішення №11 від 24.02.2025 (надалі по тексту також - оскаржуване рішення, спірне рішення). Вказаним рішенням відповідач 2 відмовив позивачу у здійсненні перерахунку пенсії з врахуванням надбавки в розмірі 25% від мінімальної пенсії за віком як репресованій особи, з огляду на те, що останній з 01.02.2025 до пенсії за віком нараховується надбавка в розмірі 43,52 гривень відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 за №645 "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення" (надалі по тексту також - Постанова №645) як члену сім`ї громадян, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, та яких було примусово переселено.

За доводами позивача, до спірних правовідносин підлягає застосуванню пункт "г" частини 1 статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-ХІІ (надалі по тексту також - Закон №1788-ХІІ), а не положення Постанови №645. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Івано-Франківським окружним адміністративним судом ухвалою від 31.03.2025 відкрито провадження у даній адміністративній справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також - КАС України). Одночасно судом витребувано у сторін додаткові докази, необхідні для розгляду справи (а.с.31-32).

Відповідач 2 скористався правом на подання відзиву на позовну заяву. Так, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему скерувало на адресу суду відзив із приміткою "Документ сформований в системі "Електронний суд" 11.04.2025" на позовну заяву, реєстрацію якого проведено судом 11.04.2025 за вх.№9629/25 (а.с.35-65). Відповідач 2 заперечив проти доводів ОСОБА_1 , викладених в адміністративно позові, вказує на їх безпідставність та необґрунтованість, з огляду на таке.

Позивач 29.01.2025 подала заяву про перерахунок пенсії "зміна надбавки". В порядку екстериторіальності визначено орган, який розглянув дану заяву, а саме - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, яке винесло рішення №11 від 06.02.2025 та здійснило перерахунок пенсії позивача з 01.02.2025, у зв`язку з уточненням даних в ЕПС, підстава - надбавка члену сім`ї реабілітованого, особливості - член сім`ї реабілітованого - з 01.02.2025 по довічно. Дана обставина підтверджується скриншотом з внутрішньої системи документообігу. Згідно з внутрішнім кодуванням, шифр 16 (о16, u16) позначає Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області. Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області не було уповноважено на розгляд заяви позивача від 29.01.2025 і не виносило рішення про перерахунок пенсії позивача. Відповідач не може нести відповідальність за дії та рішення, винесене іншим територіальним органом Пенсійного фонду України. Надалі позивач звернулась із заявою №2833 від 17.02.2025 щодо перерахунку пенсії: "Зміна надбавки". В порядку екстериторіальності дану заяву розглянуло Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та прийняло рішення про відмову у перерахунку пенсії №11 від 24.02.2025. Оскільки позивач просить здійснити перерахунок пенсії саме з 01.02.2025, то з огляду на приписи Порядку від 25.11.2005 за №22-1 процедура перерахунку пенсії в даному випадку покладена на Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Також відповідачем 2 зазначено, що згідно з підпунктом 2 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 за №654 репресованим особам, яких у подальшому було реабілітовано, до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачуються замість пенсії, підвищення проводиться в розмірі 54,4 гривень, а членам їх сімей, яких було примусово переселено - 43,52 гривень. Згідно з підпунктом 4 пункту 2.6 розділу 2 Порядку №22-1 при призначенні пенсії до підвищень надаються документи про визнання заявника реабілітованим або членом його сім`ї, якого примусово було переселено (для підвищення пенсії згідно з пунктом "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Відповідно до статті 6 Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років" від 17.04.1991 за №962 (надалі по тексту також - Закон №962) реабілітованим, які мають право на передбачені цим Законом пільги, видається посвідчення єдиного зразка, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Видача цього посвідчення проводиться за місцем проживання реабілітованих осіб виконавчими органами відповідних сільських, селищних, міських рад, у тому числі обраними об`єднаними територіальними громадами. Позивач звернулась із заявою №2833 від 17.02.2025 щодо перерахунку пенсії: "Зміна надбавки (підвищення реабілітованим в розмірі 25% від мінімальної заробітної плати, зарахувати до розрахунку пенсії в кратності період перебування в місцях спецпоселення)". До заяви для перерахунку пенсії ОСОБА_1 надала рішення Національної комісії з реабілітації від 19.12.2024, висновок Національної комісії з реабілітації про визнання особи потерпілою від репресій. Згідно документів електронної пенсійної справи, заявнику вже призначена надбавка членам сімей реабілітованих з 01.02.2025 згідно заяви від 29.01.2025.

Зокрема, згідно з протоколом перерахунку пенсії, від 04.02.2025 (у зв`язку з уточненням даних в ЕПС, підстава - надбавка члену сім`ї реабілітованого, особливості - член сім`ї реабілітованого - з 01.02.2025 по довічно), позивачу виплачується Надбавка членам сімей реабілітованих у розмірі 43.52 гривень. З огляду на вищезазначене, прийнято рішення відмовити в перерахунку пенсії ОСОБА_1 за заявою №2833 від 17.02.2025 у зв`язку з відсутністю законних підстав. Таким чином, позивачу вже призначена надбавка згідно з підпунктом 2 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 за №654 у розмірі 43,52 гривень, відтак, на переконання представника відповідача 2, відсутні підстави для перерахунку та виплати підвищення до пенсії відповідно до пункту "г" частини 1 статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач 1 також скористався правом на подання відзиву від 11.04.2025 за №0900-0803-8/20421 на позовну заяву, реєстрацію якого здійснено судом 16.04.2025 за вх.№10140/25 (а.с.66-138). У поданому відзиві Управління заперечило проти доводів ОСОБА_1 , викладених у позовній заяві, вказує на їх безпідставність та необґрунтованість.

Як зазначив представник ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, ОСОБА_1 з 12.02.2009 отримує пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV. Позивач звернулась із заявою про призначення підвищення реабілітованим в розмірі 50% мінімальної заробітної плати та зарахування в кратному розмірі період перебування в місцях спецпоселення. За результатами розгляду вказаної заяви за принципом екстериторіальності рішенням від 06.02.2025 за №11 призначено надбавку членам сімей реабілітованих згідно Постанови №654 в розмірі 43,52 гривень з 01.02.2025. В подальшому заявник 17.02.2025 повторно звернулась із відповідною заявою, у якій ставила питання про підвищення реабілітованим в розмірі 25% мінімальної заробітної плати та зарахування до розрахунку пенсії в кратності період перебування в місцях спецпоселення. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, за наслідками опрацювання коментованої заяви, прийнято рішення від 24.02.2025 за №11 про відмову у перерахунку пенсії. Підставою відмови у здійсненні вказаного перерахунку слугувала обставина того, що ОСОБА_1 вже призначено надбавку членам сімей реабілітованих з 01.02.2025 згідно заяви від 29.01.2025.

За доводами органу пенсійного забезпечення, кошти на виплату підвищення особі, яка необґрунтовано зазнала політичних репресій і згодом була реабілітована, враховані в Державному бюджеті України у розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 за №654. Бюджетні призначення на виплату підвищень у інших розмірах, ніж у вказаній постанові не передбачено. Просить відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі.

Згідно наявних в матеріалах справи довідок про доставку електронного листа, ухвалу про залучення учасників справи від 24.04.2025 у справі №300/1977/25 надіслано одержувачу - Головному управлінню Пенсійного фонду України в Полтавській області засобами електронного зв`язку через підсистему "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, котру доставлено до електронного кабінету останнього 24.04.2025 о 10:09 годині.

Днем вручення судового рішення, серед іншого, є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи (пункт 2 частини 6 статті 251 КАС України).

З урахуванням вказаного ухвала суду про залучення учасників справи від 24.04.2025 вважається врученою співвідповідачу належним чином.

ГУ ПФУ в Полтавській області, станом на дату ухвалення рішення, не скористалось правом на подання відзиву на позовну заяву у строк, встановлений ухвалою про залучення учасників справи від 24.04.2025 .

В силу вимог частини 6 статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Частиною 6 статті 7 КАС України унормовано, що у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

З огляду на те, що Кодекс адміністративного судочинства України не визначає наслідків за ненадання співвідповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, то суд вважає за необхідне застосувати до цих правовідносин аналогію закону, а саме приписи частини 6 статті 162 КАС України.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, вивчивши адміністративний позов, відзиви на позовну заяву, додаткові пояснення, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та з 12.02.2009 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV (надалі по тексту також - Закон №1058-IV). Вказана обставина засвідчується наявними в матеріалах адміністративної справи копіями з пенсійної справи позивача і не заперечується сторонами (а.с.73-137).

Позивач 29.01.2025 звернулась до Відділу обслуговування громадян №6 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про перерахунок пенсії, вид перерахунку визначено "зміна надбавки (підвищення реабілітованим в розмірі 50% від мінімальної зарплати, зарахувати в кратності період перебування в місцях спецпоселення" (а.с.108).

До означеної заяви позивачем, серед іншого, долучено копії Рішення Національної комісії з реабілітації від 19.12.2024 (а.с.114), Висновок Національної комісії з реабілітації про визнання особи потерпілою від репресій (а.с.115-116), довідку від 15.07.2000 за №225 (а.с.117), довідку від 21.07.1993 за №2794/2017 (а.с.118), довідку від 22.12.1992 за №3/3-20346 (а.с.119), свідоцтва про шлюб (а.с.120-121), свідоцтва про народження (а.с.122), свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.125), свідоцтва про зміну імені (а.с.126), довідку про укладення шлюбу (а.с.127-130).

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 29.01.2005, прийнято рішення від 06.02.2025 за №11 про перерахунок пенсії, яким з 01.02.2025 встановлено позивачу надбавку членам сімей реабілітованих (Пост. №654 п.4.2) в розмірі 43,52 гривень (а.с.99).

Коментоване рішення також містить інформацію про встановлення особливості "Член сім`ї реабілітованого - з 01.02.2025 по довічно" (а.с.99).

В подальшому, 17.02.2025 мала місце обставина звернення ОСОБА_1 звернулась до Відділу обслуговування громадян №6 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській із заявою про перерахунок пенсії, вид перерахунку визначено "підвищення реабілітованим в розмірі 25% від мінімальної заробітної плати, зарахувати до розрахунку пенсії в кратності період перебування в місцях спецпоселення" (а.с.132).

До вказаної заяви позивачем долучено, зокрема, копії Рішення Національної комісії з реабілітації від 19.12.2024 (а.с.135), Висновок Національної комісії з реабілітації про визнання особи потерпілою від репресій (а.с.136-137).

Коментовану заяву за принципом екстериторіальності розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, яким прийнято рішення про відмову у перерахунку пенсії №11 від 24.02.2025 (а.с.131). Вказана відмова мотивована тим, що ОСОБА_1 вже призначена надбавка членам сімей реабілітованих (постанова №654 п.4.2.) з 01.02.2025 згідно заяви від 29.01.2025.

Вважаючи протиправним та таким, що підлягає скасуванню рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №11 від 24.02.2025 про відмову у перерахунку і виплати підвищення до пенсії ОСОБА_1 відповідно до пункту "г" частини 1 статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-ХІІ в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01.02.2025, з урахуванням виплачених сум, заявник звернулась з цим позовом до суд, з метою захисту свого порушеного права на встановлення спірного підвищення до пенсії.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частини 1 статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (надалі по тексту також - Закон №1058-IV).

Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати 1) пенсія за віком, 2) пенсія по інвалідності, 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника (частина 1 статті 9 Закону №1058-IV).

Відповідно до статті 10 Закону №1058-ІV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Водночас, зміст нормативно-правових положень щодо реалізації конституційного права громадян, які набули правового статусу реабілітованих, основи їх соціального захисту та гарантії їх соціальної захищеності через надання пільг і державної соціальної підтримки визначені та закріплені в Законі України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років" від 17.04.1991 за №962-XII (надалі по тексту також - Закон №962-XII, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) з метою ліквідувати наслідки беззаконня, допущені з політичних мотивів до громадян Української РСР, поновити їх права, встановити компенсації за незаконні репресії та пільги реабілітованим.

Статтею 1 Закону №962-XII встановлено, що реабілітованими особами слід вважати осіб, які з політичних мотивів були необґрунтовано засуджені судами або піддані репресіям позасудовими органами, в тому числі "двійками", "трійками", особливими нарадами і в будь-якому іншому позасудовому порядку, за вчинення на території України діянь, кваліфікованих як контрреволюційні злочини за кримінальним законодавством України до набрання чинності Законом СРСР "Про кримінальну відповідальність за державні злочини" від 25.12.1958, за винятком осіб, зазначених у статті 2 цього Закону.

Дія цієї статті поширюється на осіб, громадян України, які постійно проживали в Україні і яких з різних причин було переміщено за межі колишнього Радянського Союзу, необґрунтовано засуджено військовими трибуналами, Верховним Судом Союзу РСР чи піддано репресіям позасудовими органами.

Відповідно до статті 3 Закону №962-XII реабілітації підлягають всі громадяни, заслані і вислані з постійного місця проживання та позбавлені майна за рішенням органів державної влади і управління з політичних, соціальних, національних, релігійних та інших мотивів під приводом боротьби з куркульством, противниками колективізації, так званими бандпособниками та їх сім`ями.

Наведене свідчить, що законодавець до реабілітованих осіб відносить як громадян, які необґрунтовано зазнали політичних репресій, так і примусово переселених осіб.

Статтею 1-1 Закону №962-XII визначенні наступні терміни, зокрема:

вислання - примусове виселення особи з місця її проживання з встановленням заборони на проживання у визначеній місцевості або примусове виселення чи переселення особи з місця її проживання в іншу місцевість або за межі СРСР;

депортація - примусове виселення народів, етнічних, етноконфесійних, соціальних або інших груп населення з місць їхнього постійного проживання з політичних, класових, соціальних, релігійних, національних мотивів;

заслання - примусове переміщення особи з місця її проживання з обов`язковим поселенням у певній місцевості, спецпоселенні, встановленням обмеження на право пересування та заборони виїзду з місця спецпоселення; репресована особа - особа, яка зазнала репресій з мотивів та у формах, визначених цим Законом;

члени сім`ї - чоловік або дружина репресованої особи, діти репресованої особи, у тому числі повнолітні або усиновлені, батьки, вітчим, мачуха репресованої особи, усиновлювач, опікун, піклувальник, а також інші родичі або особи, які на момент здійснення репресій проживали з репресованою особою однією сім`єю були пов`язані спільним побутом.

Відповідно до статті 1-3 Закону №962-XII потерпілими від репресій є діти репресованої особи, у тому числі усиновлені, які у віці до 18 років залишилися без батька, матері (усиновлювача) внаслідок здійснення репресій проти батька, матері (усиновлювача) або які народилися не пізніше ніж через 10 місяців з дня арешту батька, матері, або які народилися у місці позбавлення волі, на засланні, висланні під час перебування репресованої особи у місці позбавлення волі, на засланні, висланні, залишення репресованої особи для роботи у таборах Народного комісаріату внутрішніх справ у становищі вільнонайманого без права виїзду з прикріпленням до районів табору-будівництва, закріплення репресованої особи за будівництвом згідно з директивою Народного комісара внутрішніх справ та Прокурора СРСР від 29 квітня 1942 року №185, або які народилися у матері, яку було примусово безпідставно поміщено до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, під час перебування матері у такому психіатричному закладі, або які у віці до 18 років перебували, незалежно від тривалості, у спецприймальниках чи розподільниках, спеціальних будинках малюка чи дитячих будинках репресивних органів, або які внаслідок здійснення репресії проти батька, матері були примусово позбавлені імен, включаючи родові імена.

Положення цієї норми чітко визначають, що потерпілими від репресій є діти репресованої особи, у тому числі: діти, які були переселені разом із батьками; діти, які народилися під час перебування репресованої особи на засланні і проживали з репресованою особою однією сім`єю.

Таким чином, до членів сімей, яких було примусово переселено, належать й діти, які народилися на засланні і проживали з репресованою особою однією сім`єю.

Пунктом 6 Прикінцевих положень Закону №1058-IV передбачено, що до прийняття відповідного закону до пенсій, передбачених цим Законом, установлюються надбавки та здійснюється їх підвищення згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року за №1788-XII (надалі по тексту також - Закон №1788-XII).

Згідно з пунктом "г" статті 77 Закону №1788-XII призначені пенсії підвищуються репресованим особам, яких у подальшому було реабілітовано, призначені пенсії - на 50 процентів, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - на 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Позивач 29.01.2025 звернулась до Відділу обслуговування громадян №6 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про перерахунок пенсії, вид перерахунку визначено "зміна надбавки (підвищення реабілітованим в розмірі 50% від мінімальної зарплати, зарахувати в кратності період перебування в місцях спецпоселення" (а.с.108).

До означеної заяви позивачем, серед іншого, долучено копії Рішення Національної комісії з реабілітації від 19.12.2024 (а.с.114), Висновок Національної комісії з реабілітації про визнання особи потерпілою від репресій (а.с.115-116), довідку від 15.07.2000 за №225 (а.с.117), довідку від 21.07.1993 за №2794/2017 (а.с.118), довідку від 22.12.1992 за №3/3-20346 (а.с.119), свідоцтва про шлюб (а.с.120-121), свідоцтва про народження (а.с.122), свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.125), свідоцтва про зміну імені (а.с.126), довідку про укладення шлюбу (а.с.127-130).

Згідно довідки (про реабілітацію) ІНФОРМАЦІЯ_2 від 21.07.1993 за №9794/2017 громадянин ОСОБА_2 1918 року народження засуджений 19.04.1945 ВТ військ НКВД Станіславської області за статтями 54-Іа, 54-ІІ КК УРСР на 15 років каторжних робіт, знаходився під вартою в місці позбавлення волі 10 років, 02 місяців і 29 днів. На підставі стаття 1 Закону УРСРС "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні", ОСОБА_2 реабілітований (а.с.118).

Згідно довідки про реабілітацію від 02.12.1992 за №3/3-20346 МВД УССР Управління Внутрішніх справ Івано-Франківської області ОСОБА_3 , 1923 року народження, ОСОБА_4 1887 року народження, 23 жовтня 1947 року виселені з села Клубівці, Тисменицького району, Станіславської області на спецпоселення в Карагандинську область з конфіскацією майна.

Разом з ними вивезені неповнолітні ОСОБА_5 , 1933 року народження, ОСОБА_6 , 1940 року народження і ОСОБА_7 1944 року народження.

На підставі статті 3 Закону Української ССР від 17 квітня 1991 року "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні" вищезгадані особи реабілітовані з відновленням у всіх громадянських правах і поверненням конфіскованого майна чи його вартості (а.с.119).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_8 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в Железнодорожному районі Карагнадинської області, про що в книзі записів актів про народження 12.04.1954 зроблено відповідний запис за №294 (а.с.122-125).

Відповідно до довідки про укладення шлюбу між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 укладено 27.12.1975 укладено шлюб. Вищевказаний шлюб розірвано 05.12.2000 (а.с.128-130).

Свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_2 від 19.05.2023 засвідчується обставина 19.05.2023 зміни імені позивача з ОСОБА_10 на ОСОБА_1 (а.с.126).

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 29.01.2005, прийнято рішення від 06.02.2025 за №11 про перерахунок пенсії, яким з 01.02.2025 встановлено позивачу надбавку членам сімей реабілітованих (Пост. №654 п.4.2) в розмірі 43,52 гривень (а.с.99).

Коментоване рішення також містить інформацію про встановлення особливості "Член сім`ї реабілітованого - з 01.02.2025 по довічно" (а.с.99).

На час здійснення репресій позивач проживала разом із батьком однією сім`єю, в тому числі проживала у спецпоселенні, куди сім`ю було переселено примусово та відповідно до пункту 2 статті 1-3 Закону №962-XII є потерпілою від репресії, оскільки є донькою репресованої особи, яка народилася на засланні.

Також згідно рішення Національної комісії з реабілітації від 19.12.2024 ОСОБА_8 , 1954 року народження, визнано потерпілою від репресій (а.с.114).

За змістом висновку Національної комісії з реабілітації ОСОБА_8 , 1954 року народження, підлягає визнанню потерпілою від репресій відповідно до пункту 2 статті 1-3 Закону №962-XII, як дитина репресованої особи, яка народилася на засланні під час перебування репресованої особи на засланні.

Враховуючи встановлені судами обставини у даній справі, зокрема, що позивач належить до категорії громадян, членів сім`ї, висланих з постійного місця проживання, позбавлених майна за рішенням органів державної влади і управління, з політичних, соціальних, національних, релігійних та інших мотивів під приводом боротьби з куркульством, противниками колективізації, так званими бандпособниками та їх сім`ями, реабілітованої по статті 3 Закону №962-XII, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 , як член сім`ї громадянина, який необґрунтовано зазнав політичних репресій та був реабілітований, має право на підвищення пенсії на 25 процентів мінімальної пенсії за віком відповідно до пункту "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 13.05.2024 у справі №500/5507/23 та від 31.05.2024 у справі №500/3332/23.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України).

В подальшому, 17.02.2025 мала місце обставина звернення ОСОБА_1 звернулась до Відділу обслуговування громадян №6 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській із заявою про перерахунок пенсії, вид перерахунку визначено "підвищення реабілітованим в розмірі 25% від мінімальної заробітної плати, зарахувати до розрахунку пенсії в кратності період перебування в місцях спецпоселення" (а.с.132).

До вказаної заяви позивачем долучено, зокрема, копії Рішення Національної комісії з реабілітації від 19.12.2024 (а.с.135), Висновок Національної комісії з реабілітації про визнання особи потерпілою від репресій (а.с.136-137).

Коментовану заяву за принципом екстериторіальності розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, яким прийнято рішення про відмову у перерахунку пенсії №11 від 24.02.2025 (а.с.131). Вказана відмова мотивована тим, що ОСОБА_1 вже призначена надбавка членам сімей реабілітованих (постанова №654 п.4.2.) з 01.02.2025 згідно заяви від 29.01.2025.

Суд не погоджується з мотивами відмови ГУ ПФУ в Запорізькій області, викладеними у рішенні №11 від 24.02.2025, з огляду на таке.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян" №654 від 16.07.2008, репресованим особам, яких у подальшому було реабілітовано, до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачуються замість пенсії, підвищення проводиться в розмірі 54,4 гривні, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - 43,52 гривні.

Згідно рішення від 06.02.2025 за №11 про перерахунок пенсії, яким з 01.02.2025 встановлено позивачу надбавку членам сімей реабілітованих (Пост. №654 п.4.2) в розмірі 43,52 гривень (а.с.99).

Коментоване рішення також містить інформацію про встановлення особливості "Член сім`ї реабілітованого - з 01.02.2025 по довічно" (а.с.99).

Разом з тим, суд зауважує, що відповідно до вимог статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй.

Закон України "Про пенсійне забезпечення" має вищу юридичну силу ніж постанова Кабінету Міністрів України №654 від 16.07.2008, у зв`язку з чим застосуванню в даному випадку підлягає саме вказаний Закон.

Враховуючи вищевказане, виходячи із визначених загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, підвищення до пенсії позивачу повинно обчислюватися не на підставі постанови Кабінету Міністрів України №654, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав, а у відповідності до Закону України "Про пенсійне забезпечення", який має вищу юридичну силу.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм права висловлена Верховним Судом у постановах від 10.10.2018 р. по справі №446/1549/16-а, від 21.11.2018 р. по справі №446/1563/16-а, від 31.10.2019 р. по справі №442/6456/17, від 04.03.2020 р. по справі №446/1566/16-а.

Щодо доводів відповідача 2 про те, що позивач не надала посвідчення особи про наявність пільг реабілітованої особи суд зазначає, що позивач просить встановити їй надбавку до пенсії не як реабілітованій особі, а як члену сім`ї такої особи. На підтвердження родинних зв`язків із особою, яка була репресована комуністичним тоталітарним режимом 1917-1991 років, ОСОБА_1 надала, зокрема, копії Рішення Національної комісії з реабілітації від 19.12.2024 (а.с.114), Висновок Національної комісії з реабілітації про визнання особи потерпілою від репресій (а.с.115-116).

Таким чином, в розумінні Закону №962-XII позивач є членом сім`ї репресованої особи, на яку розповсюджуються права реабілітованих осіб та має право на встановлення надбавки до пенсії в розмірі 25%.

В рішенні Конституційного Суду України від 09.07.2007 у справі №1-29/2007 зазначено, що утверджуючи і забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами України встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, які є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права, а тому відповідно до частини 2 статті 6, частини 2 статті 19, частини 1 статті 68 Конституції України вони є загальнообов`язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами. Невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави. Принципи соціальної держави втілено також у ратифікованих Україною міжнародних актах: Міжнародному пакті про економічні, соціальні і культурні права 1966 року, Європейської соціальної хартії (переглянутій) 1996 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та рішеннях Європейського суду з прав людини.

Відтак, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №11 від 24.02.2025 про відмову у перерахунку і виплати підвищення до пенсії ОСОБА_1 відповідно до пункту "г" частини 1 статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-ХІІ в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком, є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому, обираючи ефективний спосіб захисту порушеного права, та періоду, що підлягає захисту, суд керується такими мотивами.

В адміністративному позові ОСОБА_1 просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №11 від 24.02.2025 про відмову у перерахунку і виплати підвищення до пенсії ОСОБА_1 відповідно до пункту "г" частини 1 статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-ХІІ в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01.02.2025, з урахуванням виплачених сум;

- зобов`язати Головне управління в Запорізькій області здійснити перерахунок і виплату підвищення до пенсії ОСОБА_1 відповідно до пункту "г" частини 1 статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-ХІІ в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01.02.2025, з урахуванням виплачених сум.

Згідно з частиною 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Так, відповідно до пунктів 4.1, 4.2, абзацу 3 пункту 4.3 і пункту 4.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (надалі по тексту також - Порядок №22-1), заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів.

Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Після призначення пенсії електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Із вказаного слідує, що після реєстрації заяви позивача, органом пенсійного забезпечення, який її розглядав і вирішував за принципом екстериторіальності питання про наявність чи відсутність права на перерахунок пенсії відповідно до пункту "г" частини 1 статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-ХІІ в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком в розумінні Порядку №22-1 є Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Разом з тим, відповідач 2 у відзиві на позовну заяву зазначив, що позивач 29.01.2025 подала заяву про перерахунок пенсії "зміна надбавки". В порядку екстериторіальності визначено орган, який розглянув дану заяву, а саме - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, яке винесло рішення №11 від 06.02.2025 та здійснило перерахунок пенсії позивача з 01.02.2025, у зв`язку з уточненням даних в ЕПС, підстава - надбавка члену сім`ї реабілітованого, особливості - член сім`ї реабілітованого - з 01.02.2025 по довічно. Дана обставина підтверджується скриншотом з внутрішньої системи документообігу. Згідно з внутрішнім кодуванням, шифр 16 (о16, u16) позначає Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області. Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області не було уповноважено на розгляд заяви позивача від 29.01.2025 і не виносило рішення про перерахунок пенсії позивача. Відповідач не може нести відповідальність за дії та рішення, винесене іншим територіальним органом Пенсійного фонду України.

Як з`ясовано судом з матеріалів справи, позивач 29.01.2025 звернулась до Відділу обслуговування громадян №6 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про перерахунок пенсії, вид перерахунку визначено "зміна надбавки (підвищення реабілітованим в розмірі 50% від мінімальної зарплати, зарахувати в кратності період перебування в місцях спецпоселення" (а.с.108).

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 29.01.2005, прийнято рішення від 06.02.2025 за №11 про перерахунок пенсії, яким з 01.02.2025 встановлено позивачу надбавку членам сімей реабілітованих (Пост. №654 п.4.2) в розмірі 43,52 гривень (а.с.99). Коментоване рішення також містить інформацію про встановлення особливості "Член сім`ї реабілітованого - з 01.02.2025 по довічно" (а.с.99).

В подальшому, 17.02.2025 мала місце обставина звернення ОСОБА_1 звернулась до Відділу обслуговування громадян №6 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській із заявою про перерахунок пенсії, вид перерахунку визначено "підвищення реабілітованим в розмірі 25% від мінімальної заробітної плати, зарахувати до розрахунку пенсії в кратності період перебування в місцях спецпоселення" (а.с.132).

Коментовану заяву за принципом екстериторіальності розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, яким прийнято рішення про відмову у перерахунку пенсії №11 від 24.02.2025 (а.с.131). Вказана відмова мотивована тим, що ОСОБА_1 вже призначена надбавка членам сімей реабілітованих (постанова №654 п.4.2.) з 01.02.2025 згідно заяви від 29.01.2025.

Як вже зазначалось судом вище по тексту судового рішення, позивач просить суд зобов`язати Головне управління в Запорізькій області здійснити перерахунок і виплату підвищення до пенсії ОСОБА_1 відповідно до пункту "г" частини 1 статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-ХІІ в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01.02.2025, з урахуванням виплачених сум.

В спірному випадку, заявником не оскаржується рішення органу пенсійного забезпечення, за результатами розгляду її заяви від 29.01.2025 про перерахунок пенсії зі "зміна надбавки (підвищення реабілітованим в розмірі 50% від мінімальної зарплати, зарахувати в кратності період перебування в місцях спецпоселення" (а.с.108).

Оскарженню підлягає саме рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області №11 від 24.02.2025, прийняте за результатами розгляду заяви від 17.02.2025 про перерахунок пенсії, "підвищення реабілітованим в розмірі 25% від мінімальної заробітної плати, зарахувати до розрахунку пенсії в кратності період перебування в місцях спецпоселення" (а.с.132).

Таким чином, у розумінні норм Порядку №22-1 органом пенсійного забезпечення, який розглядав і вирішував за принципом екстериторіальності питання про наявність чи відсутність права на перерахунок пенсії відповідно до пункту "г" частини 1 статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-ХІІ в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком є Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Відповідно до абзацу 2 частини 4 статті 45 Закону №1058-IV перерахунок призначеної пенсії проводиться, у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

З огляду на те, що ОСОБА_1 звернулась до Відділу обслуговування громадян №6 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській із заявою про перерахунок пенсії, вид перерахунку визначено "підвищення реабілітованим в розмірі 25% від мінімальної заробітної плати, зарахувати до розрахунку пенсії в кратності період перебування в місцях спецпоселення" 17.02.2025, а відтак спірний перерахунок пенсії повинен бути проведений з 01.03.2025, а не з 01.02.2025 як хибно зазначено заявником в адміністративному позові.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (частини 1, 2 статті 77 КАС України).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд за правилами статті 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В силу вимог частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Водночас, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина 2 статті 9 КАС України).

У разі задоволення позову суд, застосовуючи припису пункту 10 частина 2 статті 245 КАС України, може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні (абзац 2 частини 4 статті 245 КАС України).

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, зважаючи на встановлення у справі не виконання відповідачем при розгляді заяви позивача власних повноважень в належному і повному обсязі, суд дійшов висновку, що ефективним способом відновлення порушених відповідачем прав позивача буде:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №11 від 24.02.2025 про відмову у перерахунку виплаті підвищення до пенсії ОСОБА_1 відповідно до пункту "г" частини 1 статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-ХІІ в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок і виплату підвищення до пенсії ОСОБА_1 відповідно до пункту "г" частини 1 статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-ХІІ в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01.03.2025, урахуваннями виплачених сум.

Підсумовуючи свої висновки, суд вважає, що позов належить задовольнити частково.

Інші сформовані позовні вимоги та їх формулювання, на переконання суду, поглинаються (враховуються) при вирішенні даного спору, за сформованими вище висновками і вирішення спору по суті.

Розподіляючи між сторонами судові витрати суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем сплачено судовий збір за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру в розмірі 1211,20 гривень, підтвердженням чого є наявна в матеріалах справи квитанція до платіжної інструкції АТ КБ "ПриватБанк" №0.0.0.1 від 24.03.2025 (а.с.6).

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 КАС України).

Враховуючи те, що спірні правовідносини виникли з вини Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, яке прийняло рішення про відмову у перерахунку пенсії, то з останнього підлягають стягненню за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1090,08 гривень, що пропорційно становить 90 відсотків задоволених позовних вимог від загального розміру сплаченого судового збору.

Оцінюючи зміст, обсяг і варіть послуг на надання правової допомоги, витрати на яку просить позивач стягнути в розмірі 5 000,00 гривень, суд керується наступним правовим регулюванням та доказами, наявних в матеріалах справи.

За змістом пункту 1 частини 3 статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Окрім зазначеного, частиною 4 статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження факту залучення адвоката і понесення позивачем витрат на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 гривень, позивачем долучено:

- ордер на надання правової (правничої) допомоги серії АТ №1096683 від 24.03.2025 (а.с.23);

- договір про надання правової (правничої) допомоги від 18.03.2025 укладений між адвокатом Бодначуком Андрієм Михайловичем, який діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №001728 від 09.06.2020 ОСОБА_1 (а.с.24-25);

- акт приймання-передачі виконаної роботи від 18.03.2025 до Договору про надання правової (правничої) допомоги від 18.03.2025 з описом робіт, виконаних адвокатом Боднарчуком А.М. (а.с.27);

- розрахунок винагороди згідно договору про надання правової (правничої) допомоги (а.с.26);

- квитанцію до прибуткового касового ордера за №59 від 18.03.2025 (а.с.29).

Досліджуючи надані документи, суд зазначає, що згідно акту надання юридичних послуг від 18.03.2025, адвокатом Боднарчуком А.М., надано наступні послуги, згідно умов договору від 18.03.2025:

- ознайомлення з документами Клієнта та аналіз судової практики і законодавства, усна консультація (пункт 1);

- складання позовної заяви, підготовка та друк необхідних документів, виготовлення копій (пункт 2).

Згідно пункту 3.1. договору про надання правової (правничої) допомоги від 18.03.2025 за розмір винагороди визначається додатком 1 до цього договору, а саме в розмір 5000,00 гривень.

Факт оплати позивачем послуг (фактичного понесення витрат) за надання правничої допомоги адвокатом Бодначуком Андрієм Михайловичем в розмірі 5000,00 гривень, квитанцією до прибуткового касового ордера за №56 від 18.03.2025 (а.с.29).

Позивачем надані належні документи в частині понесення останньою витрат на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 гривень, що дає підстави для вирішення судом питання про відшкодування витрат на користь Левандовської Л.М..

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5 статті 134 КАС України).

Положеннями частини 6 статті 134 КАС України передбачено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд звертає увагу на те, що розгляд даної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами.

Відповідно до частини другої статті 12 КАС України спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справ.

Таким чином, дана справа відноситься до справ незначної складності, а тому не потребує значних зусиль для підготовки позовної заяви та доказів до неї.

При цьому, суд зазначає, що зібрані представником позивача та подані суду докази не становили значний обсяг та в своїй основі складалися з тих документів, які були долучені відповідачем в процесі розгляду справи.

Поряд із вказаним, в даному випадку, суд враховує висновки викладені Верховним Судом у постанові від 23.12.2021 у справі №520/11348/2020, за змістом яких суд касаційної інстанції дійшов наступних висновків:

"74. Водночас колегія суддів Верховного Суду вважає за необхідне зазначити, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

75. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

76. При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо - є неспівмірним."

З огляду на вищевказане, суд переконаний, що розмір витрат на правничу допомогу, заявлений до відшкодування за рахунок відповідача, є дещо завищеним та неспівмірним із складністю і характером даної справи.

Підсумовуючи свої аргументи і мотиви, суд вважає справедливим можливе відшкодування позивачу судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000,00 гривень, які також підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 2.

Сторонами не подано до суду будь-яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.

На підставі статті 1291 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №11 від 24.02.2025 про відмову у перерахунку і виплаті підвищення до пенсії ОСОБА_1 відповідно до пункту "г" частини 1 статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-ХІІ в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок і виплату підвищення до пенсії ОСОБА_1 відповідно до пункту "г" частини 1 статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-ХІІ в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01.03.2025, урахуваннями виплачених сум.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (ідентифікаційний код юридичної особи 20490012) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) сплачений судовий збір в розмірі 1090,08 гривень (одну тисячу дев`яносто гривень вісім копійок).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (ідентифікаційний код юридичної особи 20490012) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000,00 гривень (дві тисячі гривень нуль копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) АДРЕСА_1 ;

представник позивача - Боднарчук Андрій Михайлович (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , ордер на надання правової (правничої) допомоги серії АТ №1096683 від 24.03.2025), вул. Грюнвальдська, буд. 15/33, м. Івано-Франківськ, 76018;

відповідач 1 - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088), вул. Січових Стрільців, 15, м.Івано-Франківськ, 76018;

відповідач 2 - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (ідентифікаційний код юридичної особи 20490012), проспект Соборний, 158-Б, м.Запоріжжя, 69005;

співвідповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (ідентифікаційний код юридичної особи, код 13967927), вул. Гоголя, 34, м. Полтава, 36600.

Суддя /підпис/ Чуприна О.В.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Рішення не набрало законної сили.

Суддя ______________ Чуприна О.В.

/підпис/

"____" ______________ 2024 року

м.п.