Справа № 520/5452/25
Суддя: Лук'яненко М.О.
Дата ухвалення: 2025-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2025 р. № 520/5452/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марини Лук`яненко, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення суми пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Харківського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом, в якому просить суд:

1. визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, Україна, Харківська область, місто Харків, Майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов.; ) щодо невиплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії за вислугу років за період з 12 грудня 2023 року по 31 жовтня 2024 року у розмірі 30 564,05 грн.;

2. стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, Україна, Харківська область, місто Харків, Майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов.; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) невиплачену за період з 12 грудня 2023 року по 31 жовтня 2024 року пенсію за вислугу років у розмірі 30 564,05 (тридцять тисяч п`ятсот шістдесят чотири) гривень 05 копійок;

3. допустити до негайного виконання рішення суду у межах суми стягнення за один місяць.

В обґрунтування позову зазначено, що внаслідок вчинення пенсійним органом протиправної бездіяльності нарахована пенсія за вислугу років за період з 12 грудня 2023 року по 31 жовтня 2024 року у розмірі 30 564,05 грн. позивачу не виплачена.

Ухвалою суду від 13.03.2025 відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Адміністративний позов направлено на адресу відповідача у відповідності до норм діючого законодавства та доставлено до електронного кабінету останнього 11.03.2025, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про доставку електронного листа. Також, ухвалу суду від 13.03.2025 направлено та доставлено до електронного кабінету останнього 13.03.2025, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою.

Однак, представник відповідача правом подання до суду відзиву на позов не скористався, заяви про визнання позову або будь-якої іншої до суду не подав.

Згідно частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, керуючись частиною 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, справа підлягає вирішенню за наявними в ній матеріалами.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно із положеннями п.2 ч.1 ст. 263 КАС України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 12.12.2023, на підставі рішення Головного управління пенсійного фонду України у Запорізькій області №66 від 26.09.2024 року, прийнятого на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 10.07.2024р. у справі №520/2024/24.

Так, постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.07.2024 у справі №520/2024/24, яка набрала законної сили 10.07.2024, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту е статті 55 Закону України від 05.11.1991 № 1788 «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням висновків суду апеляційної інстанції.

Згідно ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На виконання вказаної постанови у справі №520/2024/24 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 , пенсію за вислугу років відповідно до пункту е статті 55 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» та прийнято рішення про призначення пенсії №66, яким було призначено позивачу пенсію за вислугою років віком з 12.12.2023 року довічно.

Рішення про призначення пенсії №66 разом із розрахунком стажу позивача для призначення пенсії за вислугу років, на виконання Ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 23.09.2024 у справі № 520/2024/24 додано Головним управлінням пенсійного фонду України у Запорізькій області у справі №520/2024/24 до свого звіту на виконання судового рішення.

Виплату пенсії позивачу розпочато з жовтня 2024 року, а за період за період з 12.12.2023 по 31.10.2024, в результаті проведеного перерахунку на виконання постанови у справі №520/2024/24, позивачу нараховано суму пенсії у розмірі 30564,05 грн.

29.11.2024 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області через свій особистий електронний кабінет на вебпорталі електронних послуг Пенсійного фонду України із заявою (№ звернення ВЕБ-20001-Ф-С-24-192904) від 29.11.2024, в якій просила виплатити їй у строк не пізніше 25 грудня 2024 року нараховану згідно рішення №66 від 26.09.2024 року, але не виплачену пенсію (заборгованість з пенсійних виплат) за період з 12.12.2023р. по 30.09.2024р. в сумі 30856,98 грн., шляхом перерахування на її розрахунковий рахунок для виплати пенсії в ПАТ КБ Приватбанк: UA 0920703.

Листом від 19.12.2024 №36524-38309/К-03/8-2000/24 на звернення позивача відповідач повідомив про те, що Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 66 від 07.10.2024 виконано постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 10.07.2024 у справі № 520/2024/24, яка набрала законної сили 10.07.2024 року. Позивачу призначено пенсію за вислугу років з 12 грудня 2023 відповідно до пункту е статті 55 Закону-1788-ХІІ. В результаті проведеного перерахунку на виконання постанови у справі №520/2024/24, позивачу нараховано суму пенсії за період з 12.12.2023 по 31.10.2024 - 30564,05 грн. Виплата нарахованої суми за період з 12.12.2023 по 31.10.2024, за результатами проведеного перерахунку проводитиметься в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат. Також, Відповідач повідомив, що черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили. У зв`язку з чим, виплата коштів нарахованих на виконання Постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 10.07.2024 у справі № 520/2024/24, здійснюватиметься в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.

Отже, нарахована позивачу сума пенсії за період з 12.12.2023 по 31.10.2024 за постановою суду у справі №520/2024/24 складає 30564,05 грн. та залишається не виплаченою.

Позивачка, вбачаючи в зазначеному порушення своїх прав, звернулась за їх захистом до суду.

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 19 Конституції Україні органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, визначені Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №№ 2262-XII.

Випадки припинення виплат за пенсією викладені у ч.1 ст.49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", де передбачено, що підставою для припинення виплат є рішення суду або рішення тероргану ПФУ, а приводом для прийняття такого рішення: призначення пенсії за недостовірними документами; подія смерті особи; подія неотримання пенсії протягом 6 місяців підряд; інші випадки згідно з законом.

Водночас із цим, суд зауважує, що іншого закону з питання визначення таких приводів відносно даного спору не існує.

Правовий висновок відносно застосування ст.49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" міститься у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 р. по справі №805/402/18 (провадження Пз/9901/20/18) і полягає у тому, що за відсутності визначених законом підстав виплати за пенсією не можуть бути припинені.

Відповідно до ч.2 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

У спірних правовідносинах, постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.07.2024 у справі №520/2024/24, яка набрала законної сили 10.07.2024, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту е статті 55 Закону України від 05.11.1991 № 1788 «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням висновків суду апеляційної інстанції.

На виконання вказаної постанови у справі №520/2024/24 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 , пенсію за вислугу років відповідно до пункту е статті 55 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» та прийнято рішення про призначення пенсії №66, яким було призначено позивачу пенсію за вислугою років віком з 12.12.2023 року довічно.

Виплату пенсії позивачу розпочато з жовтня 2024 року

Як встановлено судом, нарахована сума пенсії за період з 12.12.2023 по 31.10.2024 за постановою суду у справі №520/2024/24 становить 30564,05 грн., проте, залишається не виплаченою.

У силу положень ст.46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах владний суб`єкт не забезпечив реалізацію управлінської функції відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України в частині своєчасного та повного проведення платежів за призначеною пенсією.

При цьому, суд враховує, що згідно зі ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 29.06.2006р. по справі "Пантелеєнко проти України" зазначено, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Зміст категорії «ефективність» розкрито, зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини від 31.07.2003р. по справі "Дорани проти Ірландії", де указано, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Також зміст цієї ж категорії розкрито і у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", у якому зазначено, що ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Відповідно до правової позиції, викладеної у рішенні Європейського суду з прав людини від 17.07.2008р. по справі "Каіч та інші проти Хорватії" для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1952 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі "Кечко проти України" Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення статті 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи припинити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне законодавство передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п. 23 рішення від 08.11.2005, заява № 63134/00).

Так, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних і чинних, на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.

У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на отримання пенсії у належному розмірі, що є предметом спору у цій справі.

Отже, обраний судом спосіб захисту має бути ефективним та повинен забезпечити реальне відновлення порушеного суб`єктивного права чи захист ущемленого інтересу.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу нарахованої пенсії за вислугу років за період з 12 грудня 2023 року по 31 жовтня 2024 року у розмірі 30 564,05 грн.

В той же час, враховуючи встановлення судом порушення прав позивача, для повного та ефективного захисту прав позивача, суд вважає необхідним вийти за межі позовних вимог згідно вимог ч. 2 ст. 9 КАС України, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплатити ОСОБА_1 нараховану пенсію за вислугу років за період з 12 грудня 2023 року по 31 жовтня 2024 року у розмірі 30 564,05 (тридцять тисяч п`ятсот шістдесят чотири гривень 05 копійок) грн.

Отже, вимоги позивача про стягнення заборгованості з пенсійних виплат до задоволення не підлягає.

Вирішуючи процесуальне питання щодо негайного виконання рішення суду, суд виходить із наступного.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання рішення.

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей здійснення і підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його ухвалення, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєвоважливих прав та інтересів особи позивача.

Перелік рішень судів, які виконуються негайно передбачено статтею 371 КАС України.

За правилами пункту 1 частини 1 статті 371 КАС України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Із вказаного формулювання, що міститься у процесуальному законі, суд дійшов висновку, що до негайного виконання допускається рішення про "стягнення" виплат, а не рішення про зобов`язання до їх нарахування та виплати.

У випадку заявлення позивачем позовних вимог про стягнення виплат, суд повинен визначити суму стягнення за один місяць, та допустити рішення у цій частині до негайного виконання.

Однак, у межах цієї справи спосіб захисту прав позивача не у формі стягнення недоплачених сум, а у формі зобов`язання відповідача їх виплатити.

Враховуючи вказані мотиви, суд дійшов висновку, що ухвалене у цій справі рішення суду не підлягає негайному виконанню.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат зі сплати судового збору слід здійснити відповідно до положень статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 2, 14, 77, 139, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, Україна, Харківська область, місто Харків, Майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов.; ) щодо невиплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) нарахованої пенсії за вислугу років за період з 12 грудня 2023 року по 31 жовтня 2024 року у розмірі 30 564,05 грн.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, Україна, Харківська область, місто Харків, Майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов.; ) виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) нараховану пенсію за вислугу років за період з 12 грудня 2023 року по 31 жовтня 2024 року у розмірі 30 564,05 (тридцять тисяч п`ятсот шістдесят чотири гривень 05 копійок) грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) частину судових витрат в розмірі 847 (вісімсот сорок сім) грн. 84 коп.

Роз`яснити, що судове рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України (а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду; підлягає оскарженню до Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України (а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення).

Повний текст рішення виготовлено та підписано - 19.05.2025, з урахуванням наявності безпечних умов для життя та здоров`я учасників процесу, суддів та працівників суду.

Суддя Марина Лук`яненко