Справа № 380/136/25
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2025-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/136/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2025 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Коморного О.І., розглянув в порядку письмового провадження у місті Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України та зобов`язання вчинити дії.

Обставини справи:

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо зменшення ОСОБА_1 відсоткового розміру премії під час перерахунку грошового забезпечення за період з 30.01.2020 по 05.03.2023;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України провести перерахунок складових грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 30.01.2020 по 05.03.2023, а саме премій у належних відсоткових розмірах, установлених до проведення перерахунку на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15.03.2024 у справі №380/27943/23, а саме 60% в розрахунковий період з 30.01.2020 по 31.12.2021, 95% в розрахунковий січень 2022 року, 165% в розрахунковий період з 01.02.2022 по 31.12.2022, 420% в розрахунковий період з 01.01.2023 по 05.03.2023 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України. Наказом командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 31.08.2023 № 267 позивача виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення з 31.08.2023.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15.03.2024 у справі №380/27943/23, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.09.2024 (яке набрало законної сили), задоволено позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України та, зокрема, зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 30.01.2020 по 05.03.2023, а також матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року (2020, 2021, 2022, 2023 років), та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30 серпня 2017 року (далі Постанова №704), з урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання зазначеного судового рішення, відповідачем 03.12.2024 затверджено та здійснено виплату перерахованого грошового забезпечення. Однак, як стверджує позивач, ознайомившись із наданим відповідачем 13.12.2024 (на його запит) перерахунком, він виявив, що при здійсненні цього перерахунку відповідач протиправно та безпідставно зменшив відсотковий розмір його щомісячної премії за спірні періоди порівняно з тим, який йому фактично встановлювався та виплачувався (або мав виплачуватися) до проведення перерахунку. Зокрема, позивач вказує на конкретні відсоткові значення премії, які, на його думку, мали бути застосовані (60% у 2020-2021 роках, 95% у січні 2022 року, 165% з лютого по грудень 2022 року, та 420% з січня по березень 2023 року), та на значно менші відсотки, які були застосовані відповідачем при перерахунку (23% у 2020 році, 5% у 2021 році, 23% у січні 2022 року, 50% з лютого по грудень 2022 року, та 210% з січня по березень 2023 року).

Позивач вважає такі дії відповідача щодо самовільного зменшення відсоткового розміру премії при виконанні судового рішення протиправними, оскільки рішення суду у справі №380/27943/23 стосувалося виключно необхідності застосування правильної розрахункової величини (прожиткового мінімуму відповідного року) для обчислення посадового окладу та окладу за військовим званням, і жодним чином не надавало відповідачу права змінювати (зменшувати) відсоткові розміри інших, вже встановлених та/або виплачених, складових грошового забезпечення, зокрема премії.

На думку позивача, такі дії відповідача призвели до невиплати йому грошового забезпечення у повному обсязі, порушують його право на належне матеріальне забезпечення та суперечать принципу обов`язковості судових рішень. Посилається на норми Конституції України, Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Постанови №704 та Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії України.

Позивач зазначає, що звільнений від сплати судового збору, оскільки спір виник з трудових відносин.

Ухвалою від 08 січня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами та встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач, Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, у встановлений судом строк подав відзив на позовну заяву (вх. № 136/25 від 22.01.2025). У відзиві відповідач заперечує проти позовних вимог, вважаючи їх безпідставними. Зазначає, що посилання позивача на рішення судів у справах №420/9834/22 не мають відношення до цієї справи.

Також вказує, що Кодекс законів про працю не поширюється на військовослужбовців, оскільки їх служба регулюється спеціальним законодавством, зокрема Постановою №704 та Наказом МВС №200 від 15.03.2018. Відповідач наголошує на обов`язковості виконання судових рішень, що набрали законної сили, та зазначає, що спір виник у зв`язку з виконанням відповідачем рішення суду. Вважає, що питання, пов`язані з виконанням судових рішень, мають вирішуватися в порядку судового контролю (статті 372, 382, 383 КАС України), а не шляхом подання нового позову.

Посилається на практику Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду щодо неможливості зобов`язання суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення іншого судового рішення.

Також відповідач вказує на пропуск позивачем місячного строку на звернення до суду, встановленого для спорів щодо проходження публічної служби, оскільки позивач був виключений зі списків частини 31.08.2023, а виконання рішення суду у справі №380/27943/23 відбулося 03.12.2024, а позов подано 06.01.2025.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін від учасників справи не надходило, суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Суд всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідача, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України та був виключений зі списків особового складу військової частини та з усіх видів забезпечення з 31 серпня 2023 року.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 березня 2024 року у справі №380/27943/23, яке набрало законної сили 11 вересня 2024 року, визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 30 січня 2020 року по 05 березня 2023 року, а також матеріальної допомоги на оздоровлення за 2020-2022 роки та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік без урахування посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року (2020, 2021, 2022, 2023 років). Цим же рішенням зобов`язано відповідача здійснити відповідний перерахунок та виплату зазначених сум з урахуванням раніше виплачених. Зазначене судове рішення має преюдиційне значення для даної справи в частині встановлених фактів щодо права позивача на перерахунок грошового забезпечення на основі актуального прожиткового мінімуму.

На виконання вказаного судового рішення, відповідачем 03 грудня 2024 року здійснено перерахунок та виплату позивачу грошового забезпечення. Згідно з наданою позивачем копією «Перерахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15.03.2024 у справі №380/27943/23 за період з 30.01.2020 по 05.03.2023», відповідач при здійсненні цього перерахунку застосував такі відсоткові розміри премії:

- за період з 30.01.2020 по 31.12.2020 23%;

- за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 5%;

- за січень 2022 року 23%;

- за період з 01.02.2022 по 31.12.2022 50%;

- за період з 01.01.2023 по 05.03.2023 210%.

Позивач стверджує, що до моменту перерахунку на виконання судового рішення, розміри премії, які враховувалися (або мали враховуватися згідно з наказами командування) при нарахуванні йому грошового забезпечення, були вищими, а саме: 60% у 2020-2021 роках, 95% у січні 2022 року, 165% з лютого по грудень 2022 року, та 420% з січня по березень 2023 року.

При вирішенні спору суд керувався наступним.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі Закон № 2011).

Частина перша статті 9 Закону № 2011 гарантує, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частини друга та третя статті 9 Закону № 2011 визначають, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії України регулюються, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова № 704) та Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15 березня 2018 року № 200 (далі Інструкція № 200).

Пункт 2 Постанови № 704 встановлює, що грошове забезпечення військовослужбовців складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Підпункт 2 пункту 5 Постанови № 704 надає право керівникам державних органів (у тому числі командувачу Національної гвардії) у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, здійснювати преміювання військовослужбовців відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення.

Розділ ХVII Інструкції № 200 («Окремі питання преміювання осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом») деталізує порядок встановлення та виплати премій.

Пункт 2 Розділу XVII Інструкції № 200 передбачає, що розміри премії встановлюються за рішенням командувача Національної гвардії України з урахуванням наявного фонду грошового забезпечення та особливостей проходження служби.

Пункт 3 Розділу XVII Інструкції № 200 встановлює, що виплата премії військовослужбовцям здійснюється щомісяця за попередній місяць на підставі наказу командира військової частини.

Пункт 4 Розділу XVII Інструкції № 200 надає право командиру військової частини позбавляти військовослужбовців премії повністю або зменшувати її розмір за той календарний місяць, у якому вони допустили порушення (проступок), на підставі поданих клопотань (рішень) безпосередніх командирів.

Судом встановлено, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15.03.2024 у справі №380/27943/23 зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу грошового забезпечення, виходячи з правильно визначених посадового окладу та окладу за військовим званням. Це судове рішення стосувалося виключно правильності визначення базових складових грошового забезпечення через застосування належної розрахункової величини актуального прожиткового мінімуму.

Рішення суду не надавало відповідачу права при виконанні цього рішення самостійно та на власний розсуд змінювати (зокрема, зменшувати) відсоткові розміри інших складових грошового забезпечення, зокрема, щомісячної премії, які були встановлені позивачу у спірні періоди на підставі відповідних наказів командування, за відсутності окремих, передбачених законом підстав для такого зменшення (наприклад, дисциплінарного проступку, за який передбачено позбавлення або зменшення премії за відповідний місяць, що мало б бути оформлено відповідним наказом).

Метою перерахунку, визначеного судовим рішенням у справі №380/27943/23, було відновлення порушеного права позивача на отримання грошового забезпечення, обчисленого з правильно визначених окладів. При цьому інші складові грошового забезпечення, розмір яких визначається у відсотках від цих окладів (наприклад, надбавка за вислугу років) або встановлюється у фіксованому відсотковому значенні (як премія, розмір якої визначається наказами командувача НГУ та командира частини на відповідний період), мали б бути розраховані виходячи з нових, правильно обчислених окладів, але із збереженням тих відсоткових показників, які діяли для позивача у відповідні періоди і не були скасовані чи змінені у встановленому законом порядку.

Позивач стверджує, що до перерахунку йому встановлювалися та/або виплачувалися премії у вищих розмірах (60%, 95%, 165% та 420% у відповідні періоди).

Відповідач, не надавши належного відзиву по суті спору, не спростував цього твердження та не надав жодних доказів, які б обґрунтовували правомірність застосування зменшених відсоткових розмірів премії при проведенні перерахунку.

Зокрема, відповідач не надав наказів про позбавлення позивача премії або зменшення її розміру за конкретні місяці у спірні періоди з підстав, передбачених пунктом 4 Розділу XVII Інструкції № 200, або рішень командувача НГУ про зміну загальних розмірів преміювання для відповідних категорій військовослужбовців у зазначені періоди, які б виправдовували застосування саме таких (зменшених) відсотків.

За таких обставин, дії відповідача щодо зменшення відсоткового розміру премії позивачу під час виконання судового рішення у справі №380/27943/23 є протиправними.

Відповідач, здійснюючи перерахунок на виконання рішення суду, яке стосувалося лише базових окладів, не мав права в односторонньому порядку, за відсутності на те законних підстав, переглядати та зменшувати відсоткові розміри премії, які були встановлені позивачу раніше за відповідні періоди служби.

Такі дії виходять за межі повноважень відповідача, а також порушують право позивача на отримання грошового забезпечення у повному обсязі.

Зменшення відсоткового розміру премії призвело до того, що позивач не отримав у повному обсязі грошове забезпечення, належне йому після перерахунку на підставі судового рішення.

Це є порушенням його права на належне грошове забезпечення, гарантованого статтею 9 Закону № 2011.

Відповідно до статті 97 Кодексу законів про працю України (норми якого можуть застосовуватися субсидіарно до правовідносин щодо грошового забезпечення військовослужбовців в частині, не врегульованій спеціальним законодавством), роботодавець не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Зменшення розміру премії за минулі періоди без належних на те підстав є саме таким погіршенням.

Верховний Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що при перерахунку грошового забезпечення на виконання судових рішень, уповноважені органи не мають права довільно змінювати інші складові грошового забезпечення, якщо це не було предметом судового розгляду або не випливає з норм чинного законодавства (наприклад, постанова ВС від 08.02.2023 у справі № 420/9834/22).

Принцип належного виконання судового рішення передбачає, що суб`єкт владних повноважень має вчинити саме ті дії, які визначені судом, і не допускати таких дій, які б нівелювали результат судового захисту або створювали нові порушення прав особи.

Враховуючи, що відповідач не надав доказів правомірності зменшення відсоткового розміру премії позивачу за період з 30.01.2020 по 05.03.2023, суд дійшов висновку про протиправність таких дій.

Для відновлення порушеного права позивача необхідно зобов`язати відповідача провести перерахунок грошового забезпечення за вказаний період із застосуванням тих відсоткових розмірів премії, які були встановлені позивачу до проведення перерахунку на виконання рішення суду у справі №380/27943/23 (а саме: 60% за період з 30.01.2020 по 31.12.2021, 95% за січень 2022 року, 165% за період з 01.02.2022 по 31.12.2022, 420% за період з 01.01.2023 по 05.03.2023), та виплатити позивачу різницю з урахуванням компенсації сум податку з доходів фізичних осіб.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідач цього обов`язку не виконав, оскільки не надав належного відзиву та доказів на обґрунтування своїх дій щодо зменшення розміру премії.

Згідно зі статтею 90 КАС України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Оскільки даний спір стосується складових грошового забезпечення, яке за своєю правовою природою є аналогічним заробітній платі, позивач звільнений від сплати судового збору при поданні цього позову.

Доказів понесення позивачем інших судових витрат до матеріалів справи не долучено. Відтак, питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо зменшення ОСОБА_1 відсоткового розміру премії під час перерахунку грошового забезпечення за період з 30 січня 2020 року по 05 березня 2023 року.

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України (адреса: АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) грошове забезпечення за період з 30 січня 2020 року по 05 березня 2023 року, врахувавши при обчисленні щомісячну премію у таких відсоткових розмірах від посадового окладу:

за період з 30 січня 2020 року по 31 грудня 2021 року 60 (шістдесят) відсотків;

за січень 2022 року 95 (дев`яносто п`ять) відсотків;

за період з 01 лютого 2022 року по 31 грудня 2022 року 165 (сто шістдесят п`ять) відсотків;

за період з 01 січня 2023 року по 05 березня 2023 року 420 (чотириста двадцять) відсотків, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44, та з урахуванням раніше виплачених сум за результатами перерахунку, проведеного на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15.03.2024 у справі №380/27943/23.

4. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 15 травня 2025 року.

Суддя Коморний О.І.