Справа № 420/36892/24
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2025-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2025 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить суд (з урахуванням уточнених позовних вимог):

- визнати протиправним рішення військової частини НОМЕР_1 про відмову у звільненні молодшого сержанта ОСОБА_1 з військової служби на підставі пп. г) пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", оформлене листом військової частини НОМЕР_1 від 02.11.2024 № 1156/4/5766;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити розгляд рапорту ОСОБА_1 від 15.09.2024 (вх. № 16/4209 військової частини НОМЕР_2 ) про звільнення його з лав Збройних Сил України в запас відповідно до Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України 10.04.2009 № 170, в редакції станом на день подання рапорту про звільнення від 15.09.2024 та звільнити ОСОБА_1 з військової служби на підставі пп. г) пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу".

Ухвалою суду від 05.12.2024 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 13.12.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Справу розглянуто з урахуванням тимчасової непрацездатності судді Токмілової Л.М. з 26.02.2025 по 04.03.2025, з 13.03.2025 по 20.03.2025, з 21.03.2025 по 14.04.2025 та з 16.04.2025 по 15.05.2025 включно.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 15.09.2024 ОСОБА_1 подано рапорт про звільнення його з лав Збройних Сил України в запас на підставі пп. г) п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" - у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за своєю матір`ю, яка є особою з інвалідністю II групи. Рапорт від 15.09.2024 подано "по команді" до військової частини НОМЕР_2 з оригіналами та нотаріально засвідченими копіями документів, які підтверджують обставини необхідності здійснювати постійний догляд за своєю матір`ю, яка є особою з інвалідністю II групи. Військовою частиною НОМЕР_2 прийнято рапорт позивача від 15.09.2024 з копіями документів, перевірено наявність підстав для звільнення, підготовлено пакет документів щодо звільнення ОСОБА_1 з лав Збройних Сил України, направлено подання до військової частини НОМЕР_1 19.09.2024. Листом від 02.11.2024 № 1156/4/5766 військова частина НОМЕР_1 повідомила військову частину НОМЕР_2 про відмову у звільненні молодшого сержанта ОСОБА_1 з підстав відсутності у наданих для розгляду матеріалах документу, що підтверджує відсутність в особи інших членів сім`ї першого ступеня споріднення чи другого ступеня споріднення, та акту обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформації про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затверджений керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Позивач зауважує, що відмовляючи у звільненні відповідач посилався на нормативний акт, вимог якого не існувало на день звернення з рапортом, оскільки Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України 10.04.2009 № 170, яку цитує відповідач у вищевказаному листі, є чинною з 02.10.2024.

30.12.2024 до Одеського окружного адміністративного суду надійшов відзив, в якому відповідач не погоджується з викладеними у позовній заяві підставами та зазначає, що p наданих Позивачем документів для звільнення з військової служби встановлено наступне: відповідно до свідоцтва про народження від 08.07.2000 НОМЕР_3 , Позивач є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; - згідно з довідкою до акта огляду МСЕК від 12.04.2024 серії 12 ААГ № 882829, виданої Подільською міжрайонною МСЕК комунальної установи «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи», ОСОБА_2 (мати Позивача) є особою з інвалідністю ІІ групи, висновок про умови та характер праці - відсутній, рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності - відсутні; - аналізуючи у сукупності паспорт громадянина України НОМЕР_4 та паспорт громадянина України НОМЕР_5 , довідку про склад сім`ї від 03.07.2024 № 23-25/288, видану виконавчим комітетом Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області та свідоцтво про народження від 08.07.2000 НОМЕР_3 , можна дійти висновку, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебувають (перебували) у шлюбі, тобто ОСОБА_3 є чоловіком ОСОБА_2 (або колишнім чоловіком); - відповідно до довідки від 15.03.2004 серії МСЕ № 074626, виданої Котовською міжрайонною МСЕК Одеського обласного Бюро МСЕ, ОСОБА_3 1973 р.н. є особою з інвалідністю ІІІ групи, висновок про умови та характер праці - відсутній, рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності - відсутні. З наведеного слідує, що: ОСОБА_2 не потребує постійного догляду, має члена сім`ї І ступеня споріднення, який також не потребує постійного догляду, а відсутність інших членів сім`ї у ОСОБА_2 не підтверджено Позивачем в належний спосіб. Таким чином, Позивач не підтвердив наявність підстав для звільнення з військової служби на підставі пп. «г» пункту 2 частини 4, абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону № 2232.

07.01.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вказує на безпідставність викладених у ній обставин, оскільки на момент подання позивачем рапорта про звільнення з військової служби 15.09.2024 не існувало підпункту 26 пункту 5 додатку 19 до Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України 10.04.2009 № 170. При цьому, позивачем при поданні рапорту про звільнення від 15.09.2024 документально підтверджено наступні обставини: мати позивача є особою з інвалідністю II групи та потребує постійного догляду відповідно до довідки ЛКК; батько позивача сам потребує постійного догляду відповідно до довідки ЛКК; у матері позивача відсутні інші діти, батьки та інші члени сім`ї, які можуть і зобов`язані здійснювати догляд за нею.

28.01.2025 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких він зазначає про правомірність оскаржуваного позивачем рішення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 є військовослужбовцем та проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 .

ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 .

Згідно довідки МСЕК серії 12ААГ №882829 від 12.04.2024 ОСОБА_2 є особою з ІІ групою інвалідності (загальне захворювання).

Відповідно до довідки ЛКК від 09.07.2024, ОСОБА_2 хвора через порушення функцій організму та внаслідок невиліковної хвороби не може самостійно пересуватися та самообслуговуватися, потребує постійного стороннього догляду як інвалід ІІ групи з 12.04.2024 по 11.04.2025.

ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 та чоловіком ОСОБА_2 .

Довідкою МСЕК серії НОМЕР_7 стверджується, що ОСОБА_3 є особою з ІІІ групою інвалідності (загальне захворювання), а довідкою ЛКК №380 те, що внаслідок невиліковної хвороби та після оперативного втручання хворий з інвалідністю ІІІ групи потребує у постійному сторонньому догляді.

15.09.2024 ОСОБА_1 звернувся з рапортом за вх. №4741 про звільнення його з військової служби у запас за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - через такі сімейні обставини - у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

До рапорту були додані наступні документи: нотаріально засвідчена копія паспорту та коду ОСОБА_1 ; нотаріально засвідчена копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 ; нотаріально засвідчена копія паспорту та коду матері ОСОБА_2 ; нотаріально засвідчена копія паспорту та коду батька ОСОБА_3 ; нотаріально засвідчена копія довідки МСЕК серія 12ААГ №882829 матері ОСОБА_2 ; оригінал довідки ЛКК матері ОСОБА_2 ; нотаріально засвідчена копія довідки МСЕК серія МСЕ №074626 - батька ОСОБА_3 ; нотаріально засвідчена копія договору довічного утримання (догляду) за батьками; нотаріально засвідчена заява батька ОСОБА_3 ; нотаріально засвідчена заява матері ОСОБА_2 ; оригінал довідки про склад сім`ї від 03.07.2024.

19.09.2024 військова частина НОМЕР_2 направила до військової частини НОМЕР_1 подання № 4/4113 про звільнення Позивача з військової служби.

Листом №1156/4/5766 від 02.11.2024 Військова частина НОМЕР_8 молодшому сержант ОСОБА_1 у звільненні з військової служби, у зв`язку з тим, що до рапорту не додано документів, що підтверджують відсутність в особи інших членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьків, її чоловіка або дружини, дітей у тому числі усиновлених) чи другого ступеня споріднення (рідних братів, сестер та онуків), документів, що підтверджують інвалідність особи першого чи другого ступеня споріднення, її потребу у постійному догляді та акту обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформації про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затверджений керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Позивач вважає дії відповідача протиправними, у зв`язку з чим звернувся до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/202 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому Указами Президента України воєнний стан продовжувався та на момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні триває.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України від 25.03.1992 року за №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон №2232-XII).

Відповідно до частини 5 статті 1 Закону №2232-XII від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

Частиною 6 статті 2 Закону України №2232-ХІІ передбачені такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Статтею 24 Закону №2232-XII унормований початок, призупинення і закінчення проходження військової служби, відповідно до частини третьої якої закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

За приписами підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII, у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення системи підготовки громадян України до військової служби» №3724-IX від 22.05.2024 (чинної на момент спірних правовідносин), під час проведення мобілізації та дії воєнного стану військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Згідно з абзацом 12 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у редакції чинній на момент спірних правовідносин) військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин під час дії воєнного стану у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Як зазначалося судом, ОСОБА_1 звернувся до Військової частини НОМЕР_2 із рапортом про звільнення його з військової служби за сімейними обставинами, що зумовлено необхідністю догляду за хворою матір`ю.

Позивач, наполягаючи на необхідності здійснення постійного догляду за хворою матір`ю вказує на те, що факт необхідності здійснення постійного догляду за ОСОБА_2 підтверджується довідкою МСЕК серії 12ААГ №882829 від 12.04.2024, довідкою ЛКК від 09.07.2024, договором довічного утримання №6-329 від 16.03.2023, довідкою про склад сім`ї №23-25/288 від 03.07.2024.

Так, у довідці МСЕК серії 12ААГ №882829 зазначено, що ОСОБА_2 встановлено ІІ групу інвалідності (загальне захворювання), а в довідці ЛКК від 09.07.2024 зазначено, що ОСОБА_2 хвора через порушення функцій організму та внаслідок невиліковної хвороби не може самостійно пересуватися та самообслуговуватися, потребує постійного стороннього догляду як інвалід ІІ групи з 12.04.2024 по 11.04.2025.

Згідно нотаріальної заяви ОСОБА_2 вона покладає обов`язок здійснення постійного догляду за нею, як інвалідом ІІ групи, та утримання, на свого єдиного сина - ОСОБА_1 .

Довідкою про склад сім`ї №23-25/288 від 03.07.2024, виданої Виконавчим комітетом Куяльницької сільської ради, встановлено, що до складу сім`ї входять: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Надаючи оцінку допустимості висновку ЛКК на підтвердження необхідності здійснення позивачем постійного догляду за своєю матір`ю в цілях можливості його звільнення із військової служби за сімейними обставинами, суд зазначає наступне.

Визначення терміну «медичний висновок» наведене у пункті 3 Порядку ведення Реєстру медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України «Деякі питання ведення Реєстру медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я» від 18.09.2020 № 2136, як електронний документ, що формується на підставі медичних записів (без відмітки про відміну запису) в системі та містить висновок лікаря про тимчасову або постійну втрату працездатності, придатність до певних видів діяльності, про стан здоров`я пацієнта або щодо інших питань, визначених законодавством.

У пункті 3 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 № 337, значиться, що медичний висновок - це висновок у формі рішення лікарсько-консультативної комісії (лікарсько-експертної комісії) закладу охорони здоров`я (у разі нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та висновок у формі рішення лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я (у разі хронічного професійного захворювання (отруєння) за місцем амбулаторного обліку, лікування або обстеження потерпілого про встановлення зв`язку погіршення стану здоров`я працівника з впливом на нього важкості та напруженості трудового процесу, небезпечних, шкідливих виробничих факторів, психоемоційних причин або протипоказань за станом здоров`я виконувати роботу.

Узагальнюючи наведене, є підстави стверджувати, що медичний висновок - це документ, який містить об`єктивні дані про стан здоров`я особи та видається з питань, пов`язаних з таким станом здоров`я.

Суб`єктами формування чи видачі медичного висновку зазначені лікарі, лікарсько-консультативні та лікарсько-експертні комісії закладів охорони здоров`я.

В свою чергу, відповідно до пунктів 19, 24 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Положення № 1317), комісія (МСЕК) проводить засідання у повному складі і колегіально приймає рішення. Відомості щодо результатів експертного огляду і прийнятих рішень вносяться до акта огляду та протоколу засідання комісії, що підписуються головою комісії та її членами і засвідчуються печаткою. Комісія видає особі, яку визнано особою з інвалідністю або стосовно якої встановлено факт втрати професійної працездатності, довідку та індивідуальну програму реабілітації і надсилає у триденний строк виписку з акта огляду комісії органові, в якому особа з інвалідністю перебуває на обліку як отримувач пенсії чи державної соціальної допомоги. За місцем роботи зазначених осіб надсилається повідомлення щодо групи інвалідності та її причини, а у разі встановлення ступеня втрати професійної працездатності - витяг з акта огляду комісії про результати визначення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках та потреби у додаткових видах допомоги.

Таким чином, лікар, лікарсько-консультативна комісія та лікарсько-експертна комісія за результатами проведеного лікування чи обстеження можуть формувати медичний висновок, а МСЕК за результатами проведеного огляду - довідку, акт огляду (витяг з акту огляду) та протокол засідання комісії.

Стосовно повноважень ЛКК та МСЕК на видачу медичного висновку щодо необхідності здійснення постійного догляду, то Положенням № 1317, регламентована процедура проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації.

Відповідно до підпункту 1 пункту 11 цього Положення № 1317 міські, міжрайонні, районні комісії визначають:

- ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків;

- потребу осіб з інвалідністю у забезпеченні їх технічними та іншими засобами реабілітації, виробами медичного призначення на підставі медичних показань і протипоказань, а також з урахуванням соціальних критеріїв;

- потребу осіб з інвалідністю, потерпілих від нещасного випадку на виробництві, із стійкою втратою працездатності у медичній та соціальній допомозі, в тому числі у додатковому харчуванні, ліках, спеціальному медичному, постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі, побутовому обслуговуванні, протезуванні, санаторно-курортному лікуванні, придбанні спеціальних засобів пересування;

- ступінь стійкого обмеження життєдіяльності хворих для направлення їх у стаціонарні відділення центрів соціального обслуговування;

- причини смерті особи з інвалідністю або особи, ступінь втрати працездатності якої визначений комісією у відсотках на підставі свідоцтва про смерть у разі, коли законодавством передбачається надання пільг членам сім`ї померлого;

- медичні показання на право одержання особами з інвалідністю автомобіля і протипоказання до керування ним.

У наведеному формулюванні прав та обов`язків МСЕК відсутнє поняття «постійного догляду», а є лише право визначати необхідність догляду, стороннього нагляду, аж ніяк не постійного догляду. Слід зауважити, що поняття «сторонній догляд» не є тотожним поняттю «постійний догляд», позаяк перше говорить про те, ким надається догляд, а друге, коли надається такий догляд. При цьому, «постійний догляд» - це безперервний догляд, який надається особі, що не здатна до самообслуговування, догляд, який надається без будь-якого часового обмеження, суцільним порядком.

Водночас, відповідно до Порядку організації експертизи тимчасової втрати працездатності, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я від 09.04.2008 № 189 (далі - Порядок № 189), при лікувально-профілактичних закладах охорони здоров`я утворюються ЛКК (пункт 1 розділу III).

Згідно з пунктом 3 розділу ІІІ цього Порядку до основних завдань ЛКК належить:

1) видача документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність особи, відповідно до вимог пункту 4 розділу IV цього Порядку;

2) здійснення направлення хворих на огляд та обстеження до МСЕК для встановлення інвалідності;

3) надання до МСЕК документів хворого, направленого на огляд та обстеження;

4) вжиття заходів щодо перевірки та усунення недоліків у суб`єкта господарювання, що були виявлені за результатом перевірки уповноваженими лікарями, перелік яких затверджується правлінням Пенсійного фонду України, обґрунтованості медичних висновків про тимчасову непрацездатність (у разі звернення керівника суб`єкта господарювання).

Пункт 4 розділу ІV Порядку № 189 визначає, що ЛКК видає такі документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність особи:

форму рішення для встановлення причинно-наслідкового у зв`язку захворювання з умовами праці;

висновки або рекомендації щодо догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, а в разі, коли дитина хвора на цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), - до досягнення дитиною 16-річного віку.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.03.2021 №407 «Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я» затверджено Інструкцію щодо заповнення форми первинної облікової документації № 080-2/о «Висновок про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі». Згідно з пунктами 3, 4 цієї Інструкції такий висновок надається закладами охорони здоров`я усіх рівнів надання медичної допомоги; висновок заповнюється членами лікарської комісії на підставі форми первинної облікової документації № 027/о «Виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14.02.2012 № 110, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 28.04.2012 за № 661/20974.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.03.2021 № 407 «Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я» затверджено Інструкцію щодо заповнення форми первинної облікової документації № 080-4/о «Висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі». Згідно з пунктами 2, 3 цієї Інструкції такий висновок надається закладами охорони здоров`я усіх рівнів надання медичної допомоги; висновок заповнюється членами лікарської комісії на підставі заповненої лікарем загальної практики-сімейної медицини форми первинної облікової документації № 025/о «Медична карта амбулаторного хворого №__», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14.02.2012 № 110, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 28.04.2012 за № 661/20974.

Також повноваження ЛЛК визначені в наказі Міністерства охорони здоров`я України 31.07.2013 № 667 «Про затвердження форми висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу та Інструкції про порядок його надання». Так, у затвердженій вказаним наказом Інструкції мова йде про те, що висновок лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу видається лікарською консультативною комісією закладу охорони здоров`я за місцем проживання чи реєстрації особи з інвалідністю (пункт 1). Висновок ЛКК надається особі, що звернулася із заявою, згідно з формою бланка, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 31.07.2013 № 667, за підписами членів ЛКК, завіреними печаткою закладу охорони здоров`я, у структурі якого перебуває ЛКК (пункт 8).

Верховний Суд у постанові від 13.06.2024 у справі №520/21316/23 вказав на недосконалість та неузгодженість термінів у нормативно-правових актах стосовно питання, яким документом підтверджується необхідність здійснення постійного догляду та який орган має право видавати цей документ.

Крім того, аналізуючи повноваження медико-соціальної експертної комісії, передбачені Положенням №1317, Верховний Суд у цій справі дійшов висновку, що вона визначає потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі особам з інвалідністю, а також особам, яким визначена ступінь втрати професійної працездатності.

Щодо осіб, які не відносяться до цих категорій, але які за станом здоров`я нездатні до самообслуговування і потребують постійного стороннього догляду, то на переконання колегії суддів, такі повноваження віднесені до ЛКК закладу охорони здоров`я, які мають право приймати, зокрема:

1) висновок або рекомендації щодо догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, а в разі, коли дитина хвора на цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), до досягнення дитиною 16-річного віку;

2) висновок про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (за формою № 080-4/о), з рекомендаціями щодо отримання відповідних послуг;

3) висновок про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціального послуги з догляду на непрофесійній основі (за формою №080-2/о), з рекомендаціями щодо отримання відповідних послуг;

4) висновок щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу за формою бланка, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 31.07.2013 № 667.

Крім того, положеннями абз.4 пп.«г» п.2 ч.4 статті 26 Закону № 2232-XII визначено два альтернативні документи для підтвердження необхідності здійснення постійного догляду за особою: або висновок МСЕК, або ЛКК.

Саме такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 21.02.2024 у справі №120/1909/23, які, в силу пункту 5 частини 2 статті 242 КАС України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних у даній справі правовідносин.

Листом Міністерства охорони здоров`я України від 26.09.2023 на звернення громадської організації «Правова Черкащина» стосовно порушення прав військовослужбовців Збройних Сил України в частині звільнення з лав ЗСУ у зв`язку з необхідністю здійснення догляду за хворими близькими родичами надано таке роз`яснення.

Потребу хворого у постійному сторонньому догляді визначають медико-соціальні і лікарсько-консультативні комісії. Медико-соціальні експертні комісії вказують про потребу в сторонньому догляді особам з інвалідністю 1А, Б групи у Довідці до акту огляду медико-соціальною експертною комісією (форма 157-1/0, затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України 30.07.2012 № 577). Усім іншим потребу у постійному сторонньому догляді визначають лікуючі лікарі та лікарсько-консультативні комісії, що підтверджують відповідними висновками, серед яких і висновок про наявність порушень функцій організму, через які невиліковно хворі не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (форма 080-4/о). Такі ж роз`яснення містяться і в листі МОЗ України, опублікованому на сайті Кабінету Міністрів України 09 лютого 2024 року.

З огляду на викладене, суд виснує, що в розумінні вимог абз.4 пп.«г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII подана позивачем до рапорту про звільнення з військової служби довідка ЛКК від 09.07.2024, яка містить висновок ЛКК, щодо необхідності постійного стороннього догляду за ОСОБА_2 є належними і достатніми доказами на підтвердження того, що ОСОБА_2 (мати позивача - ОСОБА_1 ) потребує постійного догляду.

Також у листі командира військової частини НОМЕР_1 №1156/4/5766 від 02.11.2024 вказується на не надання позивачем акту обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформації про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затверджений керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки, то суд погоджується з позицією позивача, що така вимога відповідача виникла в результаті внесення змін до Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України наказом МОУ №495 від 23.07.2024 «Про затвердження Змін до Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», які набрали законної сили 02.10.2024. Водночас, 15.09.2024, на момент подання рапорту позивачем, вимоги щодо необхідності подати акт обстеження сімейного стану, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки, не існувало.

Так, 02 жовтня 2024 року набрання чинності Наказ Міністерства оборони України від 23.07.2024 № 495 Про затвердження Змін до Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Відповідно до пункту 14 вказаних змін було доповнено та змінено додаток 19 до Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (затверджений наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170), тобто перелік документів для звільнення з військової служби.

Одним із необхідних документів для звільнення з військової служби за сімейними обставинами є акт обстеження сімейного стану військовослужбовця, затверджений керівником ТЦК та СП, з інформацією про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати догляд за особами, що його потребують.

Разом з тим, суд зазначає, що районні ТЦК та СП наділені повноваженнями перевіряти сімейний стан військовослужбовця за зверненням командира військової частини або за заявою родичів (за наявності підстав). Це передбачено абзацом 16 пункту 11 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2022 № 154.

Варто зауважити, що вказана норма не містить обмеження щодо виду служби, яку проходить військовослужбовець. Відповідно ТЦК та СП можуть проводити перевірку сімейного стану військовослужбовців, які проходять військову службу як за контрактом, так і за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Тобто, питання про отримання акту обстеження сімейного стану військовослужбовця, із зазначенням інформації про наявність або відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати догляд за особою, лежить в площині дій, які має вчиняти командир (командування) військової частини при розгляді рапорту військовослужбовця щодо його звільнення з військової служби за сімейними обставинами.

Однак, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, відповідачем не надано жодних доказів про те, що ним вживалися заходи щодо перевірки наявності підстав для звільнення позивача з військової служби у спосіб направлення запиту до керівника ТЦК та СП за місцем проживання сім`ї військовослужбовця щодо проведення перевірки та складання акту обстеження.

Із цього слідує, що розгляд рапорту позивача здійснено відповідачем поверхово, без з`ясування та перевірки усіх обставин, необхідних для прийняття законного рішення.

При цьому, як було встановлено судом, довідкою про склад сім`ї №23-25/288 від 03.07.2024, виданої Виконавчим комітетом Куяльницької сільської ради, встановлено, що до складу сім`ї входять: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

ОСОБА_3 - чоловік ОСОБА_2 та батько ОСОБА_1 є особою з ІІІ групою інвалідності (загальне захворювання), що підтверджується довідкою МСЕК серії МСЕ №074626 та внаслідок невиліковної хвороби та після оперативного втручання хворий з інвалідністю ІІІ групи потребує у постійному сторонньому догляді, що підтверджується довідкою ЛКК №380.

Батьки ОСОБА_2 - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 померли ІНФОРМАЦІЯ_1 та 16.05.2000 відповідно, що підтверджується наявними в матеріалах справи свідоцтвами про смерть.

Суд наголошує, що особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Тому, відмовлячи позивачу у погодженні рапорту фактично з підстав відсутності документа (документів), який неможливо надати, відповідач покладає на позивача надмірний тягар по збиранню доказів.

Враховуючи зазначені обставини в сукупності, суд дійшов висновку, що позивач, звертаючись до відповідача із рапортом про звільнення його з військової служби, діяв у межах, визначених чинним законодавством. При цьому, на переконання суду, надав відповідачу достатні докази для підтвердження необхідності здійснення постійного догляду постійний догляд за своєю матір`ю, яка є особою з інвалідністю II групи, за відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи.

У сукупності вищенаведеного, суд дійшов висновку, що станом на дату подання рапорту позивач мав право на звільнення з військової служби, а відмова відповідача у звільнення з військової служби є протиправною.

Водночас, суд не може залишити поза увагою той факт, що мати позивача - ОСОБА_2 відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ №882829, є особою з інвалідністю ІІ групи, яка встановлена на строк до 01.05.2025 (дата чергового переогляду 11.04.2025), а відповідно до довідки (висновку) ЛКК потребує постійного стороннього догляду з 12.04.2024 по 11.04.2025. У матеріалах справи відсутні докази чергового переогляду та наявності в ОСОБА_2 статусу особи з інвалідністю після вказаної дати.

Однак, зважаючи на те, що судом встановлено протиправність відмови у звільнення позивача з військової служби, позов підлягає задоволенню саме шляхом визнання протиправною відмови військової частини НОМЕР_1 у задоволенні рапорту позивача про звільнення з військової служби та зобов`язання відповідача з урахуванням висновків суду, повторно розглянути рапорт з приводу звільнення з військової служби через сімейні обставини, та прийняти за результатами його розгляду в установленому порядку рішення, з обов`язковим врахуванням висновків суду, наведених в мотивувальній частині цього судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд вважає необхідним у відповідності до вимог статті 139 КАС України стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судовий збір в розмірі 968,96 грн.

Необхідно зауважити, що часткове задоволення позовних вимог, у даному випадку, не впливає на розмір судового збору, який підлягає стягненню, оскільки обсяг задоволених вимог фактично не відрізняється від кількості тих, за які такий збір був сплачений.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 12, 139, 242-246, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_9 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ НОМЕР_10 ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 у звільненні ОСОБА_1 з військової служби на підставі пп. г) пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу".

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 15.09.2025 про звільнення з військової служби на підставі пп. г) пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" та прийняти за результатами розгляду в установленому порядку рішення, з обов`язковим врахуванням висновків суду, наведених в мотивувальній частині цього судового рішення.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ НОМЕР_10 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_9 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 грн.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені статтею 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені статтями 293, 295 КАС України.

Суддя Токмілова Л.М.