Справа № 640/5170/22
Суддя: Зеленов А.С.
Дата ухвалення: 2025-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2025 року Справа№640/5170/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зеленова А.С., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом громадянина Грузії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт громадянина Грузії для виїзду за кордон № НОМЕР_1 ) до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (02152, м. Київ, вул. Березняківська, 4-А, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов громадянина Грузії ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, з вимогами:

- зупинити дію рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про скасування посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_2 від 09.12.2021;

- визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м: Києві та Київській області про скасування посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_2 від 09.12.2021;

- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління- Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області поновити посвідку на тимчасове проживання № НОМЕР_3 , орган видачі 8011.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на порушення відповідачем вимог до змісту та оформлення спірного рішення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.05.2022 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.05.2022 заяву громадянина Грузії ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог повернуто позивачу.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Так, зазначає, що, крім іншого, посвідка скасовується у разі коли дії іноземця або особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні, що передбачено Порядком оформлення. Також у відзиві викладені заперечення проти витрат на правничу допомогу.

В поданій суду відповіді на відзив представником позивача зазначено, що скасовуючи посвідку позивача відповідач посилався на підпункт 4 пункту 63 Порядку оформлення, видачі обміну, скасування, пересилання вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 322, проте жодних доказів того, що дії позивача загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні, крім самого подання, не було надано Управлінням міграційної поліції ГУ ГП у м. Києві. Зі змісту самого подання не вбачається за можливе встановити, чи здійснювалася щодо позивача працівниками поліції хоч якась оперативно-розшукова діяльність.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.07.2022 у задоволенні клопотання Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про залучення до участі у справі у якості третьої, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору - Управління міграційної поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві Національної поліції України відмовлено.

Відповідно до пункту 2 розділу II Закону України від 13.12.2022 № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» справу №640/5170/22 передано на розгляд Донецькому окружному адміністративному суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12.02.2025 адміністративну справу прийнято до провадження, позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 04.03.2025 продовжено розгляд справи, запропоновано учасникам справи протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання цієї ухвали надати суду письмові пояснення та/або заяву у разі зміни фактичних обставин у цій справі, вибуття, необхідності залучення або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, а також у разі врегулювання спору, витребувано у відповідача додаткові докази по справі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30.04.2025 витребувано у Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київської області та в Управління міграційної поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві додаткові докази по справі.

Представником Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київської області до суду подано відзив на позовну заяву, за змістом якого викладено заперечення проти задоволення позову.

Також представником відповідача надано суду клопотання про залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору - Управління міграційної поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві Національної поліції України. Разом з тим, зазначене клопотання вже розглядалось судом та ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.07.2022 відмовлено в його задоволенні. На думку суду, зазначене клопотання не потребує повторного вирішення.

19.05.2025 від Управління міграційної поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві на адресу суду надійшли витребувані докази по справі.

У період з 15.05.2025 по 16.05.2025 включно суддя Донецького окружного адміністративного суду Зеленов А.С. перебував у відпустці.

Інших клопотань від представників сторін до суду не надходило.

Судом встановлено такі фактичні обставини у справі.

Позивач, ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином Грузії, про що свідчить паспорт № НОМЕР_1 .

03.06.2021 ОСОБА_1 видана посвідка на тимчасове проживання № НОМЕР_3 , орган видачі 8011.

09.12.2021 Управлінням міграційної поліції ГУ ПП y м. Києві складено та направлено т.в.о. начальника ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області подання №2161/125/20/04-2021 наступного змісту: «У відповідності до пункту 1 статті 1, пунктів 1-3 статті 2, підпунктів 1,2 пункту 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», Управлінням міграційної поліції ГУНП у м. Києві за результатами отриманої оперативної інформації встановлено громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який прибув до України з метою налагодження на території м. Києва протиправної фінансової схеми, направленої на заволодіння шахрайським шляхом коштами громадян України та іноземних громадян в особливо великих розмірах під виглядом послуг управління активами в інвестиційному проекті, без фактичного їх надання.

Разом з тим слід зазначити, що громадянин Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 09.122021 не перебуває в статусі підозрюваного чи обвинуваченого за вчинення кримінальних правопорушень.

Крім того, з мстою попередження порушення іноземцями та особами без громадянства міграційного законодавства та дестабілізації криміногенної обстановки в Україні, у ході проведення перевірки отриманої оперативної інформації встановлено, цю громадянин Грузії ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває і планує перебувати на території України з метою сприяння криміногенній ситуації вчиняти шахрайські дії зокрема у місті Києві.

На підставі викладеного та керуючись підпункту 4 пункту 63 (коли дії іноземця особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, шо проживають в Україні) постанови КМУ № 322 від 25.04.2018 «Про затвердження зразка, технічного опису бланка та Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування пересилання вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання» та ст. 12 Закону України «Про імміграцію», просимо скасувати вказаному іноземцю посвідку на тимчасове проживання № НОМЕР_3 .».

09.12.2021 Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області прийнято рішення №3656 про скасування посвідки на тимчасове проживання виданої громадянину Грузії ОСОБА_1 на підставі підпункту 4 пункту 63 Порядку оформлення, видачі обміну, скасування, пересилання вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 322.

22.12.2021 інспектором прикордонної служби 3-ї категорії групи інспекторів прикордонного контролю, відділення прикордонної служби (тип А), відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б), старшим сержантом ОСОБА_3 складено Протокол про вилучення посвідки на тимчасове проживания в с. Бурлача Балка у ОСОБА_1 (копія протоколу додається - додаток № 5). У вказаному протоколі зазначено, що вилучення посвідки на тимчасове проживання відбувається у зв`язку з тим, що дана посвідка містить ознаки, а саме: викрадені/втрачені документи вилучити, ініціатор Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області.

На запит представника позивача Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області у листі № 8010.6.2-105/80.2-22 від 04.01.2022 повідомлено, що 09.12.2021 відповідачем прийнято рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні позивачу на підставі підпункту 4 пункту 63 Порядку оформлення, видачі обміну, скасування, пересилання вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 322 відповідно до обґрунтованого подання Управління міграційної поліції ГУ ПП y м. Києві № 2161/125/20/04-2021 від 09.12.20221.

07.02.2022 Управління міграційної поліції ГУ ПП y м. Києві листом №6-03/125/20/01-2022 повідомило представника позивача про те, що до УМП ГУНП у м. Києві надійшло звернення головного редактора інформаційного агентства «Інформ.юа» гр. ОСОБА_4 стосовно громадянина Грузії, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який причетний до протиправної фінансової схеми, направленої на заволодіння шахрайським шляхом коштами громадян України і а іноземних громадян в особливо великих розмірах під виглядом послуг управління активами в інвестиційному проекті, без фактичного їх надання. В подальшому, на підставі отриманого повідомлення, працівниками підрозділу підготовлено обґрунтоване подання до органу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області про скасування посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_3 та заборону в`їзду в Україну громадянину Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із запропонованим терміном заборони в`їзду 3 (три) роки відповідно до вимог пунктів 1, 2 частини і ст. 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та інструкції «Про порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства», затвердженої Наказом МВС від 17.12.2013 № 1235.

На виконання вимог ухвали суду від 30.04.2025 Управлінням міграційної поліції Головного управління Національної поліції у м.Києві в листі № від 16.05.2025 повідомлено, що стосовно громадянина Грузії ОСОБА_5 оперативно-розшукова справа не заводилась, оперативно розшукова діяльність не здійснювалась. Оперативна інформація, яка містилась в журналі обліку оперативної інформації за 2021 рік знищена на підставі акту від 24.02.2022.

Вважаючи, що відповідачем необґрунтовано прийнято рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 26 Конституції України передбачено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України.

Статтею 33 Конституції України, передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну визначено в Законі України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VI (далі - Закон № 3773-VI, в редакції чинній на час прийняття оскаржуваного рішення).

Положення статті 1 Закону №3773-VI визначають, серед інших, такі терміни: іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав; іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні; іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають в Україні, - іноземці та особи без громадянства, які отримали посвідку на постійне проживання, якщо інше не встановлено законом; іноземці та особи без громадянства, які тимчасово проживають в Україні, - іноземці та особи без громадянства, які отримали посвідку на тимчасове проживання, якщо інше не встановлено законом; посвідка на постійне проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні; посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Згідно статті 3 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Іноземці та особи без громадянства, які перебувають під юрисдикцією України, незалежно від законності їх перебування, мають право на визнання їх правосуб`єктності та основних прав і свобод людини.

Іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Частиною тринадцятою статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які є засновниками та/або учасниками, та/або бенефіціарними власниками (контролерами) юридичної особи, зареєстрованої в Україні, та прибули в Україну з метою контролю за діяльністю таких юридичних осіб і отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період дії посвідки.

За приписами частини третьої статті 5 Закону №3773-VІ іноземці та особи без громадянства, зазначені у частинах четвертій - п`ятнадцятій, вісімнадцятій і двадцять четвертій статті 4 цього Закону, отримують посвідку на тимчасове проживання.

Підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною тринадцятою статті 4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства, дійсний поліс медичного страхування, документ, що підтверджує факт навчання в Україні, та зобов`язання навчального закладу повідомити центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, про відрахування з такого закладу (частина 13 статті 5 цього Закону).

Окрім документів для відповідної категорії осіб, визначених частинами першою - вісімнадцятою і двадцять третьою цієї статті, іноземці та особи без громадянства подають для оформлення посвідки на тимчасове проживання такі документи: паспортний документ іноземця або особи без громадянства з відповідною довгостроковою візою (довгострокова віза не вимагається у іноземців та осіб без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, зазначеними у частині дев`ятнадцятій статті 4 цього Закону, а також у іноземців та осіб без громадянства, які не зобов`язані отримувати таку візу відповідно до цього Закону, інших законів України або міжнародних договорів України) та копію сторінки паспортного документа з такою візою. Іноземці або особи без громадянства, зазначені у частині двадцятій або двадцять четвертій статті 4 цього Закону, можуть подавати паспортний документ, термін дії якого закінчився або який підлягає обміну, у разі якщо за отриманням нового документа особа зобов`язана звернутися до органів державної влади країни громадянської належності або країни попереднього постійного проживання, якщо така країна вчинила акт збройної агресії проти України або не визнає територіальну цілісність та суверенітет України, або відмовляється визнавати протиправність посягань на територіальну цілісність та суверенітет України, зокрема голосувала проти Резолюції Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй "Про територіальну цілісність України" від 27 березня 2014 року № 68/262; копії сторінок паспортного документа іноземця або особи без громадянства з особистими даними з перекладом на українську мову, засвідченим в установленому порядку; документ, що підтверджує сплату адміністративного збору. Уповноважений орган повертає паспортний документ особі одразу після прийняття заяви про оформлення посвідки (абз. 7 ч. 19, п.п. 2-4 ч. 19 ст. 5 Закону).

Відповідно до частин 21-22 статті 5 Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» технічний опис, зразки бланків посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною, знищення посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною одинадцятою статті 4 цього Закону, є заява іноземця (крім громадян Російської Федерації та Республіки Білорусь) або особи без громадянства, дійсний поліс медичного страхування, подання закладу охорони здоров`я або іншого підприємства, установи чи організації, що залучила до своєї діяльності з надання медичної допомоги, реабілітаційної допомоги іноземців або осіб без громадянства, які відповідають вимогам до освіти та професійної кваліфікації та мають документи про освіту та відповідну професійну кваліфікацію, засвідчені в порядку консульської легалізації або шляхом проставлення апостилю в країні, в якій вони працюють, а також повідомила центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, про строк, на який залучаються такі особи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №322 затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання (Порядок №322, в редакції чинній на час прийняття оскаржуваного рішення).

Відповідно до пункту 1 Порядку №322 посвідка на тимчасове проживання (далі - посвідка) є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

За змістом пунктів 2-3 Порядку №322 посвідка виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Посвідка оформляється іноземцям або особам без громадянства, які на законних підставах тимчасово перебувають на території України та які досягли 16-річного віку або не досягли 16-річного віку, але самостійно прибули в Україну з метою навчання, - на підставі заяв-анкет, поданих ними особисто.

Посвідка видається на строк відповідно до поданих документів, але не більш як на один рік, крім випадків, визначених цим пунктом (пункт 4 Порядку №322).

У пункті 63 Порядку №322 визначено, що посвідка скасовується ДМС або територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі:

1) отримання даних з баз даних Реєстру, відповідних автоматизованих інформаційних і довідкових систем, реєстрів та баз інших державних органів або інформації від Національної поліції, СБУ, іншого державного органу, який у межах наданих йому повноважень забезпечує дотримання вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, інформації про те, що посвідку видано на підставі неправдивих відомостей, підроблених чи недійсних документів;

2) отримання вмотивованого клопотання приймаючої сторони про скасування посвідки (у тому числі в разі звільнення іноземця або особи без громадянства із займаної посади) або припинення діяльності приймаючої сторони - юридичної особи;

3) коли іноземця або особу без громадянства засуджено в Україні до позбавлення волі;

4) коли дії іноземця або особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні;

5) коли уповноваженим державним органом прийнято рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства чи їх примусове видворення за межі України або про заборону подальшого в`їзду в Україну;

6) отримання особою паспорта громадянина України (тимчасового посвідчення громадянина України), посвідки на постійне проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, якій надано додатковий захист;

6-1) якщо з`ясується, що в іноземця або особи без громадянства припинилися підстави для перебування на території України, або якщо після оформлення посвідки з`ясується, що юридичний факт підтверджений/засвідчений відповідним документом, зазначеним у частинах четвертій - сімнадцятій статті 5 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, який подавався іноземцем або особою без громадянства для оформлення посвідки, визнано недійсним, скасованим, нікчемним або таким, що не відбувся;

6-2) отримання від іноземця або особи без громадянства заяви про скасування виданої посвідки;

7) в інших випадках, передбачених законом.

Рішення про скасування посвідки приймається керівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС чи його заступником протягом п`яти робочих днів з дня надходження відомостей, які є підставою для її скасування. (п. 64 Порядку №322).

Згідно з п. 65 Порядку №322 копія рішення про скасування посвідки видається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який прийняв таке рішення, іноземцеві або особі без громадянства під розписку або надсилається такій особі і приймаючій стороні рекомендованим листом не пізніше ніж через п`ять робочих днів з дня його прийняття.

Пунктом 77 Порядку №322 передбачено, що рішення про відмову в оформленні, обміні та видачі посвідки, про її скасування може бути оскаржено іноземцем або особою без громадянства в адміністративному порядку або до суду в установленому порядку.

ДМС, територіальний орган ДМС має право переглянути рішення, прийняте відповідно територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, за наявності підстав зобов`язати його відмінити попереднє рішення про відмову в оформленні, обміні та видачі посвідки, про її скасування і прийняти нове рішення на підставі раніше поданих документів (п. 78 Порядку №322).

Отже, посвідка на тимчасове проживання є документом, який підтверджує законність перебування іноземця на території України. При цьому, законодавцем чітко визначено, що посвідка скасовується територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, зокрема, коли дії іноземця або особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.

Матеріалами справи встановлено, що 09.12.2021 Управлінням міграційної поліції ГУ ПП y м. Києві складено та направлено т.в.о. начальника ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області подання №2161/125/20/04-2021.

У вказаному поданні зазначено, що за результатами отриманої оперативної інформації встановлено громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який прибув до України з метою налагодження на території м. Києва протиправної фінансової схеми, направленої на заволодіння шахрайським шляхом коштами громадян України та іноземних громадян в особливо великих розмірах під виглядом послуг управління активами в інвестиційному проекті, без фактичного їх надання.

Разом з тим, у подані також зазначено, що позивач на сьогоднішній день не перебуває у статусі обвинуваченого.

Враховуючи викладене, Управлінням міграційної поліції ГУ ПП y м. Києві дійшло висновку, що позивач становить загрозу охорони громадського порядку, а також охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні, і у зв`язку з чим ДСР НПУ клопочить про скасування позивачу посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_3 .

На підставі вказаного подання 09.12.2021 Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області прийнято рішення №3656 про скасування посвідки на тимчасове проживання виданої громадянину Грузії ОСОБА_1 на підставі підпункту 4 пункту 63 Порядку оформлення, видачі обміну, скасування, пересилання вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 322.

Суд вважає, що, дійсно, інформація від органів Національної поліції може бути підставою для проведення міграційною службою перевірки та збору доказів щодо конкретної особи, проте, така перевірка та обґрунтованість висновку про наявність в діях іноземця або особи без громадянства загрози національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні, має бути проведена та є обов`язком ДМС.

Проте, матеріали даної справи не містять доказів вчинення відповідачем дій, спрямованих на встановлення наявності підстав для застосування положень підпункту 4 статті 63 Порядку № 322, а на час прийняття оскаржуваного рішення Центральне міжрегіональне управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, не мало належних та допустимих доказів вини позивача у вчинені злочинів, зазначених у поданні.

У ході розгляду даної справи, відповідачем так і не було надано доказів винесення вироку суду, який набрав законної сили щодо позивача, де були б встановлені обставини, що мали б для суду преюдиційне значення. Посилання лише на наявність оперативної інформації, без розкриття жодної інформації про зібрані дані (мова йде не про розкриття самої оперативної інформації, джерел тощо, а лише про фабулу та обставини, які вказують на наявність підстав для направлення подання), не є підставою для висновку про наявність загроз національній безпеці України.

Суд також звертає увагу на те, що діючим законодавством не передбачено адміністративної процедури оскарження такого подання. Стосовно процедури оскарження в судовому порядку, то таке подання не містить ознак управлінського рішення з регулюючим впливом на права чи законні інтереси інших суб`єктів права, у зв`язку з чим, не може бути самостійним предметом оскарження в порядку адміністративного судочинства на відміну від рішення органу ДМС.

Тож, обґрунтованість такого подання має перевірятися органом ДМС, який на підставі цього подання приймає рішення, яке, у свою чергу, повинно відповідати критеріям, наведеним у частині другій статті 2 КАС України, на відповідність яких його і має перевірити адміністративний суд.

Під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім вимогам, зазначеним у частині другій статті 2 КАС України, а не просто констатувати, що оскаржуване рішення прийняте суб`єктом владних повноважень в межах наданих йому законом повноважень. Цей обов`язок витікає із завдань адміністративного судочинства, змістом яких є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На час прийняття оскаржуваного рішення, відповідач не мав належних та допустимих доказів вини позивача у вчинені злочину, чи інформації про дії позивача, направлені проти інтересів України, зазначених у поданні. В ході розгляду справи, відповідачем не надано доказів існування вироку суду, яким позивача засуджено за вчинення злочинів, чи постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, де були б встановлені обставини, що мали б для суду преюдиційне значення. Вина у вчиненні злочину або адміністративному правопорушенні, встановлюється в порядку, визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення відповідно.

Для доведення правомірності дій щодо прийняття оскаржуваних рішень, відповідачем мало бути надано докази встановлення підстав для скасування позивачу посвідки на тимчасове проживання під час здійснення оперативно-розшукової діяльності.

Також, суд не заперечуючи встановлені спеціальним законодавством заборони на розкриття оперативної інформації, наголошує на тому, що це не звільняє суб`єкта владних повноважень від обов`язку доказування правомірності прийнято рішення, яке є предметом оскарження, крім того, останній не позбавлений можливості при обґрунтуванні подання, використовувати інформацію з відкритих джерел/загальнодоступну інформацію, не вдаючись до розкриття результатів здійснення оперативних заходів/НСРД.

У даному випадку, склалась ситуація, за якої міграційний орган вказує про наявність обставин для скасування посвідки на тимчасове проживання в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку, проте без надання доказової бази, лише із посиланням наявності відповідної компетенції на здійснення таких заходів на прийняття рішень, наявність якої і не заперечується. Крім того, під час вирішення питання про прийняття оскаржуваного рішення, відповідачем не було запрошено останнього дня надання пояснень чи спростування викладених у поданні обставин.

Крім того, суд наголошує, що будь-яка інформація (в тому числі органів Національної поліції) може бути підставою для проведення міграційною службою перевірки та збору доказів щодо конкретної особи.

У свою чергу, така перевірка та обґрунтованість висновку про наявність в діях іноземця або особи без громадянства загрози національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні, є обов`язком ДМС.

Без проведення відповідної перевірки вказаних обставин, прийняття ДМС відповідних рішень є лише формальністю та суперечить як чинному законодавству у даній сфері, так і вимогам статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, що викладена у постановах від 13.05.2021 у справі № 815/1063/18 та від 11.12.2019 у справі № 240/6247/18.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд зазначає, що відповідачем, окрім подання, не надано жодних документів, на підставі яких прийнято оскаржуване рішення про скасування позивачу посвідки на тимчасове проживання.

Більше того, відповідачем не наводяться норми Закону, на підставі якого можна стверджувати, що дії позивача становлять загрозу національній безпеці України, а також не надано посилання на рішення компетентного суду, яке набрало законної сили, та яким встановлено наявність такої загрози. За таких обставин позиція відповідача є припущенням, що не ґрунтується на належних та допустимих доказах.

Статтею 1 Закону України «Про національну безпеку України» (в редакції станом на час прийняття оскаржуваного рішення) надано визначення поняттю національна безпека, відповідно якого національна безпека України - захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності, демократичного конституційного ладу та інших національних інтересів України від реальних та потенційних загроз.

Загрози національній безпеці України - явища, тенденції і чинники, що унеможливлюють чи ускладнюють або можуть унеможливити чи ускладнити реалізацію національних інтересів та збереження національних цінностей України.

Національні інтереси України - життєво важливі інтереси людини, суспільства і держави, реалізація яких забезпечує державний суверенітет України, її прогресивний демократичний розвиток, а також безпечні умови життєдіяльності і добробут її громадян.

Слід зазначити, що вина у вчиненні злочину або адміністративному правопорушенні встановлюється в порядку, визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення відповідно.

Стаття 62 Конституції України закріплює принцип презумпції невинуватості, відповідно до якого особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

На виконання вимог ухвали суду від 30.04.2025 Управлінням міграційної поліції Головного управління Національної поліції у м.Києві в листі № від 16.05.2025 повідомлено, що стосовно громадянина Грузії ОСОБА_5 оперативно-розшукова справа не заводилась, оперативно розшукова діяльність не здійснювалась. Оперативна інформація, яка містилась в журналі обліку оперативної інформації за 2021 рік знищена на підставі акту від 24.02.2022.

З наведеного слідує, що станом на момент винесення оскаржуваного рішення, позивач до кримінальної відповідальності не притягувався, підозра не повідомлена, не знятої чи не погашеної судимості немає та у розшуку він не перебуває, що не спростовано жодними доказами, наданими відповідачем.

Тож, оскаржувані рішення прийнято за відсутності фактичних та правових підстав, без переслідування легітимної мети, необґрунтовано, упереджено, без дотримання принципу рівності перед законом, не пропорційно, без дотримання балансу між жорсткими і несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване дане рішення, а тому, наявні правові підстави для задоволення позову.

З огляду на зазначене, відповідач не довів існування передбачених чинним законодавством підстав для прийняття стосовно громадянина Грузії ОСОБА_1 рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання.

За наслідком розгляду даного спору, суд дійшов висновку про те, що рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про скасування посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_2 від 09.12.2021, є протиправним та підлягає скасуванню.

Позовна вимога про зупинення дії рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про скасування посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_2 від 09.12.2021 задоволенню не підлягає, оскільки станом на час розгляду справи сплив термін встановленої заборони в`їзду в Україну гр. Грузії ОСОБА_1 .

Оскільки вимога про визнання протиправним та скасування рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про скасування посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_2 від 09.12.2021 охоплює вимогу про зупинення дії такого рішення, то в цій частині позову слід відмовити.

Щодо інших доводів сторін, то вони не впливають на правильність вирішення спору по суті.

Частина друга статті 3 Конституції України визначає, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

На підставі частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати розподіляються пропорційно до задоволених вимог позивача.

Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1984,80 грн., що підтверджується квитанціями від 11.02.2022 №9162-4150-6398-0521 та №9243-7262-9999-3637.

Враховуючи те, що позов задоволено частково, стягненню на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов громадянина Грузії ОСОБА_1 (паспорт громадянина Грузії для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , виданий 23.02.2021, АДРЕСА_1 ) до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київської області (, 02152, м.Київ, вул.Березняківська, 4-а) про зупинення дії рішення, визнання протиправним та скасування рішення задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про скасування посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_2 від 09.12.2021.

Зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області поновити громадянину Грузії ОСОБА_1 посвідку на тимчасове проживання № НОМЕР_3 , орган видачі 8011.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київської області на користь громадянина Грузії ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду. Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.С. Зеленов