Справа № 487/2104/25
Суддя: Скоринчук К. М.
Дата ухвалення: 2025-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 487/2104/25
Провадження № 2-а/487/39/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2025 м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючої судді Скоринчук К.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Карбівничої А.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Суліменка І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення. Позов мотивовано тим, що 19 березня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 винесено постанову №121/2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 17000 грн. Підставою винесення такої постанови зазначено неприбуття позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 01.03.2025 на 09.00 год по повістці №2553183. Вважаючи постанову протиправною, позивач просить її скасувати з огляду на те, що він не був обізнаний про виклик його до ІНФОРМАЦІЯ_3 на вказану дату.

18 квітня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

06 травня 2025 року відповідач подав відзив.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав заявлені вимоги та додатково суду пояснив, що жодним чином не ухилявся від обов`язків явки. З 05.04.2023 перебуває на обліку ІНФОРМАЦІЯ_3 . Пройшов ВЛК. Оновив дані 20.05.2024. Під час розгляду протоколу про притягнення його до адміністративної відповідальності він надавав пояснення щодо неявки за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_3 на вказану дату, а саме пояснював, що поштового повідомлення не отримував, як і повідомлення на номер телефону.

У судовому засіданні представник відповідача Суліменко І.А., який діє на підставі довіреності №-1 від 01.01.2025, заперечуючи проти задоволення позову суду пояснив, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є правомірною, оскільки на адресу зареєстрованого місця проживання позивача була надіслана повістка ТЦК, яка повернулася з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», зазначення номера телефону адресата на поштовому повідомлені не передбачено нормами закону, а тому позивач був належним чином повідомлений про виклик, але не з`явився без поважних причин. У постанові викладені усі фактичні обставини, які були з`ясовані, а тому позов задоволенню не підлягає.

Заслухавши доводи учасників та дослідивши матеріали справи, суд ураховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частина третя статті 210-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинені в особливий період.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Положеннями статті 254 КУпАП визначено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно із статтею 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом встановлено, щоу липні 2022 року, позивач пройшов військово лікарську комісію. Визнаний обмежено придатним до військової служби з необхідністю проходження повторного медичного пересвідчення у липні 2027 року. Дане підтверджується тимчасовим посвідченням військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_4 18 квітня 2023 року.

Через застосунок «РЕЗЕРВ +» позивач 20.05.2024 вчинив необхідні дії для оновлення даних, що підтверджується витягом із застосунку із записами у вказаному електронному реєстрі наступного змісту: «Дані уточнені вчасно», «Дата уточнення даних 20.05.2024». Даний факт підтвердив в судовому засіданні і представник відповідача.

19 лютого 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_5 надіслав на адресу зареєстрованого місця проживання позивача повістку № НОМЕР_2 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 09.00 год 01.03.2025 для уточнення даних. Рекомендоване поштове повідомлення повернулося адресанту з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

15 березня 2025 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП з підстав його неявки до ІНФОРМАЦІЯ_5 для уточнення даних.

19 березня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 за результатом розгляду протоколу від 15 березня 2025 року винесено постанову №121/2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 17000 грн. Підставою винесення такої постанови зазначено: неявкадо ІНФОРМАЦІЯ_3 01.03.2025 на 09.00 год по повістці №2553183, будучи належним чином оповіщеним, та порушення тим самим аб. 8 ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» п. 21 постанови Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024. Постанова містить підпис ОСОБА_1 .

Ураховуючи те, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №65/2022, було оголошено проведення загальної мобілізації, суд зазначає, що на момент притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв, як і діє дотепер, особливий період.

На виконання пункту 9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154, ТЦК та СП, відповідно до покладених на них завдань здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та Служби зовнішньої розвідки): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).

Отже, саме на ТЦК та СП законодавцем покладено обов`язок здійснювати заходи оповіщення та призову громадян.

Відповідно до п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки, а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Згідно з абзацом 8 частини третьої статті 22 Закону №3543-XII у разі отримання повістки про виклик до ТЦК та СП громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року №270, рекомендовані листи з позначкою Повістка ТЦК під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК (п.82).

Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК, працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за зазначеною адресою, яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника (п.82).

Позивачем заперечується факт оповіщення його про необхідність прибути на 09.00 год 01.03.2025 до РТЦК, а тому необхідним є з`ясування факту належного інформування позивача про обов`язок з`явитись до РТЦК.

При цьому, відповідач наполягав на тому, що позивач був у встановленому законом порядку повідомлений про необхідність прибуття по повістці 01.03.2025, адже відповідна повістка повернулась з відміткою про не отримання «відсутність адресата за вказаною адресою», відповідно, не прибув без поважних причин, що стало підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за неявку до ТЦК необхідна сукупність обставин: 1) направлення повістки за адресою, повідомленою військовозобов`язаним під час оновлення даних чи адресою реєстрації військовозобов`язаного, та 2) відомості про спробу вручити таку повістку особі, що матиме наслідком або вручення повістки без подальшої явки, або не вручення з причин відмови отримати повістку, або з причин відсутності адресата за такою адресою.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Як було з`ясовано в судовому засіданні та належно підтверджено письмовим доказом, позивач під час оновлення даних вказав номер телефону.

Однак, матеріали справи не містять доказів повідомлення позивача за наявним номером телефону, який був ним вказаний під час оновлення даних, та/або вкладення до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК». За цих обставин твердження відповідача про обізнаність позивача про виклик його за повісткою не знайшло свого підтвердження.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суд звертає увагу, що відсутність обізнаності особи про виникнення певного обов`язку не може свідчити про умисне невиконання такого обов`язку.

Окрім того, за приписами примітки до статті 210 КУпАП визначено, що положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Отже, з приведених норм вбачається, що відповідальність за статтями 210 та 210-1 КУпАП не застосовується у випадку коли дані для Реєстру можуть бути отримані шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими базами/системами/реєстрами.

Тобто, якщо Міністерство оборони України як держатель такого реєстру може отримати відомості про особу шляхом синхронізації з іншими державними електронними реєстрами, то особу не може бути притягнуто до відповідальності за неповідомлення таких відомостей.

Разом з тим, ні в постанові, ні в повістці відповідачем не було конкретизовано які саме дані були відсутні у відповідача, у зв`язку з чим у відповідача була наявна необхідність викликати позивача для уточнення таких даних. Матеріали справи не містять відомостей про неможливість отримання таких даних з реєстрів. Натомість матеріали справи містять відомості про те, в липні 2022 року ОСОБА_1 пройшов ВЛК з необхідністю проходження повторного медичного пересвідчення у липні 2027 року; 20 травня 2025 року через застосунок «РЕЗЕРВ +» уточнив дані та вказав свій номер телефону; на час надіслання повістки був вдома, однак повідомлень про надходження повістки ТЦК як і про виклик за повісткою не отримував.

Тобто, долучені відомості свідчать про те, що з моменту взяття на облік та проходження ВЛК відповідач мав військово-облікові дані на позивача, а можливість отримання таких даних відповідачем з доступних джерел виключає підстави для застосування статті 210-1 КУпАП, що відповідає примітці ст. 210 КУпАП.

Зі змісту оскаржуваної постанови є очевидним, що під час винесення оскаржуваної постанови начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 не з`ясував усіх фактичних обставин справи, як того вимагає ст. 280 КУпАП, а саме: чи були підстави для надсилання позивачеві повістку, які саме дані необхідно було уточнити, чи було зазначено номер телефону позивача на поштовому рекомендованому повідомленні, що гарантувало б обізнаність ОСОБА_1 у надходженні йому повістки ТЦК, чи було працівником поштового зв`язку виконано усі необхідні дії для вручення позивачеві повістки, чим мотивував ОСОБА_1 свою неявку та якими доказами підтверджується поза розумним сумнівом факт обізнаності ОСОБА_3 про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також ухилення від явки.

Резюмуючи усе вищевикладене, суд зазначає, що вина позивача, яка полягала у порушенні вимог самим аб. 8 ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та п. 21 постанови Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024 не доведена належними та достатніми доказами, а відтак, у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьої статті 210-1 КУпАП, що є підставою для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частини сьома статті 139 КАС України).

З урахуванням зазначеного, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплата судового збору в сумі 605,60 грн, згідно квитанції №6991-9773-9441-9757 від 31.03.2025.

На підставі викладеного, керуючись статями 9, 77, 241-246, 250, 286, 293 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Скасувати постанову №121/025 від 19 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення та закрити провадження у справі.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ: НОМЕР_4

Суддя: К.М. Скоринчук