Справа № 750/3976/25
Суддя: Косенко О. Д.
Дата ухвалення: 2025-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/3976/25
Провадження № 2-а/750/100/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2025 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі судді Косенка О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовами ОСОБА_1 в особі представника адвоката Кайрод Тетяни Григорівни до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач) про скасування постанов начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 № 160 від 08.02.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності та № 159 від 08.02.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

21 березня 2025 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 (далі позивач), інтереси якого представляє адвокат Кайрод Т.Г., звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач) про скасування постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 № 160 від 08.02.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування позову посилається на те, що оскаржуваною постановою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за те, що 04.02.2025, перебуваючи в переміщенні Чернігівського обласного мобілізаційного центру, позивач не мав про собі військово-облікового документу та не пред`явив його за вимогою уповноваженої особи ТЦК та СП. Перед цим, 04.02.2025 приблизно о 15 год. 00 хв., позивач був затриманий під час підробіток у робочому одязі трьома представниками ІНФОРМАЦІЯ_2 , два з яких були у військовій формі. На прохання позивача показати підтвердження, що вони є представниками ІНФОРМАЦІЯ_2 » йому було відмовлено. Після цього позивачу було запропоновано пройти з ними до автомобіля. На прохання позивача переодягнутися у чистий одяг, де до речі і знаходився військово-обліковий документ - було відмовлено. Позивач вказує, що адміністративне затримання відбувалося неналежними особами, без представника Національної поліції України, також не було складено протокол про адміністративне затримання особи. Позивач був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , де його тримали до 23 год. 00 хв. Протокол № 160 було складено черговим ІНФОРМАЦІЯ_4 ), у той час, як у п. 1 Розділ ІІ «Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення», затвердженої Наказом Міністерства оборони України № 3 від 01 січня 2024 року передбачає, що протокол складає уповноважена посадова особа територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Свідки, що зазначені у протоколі: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є працівниками Чернігівського обласного мобілізаційного центру, що дає можливість зробити висновок, що свідки є зацікавленими особами.

Указану постанову по справі про адміністративне правопорушення позивач вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки адміністративне затримання відбулося з порушення КУпАП, без представника Національної поліції України, з перевищенням терміну адміністративного затримання, за відсутності можливості взяти з собою документи, за відсутності захисника із Центру вторинної правничої допомоги, не прийнято до уваги пояснення, та не роз`яснено належним чином позивачу його права.

Ухвалою суду від 26.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 750/3976/25 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, сторонам надано строк для подачі заяв по суті справи.

Відповідач через систему «Електронний суд» 14.04.2025 надав відзив на позов, у якому проти його задоволення заперечив, вказавши, що 04.02.2025 Уповноважений представник ТЦК та СП витребував у позивача військово- обліковий документ. Позивач на таку вимогу відмовився надавати відповідний документ та здійснив запис в протоколі: «забув про облікові документи». При цьому позивач тричі підписав протокол, але жодного разу не написав про ті аргументи, що тепер викладені у позові. Доводи позову нічим не підтвердженні. Відповідач вказує, що аргументи позову є нерелевантними для вирішення справи по суті, оскільки такі аргументи жодним чином не спростовують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та наявність вини в його діях. Вина позивача доведена, постанова винесена законно та обґрунтовано.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 № 160 від 08.02.2025 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (а.с. 14).

Відповідно до оскаржуваної постанови, 04.02.2025 о 22 год. 16 хв. громадянин України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебуваючи в переміщенні Чернігівського обласного мобілізаційного центру за адресою: АДРЕСА_1 , не мав про собі військово-облікового документу та не пред`явив його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим порушив абзац 1 частини 6 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП». На позивача накладено адміністративний штраф у розмірі 17 000 грн.

У протоколі про адміністративне правопорушення № 160 від 04.02.2025 міститься аналогічне формулювання та кваліфікація правопорушення, за вчинення якого відносно позивача складено протокол (а.с. 15).

У протоколі підписом особи, яка притягується до відповідальності засвідчено роз`яснення їй положення ст. 63 Конституції України, повідомлення про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме: 11 год. 00 хв. 08.02.2025, власноручні пояснення, а також підтвердження отримання копії протоколу про адміністративне правопорушення. У поясненні в протоколі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вказав «забув про облікові документи».

Крім того, 25.03.2025 ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Кайрод Т.Г., звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 № 159 від 08.02.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування позову посилається на те, що оскаржуваною постановою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за відмову проходити медичний огляд для визначення ступеня придатності до проходження військової служби та накладено штраф у розмірі 17 000 грн. Також вказує, що 04.02.2025 близько 15.00 год. позивач був затриманий трьома працівниками Національної поліції та доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де його намагалися змусити пройти ВЛК в той же самий день. Позивач звернувся з проханням виписати повістку на іншу дату та час, для того, що зібрати медичні документи, але йому в цьому було відмовлено та працівником ТЦК та СП складено протокол № 159 за ч. 3. ст. 210-1 КУпАП. У протоколі позивач вказав, що не відмовлявся від проходження ВЛК взагалі, а «за відсутності медичних документів, які можуть посприяти висновку ВЛК». Позивач звертає увагу, що пунктом 3.5, Розділу III Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року № 402, передбачено, що військовозобов`язаний під час проведення медичного огляду зобов`язаний надати членам BЛK ТЦК та СП медичну карту амбулаторного хворого за формою № 025/о і виписки з медичної документації щодо перенесених захворювань, отриманих трав поранень тощо, якщо така інформація відсутня в ЕСОЗ. Позивач стверджує, що матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів його відмови від проходження ВЛК, а в тексті протоколу про адміністративне правопорушення відсутнє чітке формулювання обвинувачення, що суперечить судовій практиці Європейського суду з прав людини. Крім того, його було затримано з порушенням КУпАП, при розгляді справи не взято до уваги пояснення, відтак він був позбавлений можливості скористатися правами, передбаченими ст. 286 КУпАП.

Ухвалою суду від 26.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 750/4042/25 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, сторонам надано строк для подачі заяв по суті справи.

Відповідач через систему «Електронний суд» 14.04.2025 надав відзив на позов, у якому проти його задоволення заперечив, вказавши, що проходження ВЛК є обов`язком військовозобов`язаного, а його порушення тягне за собою відповідальність за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Підставою для виникнення такого обов`язку є направлення на ВЛК. Згідно із судовою практикою у даній категорії справ, відмова від проходження ВЛК не завжди має характер прямо сформульованої лексичної відмови, а може мати фактичний характер. Аргумент позивача, що причиною не проходження ВЛК є відсутність медичних документів спростовується тим, що на час розгляду справи позивач медичний огляд так і не пройшов, хоча мав таку можливість.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 № 159 від 08.02.2025 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (а.с. 74).

Відповідно до оскаржуваної постанови, позивач 04.02.2025 о 22 год. 23 хв., перебуваючи в приміщенні Чернігівського обласного мобілізаційного центру, за адресою, м. Чернігів, вул. Оборонців Чернігова,15-а, відмовився проходити медичний огляд для визначення ступеня придатності до проходження військової служби згідно з рішенням ІНФОРМАЦІЯ_2 (направлення № ІНФОРМАЦІЯ_2 /592 від 04.02.2025), чим порушив вимоги абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУАП. На позивача накладено адміністративний штраф у розмірі 17 000 грн.

З копії направлення на ВЛК від 04.02.2025 № ОМЦК 1592 вбачається, що позивача направлено для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я в ЗСУ у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації в особливий період (а.с. 94). Дата проходження ВЛК в направленні відсутня.

У копії журналу реєстрації направлень навпроти прізвища позивача наявні підписи у графах «особистий підпис військовозобов`язаного» про отримання направлення на ВЛК та про ознайомлення з відповідальністю за відмову від проходження ВЛК (а.с. 92 зворот- 93).

У протоколі про адміністративне правопорушення № 159 від 04.02.2025 зазначено, що 04.02.2025 о 22 год. 23 хв. уповноваженим працівником ІНФОРМАЦІЯ_6 виписано направлення для проходження ВЛК для визначення придатності позивача до військової служби. Однак в порушення вимог абзацу 4 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», позивач відмовився від її проходження (а.с. 75-76).

У протоколі підписом особи, яка притягується до відповідальності засвідчено роз`яснення їй положення ст. 63 Конституції України, повідомлення про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме: 11 год. 00 хв. 08.02.2025, власноручні пояснення, а також підтвердження отримання копії протоколу про адміністративне правопорушення. У поясненні в протоколі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вказав «за відсутності медичних документів, які можуть посприяти висновку ВЛК. ОСОБА_1 ».

Ухвалою суду від 15.05.2025 матеріали справи № 750/3976/25 та 750/4042/25 об`єднані в одне провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (ст. ст. 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Частиною 3 вказаної статті визначено, що кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі Закон №3543-XII), Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 № 560 (далі - Порядок №560), Положенням про військово-лікарську експертизу у Збройних силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України №402 від 14.08.2008 (далі Положення №402), Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487 (далі Правила №1487).

Згідно ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону № 3543-XII, організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Статтею 22 Закону № 3543-XII закріплено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Так, частина 6 статті 22 Закону № 3543-XII передбачає, що у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника ТЦК або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби.

Порядок № 1487 визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності

У п. 81 Порядку №1487 вказано, що взяття на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів здійснюється за їх особистої присутності (крім випадків, визначених у пунктах 15, 15-1 цього Порядку та підпункті 10-1 пункту 1 додатка 2). При цьому взяття на військовий облік здійснюється за умови наявності паспорта громадянина України (паспорта громадянина України для виїзду за кордон у випадку подання заяви про взяття на військовий облік через закордонну дипломатичну установу України згідно з підпунктом 10-1 пункту 1 додатка 2) та військово-облікового документа у разі, якщо він видавався та не був втрачений.

Особиста присутність призовників, військовозобов`язаних та резервістів для зняття або виключення з військового обліку у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів не обов`язкова.

Абзацом третім підпункту 10-1 пункту 1 Порядку №1487 встановлено, шо призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану, зокрема мати при собі військово-обліковий документ разом з документом, що посвідчує особу, та пред`являти їх за вимогою уповноваженого представника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон.

Згідно з п. 19-20 Порядку № 1487, у редакції чинній станом на день винесення оспорюваної постанови призовники, військовозобов`язані та резервісти, винні в порушенні вимог правил військового обліку, несуть відповідальність згідно із законом.

Судом встановлено та не спростовано позивачем, що станом на 04.02.2025 позивач військовий квиток на вимогу уповноваженої особи не пред`явив.

Твердження позивача, що військово-обліковий документ знаходився у іншому одязі та що позивач не мав можливості його пред`явити належними доказами не підтверджено. Зокрема, суду не надано копію військово-облікового документу та не підтверджено, що він взагалі був у наявності на час складення протоколу про адміністративне правопорушення. Суд також приймає до уваги, що згідно із заявою про виконання ухвали суду, отриманої від відповідача через систему «Електронний суд» від 21.04.2025 (а.с. 55) та наданою відповідачем Довідкою (а.с. 56) позивач перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_7 лише з 05.03.2025.

Отже в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення. Передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, яка передбачає відповідальність за відсутність військово-облікового документа та не пред`явлення його на вимогу уповноваженої чинним законодавством особи.

З огляду на встановлені обставини, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що оскаржувана постанова № 160 від 08.02.2025 прийнята уповноваженою особою відповідача в межах наданих йому законом повноважень та з дотриманням вимог КУпАП, а тому підстави для її скасування відсутні.

Стосовно законності постанови № 159 про накладення адміністративного стягнення за відмову у проходження ВЛК, суд зазначає наступне.

У відповідності до абзаців 2 та 4 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані, зокрема, проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з п. п. 1 п. 27 Порядку № 560 під час мобілізації громадяни викликаються до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів з метою: взяття на військовий облік; проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби; уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки); призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби.

Відповідно до абзацу 3 пункту 69 Порядку №560, громадяни України, які перебувають на військовому обліку та з набранням чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, прибули до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх облікових даних (адреси місця проживання, номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інших персональних даних), на медичний огляд не направляються. На медичний огляд громадяни, які уточнили свої облікові дані, викликаються повісткою.

Відповідно до п. 74 Порядку, резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті. Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис. Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

Безпідставна відмова (ухилення) від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби є порушенням законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зокрема ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Дії особи щодо ухилення (відмови) від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Згідно з ч. 8 ст. 79 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Суд не враховує виписки № 40 із медичної карти хворого відділення неврології ДУ «Інститут неврології, психіатрії та наркології імені П.В. Волошина» від 27.01.2025, подані через канцелярію суду 22.04.2025 (а.с. 41-42), оскільки доказів відсутності у позивача указаної виписки на час подачі позову суду не надано.

Позивачем також не надано доказів оскарження ним законності адміністративного затримання та доставлення працівниками поліції позивача до ТЦК та прийнятих за результатами такого оскарження рішень.

Разом з тим, суд звертає увагу на наступне.

У п. п. 1 п. 27 Порядку № 560 визначено наступний порядок дій, які мають бути вчинені під час мобілізації щодо громадян, викликаних до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів: 1. взяття на військовий облік; 2. проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби. У абзаці 3 пункту 69 Порядку №560, чітко зазначено, що направленню для проходження військово-лікарської комісії підлягають громадяни України, які перебувають на військовому обліку. Абзацом 9 п. 81 Порядку № 560 визначено, що У разі призову військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період не за місцем їх перебування на військовому обліку (крім тих осіб, що добровільно виявили бажання проходити військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період) такі особи перед призовом на військову службу беруться на військовий облік у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, який здійснює їх призов. Відомості про взяття таких осіб на військовий облік вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів перед їх направленням на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду. Відповідно до п. 74 Порядку, направлення на ВЛК вручаються резервістам та військовозобов`язаним.

За змістом листа - заяви про виконання ухвали суду, отриманої від відповідача через систему «Електронний суд» 21.04.2025, вбачається, що на час складення та видачі позивачу направлення для проходження ВЛК, на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_8 у жодному статусі (резервіст, військовозобов`язаний) він не перебував.

Згідно з наданою відповідачем до заяви Довідкою, позивач перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_7 . Час взяття на облік - 05.03.2025. Придатність ВО: Ні. Таким чином відсутні докази, що на момент складення стосовно позивача протоколу про адміністративне правопорушення 04.02.2025 взагалі перебував на військовому обліку у будь-якому ТЦК та СП.

Суд зазначає, що направленню на ВЛК має передувати належна реалізація уповноваженим органом повноважень та обов`язку щодо взяття громадянина на військовий облік, оформлення військово-облікового документу, належного виклику та забезпечення інших обов`язкових процедурних складових, передбачених нормами Закону № 2232-ХІІ та Порядком організації та ведення військового обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487.

Суд також зауважує, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В силу принципу презумпції невинуватості, який закріплений у ст. 62 Конституції України та діє в адміністративному праві, вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, всі сумніви у винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі, що не було зроблено відповідачем, а тому наявність підстав для притягнення Позивача до адміністративної відповідальності не доведена. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

На необхідність справедливого розгляду справ звертає увагу і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на встановлені обставини справи суд доходить висновку, що відповідачем на виконання вимог ч. 2 ст. 77 КАС України не доведено правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності належними допустимими доказами, які б відповідали критерію доказування «поза розумним сумнівом», а тому постанова № 169 від 08.02.2025 підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Суд також застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Згідно з ч. 1, 3, 5 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено та заявлено до стягнення судовий збір у розмірі 1211,20 грн, які підлягають стягненню на його користь з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 6-10, 72, 77, 90, 241-246, 255, 286, 292, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про скасування постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 № 159 від 08.02.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 № 159 від 08.02.2025 скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, згідно з постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 № 159 від 08.02.2025, закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 № 160 від 08.02.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Олег КОСЕНКО