Справа № 953/724/25
Суддя: Глос М. Л.
Дата ухвалення: 2025-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 953/724/25
Провадження № 2-а/953/82/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Глос М. Л.,

за участю секретаря Сороченко М. О.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у залі суду в приміщенні Київського районного суду м. Харкова адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , поданої через представника адвоката Каткової А. Г., до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника адвоката Каткову А. Г. звернвся до Київського районного суду м. Харкова з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 у АДРЕСА_1 ), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення № 865 від 14.01.2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на такі обставини. Постановою №865 від 14.01.2025 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, прийнятою начальником майором ОСОБА_2 на ОСОБА_1 накладено штраф в сумі 17000, 00 гр. за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за те, що позивачу направлено «Укрпоштою» повістку №396992 про виклик на 11.00 18.10.2024 року для уточнення даних, з`явитись у ІНФОРМАЦІЯ_2 у АДРЕСА_1 , однак за повісткою останній не з`явився, чим порушив вимоги абз. 2 ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз. 3 п. 1 Правил військового обліку призовників та військовозобов`язаних, викладених у додатку 2 до порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого ПКМУ від 20.12.2022 №1487, абз. 2 ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу». Вважає постанову незаконною з наступних підстав.

13.01.2025 рідному брату позивача ОСОБА_3 зателефонували та викликали на 14.01.2025 року працівники поліції до ІНФОРМАЦІЯ_3 у АДРЕСА_1 , зазначивши йому, що позивач ОСОБА_1 перебуває у розшуку. До ІНФОРМАЦІЯ_4 позивач ОСОБА_1 добровільно з`явився 14.01.2025. у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 у АДРЕСА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , позивачу було вручено копію постанови №865 від 14.01.2025, згідно якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та копію повістки про виклик №396992 від 07.10.2024 для уточнення даних.

Проткол про адміністративне правопорушення щодо позивача та у його присутності не складався, адміністративну справу розглянуто без його участі, процесуальні та конституційні права не роз`яснено, у зв`язку з чим працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 у АДРЕСА_1 було порушено право позивача на справедливий розгляд справи та право на захист. Повістка про виклик для уточнення даних, була видана 07.10.2024 року ОСОБА_4 та направлена Укрпоштою 10.10.2024.

За даними відстеження поштового відправлення повістка не була вручена безпосередньо адресату і зберігалась на відділенні Укрпошти всього 2 доби. Про існування даного виклику за повісткою №396992 позивач дізнався із тексту постанови №865 під час її вручення у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 у АДРЕСА_1 14.01.2025.

Окрім того, у повістці зазначено підставу виклику до ІНФОРМАЦІЯ_3 у АДРЕСА_1 «уточнення даних», однак ні в Законі України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» ні в Законі України «Про військовий обов`язок і військову службу» такої підстави для виклику військовозобов`язаного не зазначено. Натомість у чинному законодавстві України не міститься терміну «уточнення даних», а є конкретні підстави та мета виклику. Зазначає, що відповідно до військово-облікового документу тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 він є військовозобов`язаним, взятий на військовий облік військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_4 від 06 листопада 2018 року. Дані позивач оновив вчасно, що підтверджується номером в реєстрі Оберіг 2, який зазначено у тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_1 . В період з березня 2024 року по вересень 2024 року позивач неодноразово особисто відвідував ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Харків та оновлював свої дані.

Зазначається у позовній заяві і про те, що ОСОБА_1 працює у виробничому підрозділі «Харківське відділення» філії «Головний інформаційно-обчислювальний центр» АТ «Українська залізниця» та заброньований цим підприємством у встановленому законом порядку. Окрім того, ОСОБА_1 має тип відстрочки: бронювання, відстрочка до 27.04.2025 року, тому вважає, що він правомірно скористався механізмом оновлення даних через Резерв+ та правильно та своєчасно здійснив оновлення даних. У зв`язку з чим вважає постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин справи та відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Позивач та його представник адвокат Каткова А.Г. в судове засідання не з`явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за їх з позивачем відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Від позивача ОСОБА_1 05. 05.2025 до суду надійшли пояснення щодо обставин справи, в яких останній повідомив такі обставини. Він є заброньованим працівником виробничого підрозділу «Харківське відділення» філії «Головний інформаційно-обчислювальний центр» акціонерного товариства «Українська залізниця» з березня 2022 року з подальшим подовженням бронювання (перебронюванням). Свої персональні дані оновлював своєчасно, неодноразово відвідував ІНФОРМАЦІЯ_2 у АДРЕСА_1 , а також уточнення даних відбувалося за допомогою електронної системи Резерв+. Жодних повісток за місцем проживання чи повідомлень про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 у АДРЕСА_1 не отримував. Жодних письмових повідомлень, що він може перебувати у розшуку, йому не надходило. Також не надходило жодних письмових повідомлень за місцем роботи. Відповідний пакет документів, який містить мої персональні дані та відомості про бронювання, передавався його керівництвом до ІНФОРМАЦІЯ_3 у АДРЕСА_1 . Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення у його присутності не складався, другий примірник протоколу не надавався, права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, працівником ІНФОРМАЦІЯ_3 у АДРЕСА_1 - не роз`яснювались. Дані оновлював своєчасно і неодноразово у встановлений законом спосіб, за допомогою Резерв +, протягом 2024-2025 року.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Харків у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістив.

Процесуальним правом подати відзив відповідач не скористався.

Відповідно до ч. 1 ст. 286 КАС України - у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-2, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки до електронного кабінету, а за його відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

За правилами ч.2,3 ст. 286 КАС України - учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або)з моменту оприлюднення судомна веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, як кожен окремо так і у їх сукупності, суд дійшов таких висновків.

14 січня 2025 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_5 майором ОСОБА_2 прийняв постанову №865, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за неприбуття на 11:00 годину 18.10.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_6 за направленою повісткою №396992 від 07.10.2024 року для уточнення даних. Як зазначено у постанові, своєю бездіяльністю позивач порушив вимоги абз. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз. 3 п. 1 Правил військового обліку призовників та військовозобов`язаних, викладених у додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 року, абз. 2 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Даючи обставинам справи правову оцінку, суд керується такими нормами матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.3ст.210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з Указом Президента України №65/2022 від 24.02.2022 року оголошено про проведення загальної мобілізації.

У відповідності до положень ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки).

Відповідно до ст.210-1КУпАП передбаченовідповідальність запорушення законодавствапро оборону,мобілізаційну підготовкута мобілізацію,а саме:накладення штрафуна громадянвід трьохсотдо п`ятисотнеоподатковуваних мінімумівдоходів громадян.Вчинення дій,передбачених частиноюпершою цієїстатті,в особливийперіод - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян

Згідно ст.246 КУпАП, порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ч.2 ст.255 КУпАП, у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 - 244-21, 244-24 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів.

Згідно ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Харків майор ОСОБА_2 є посадовою особою територіального центру комплектування та соціальної підтримки, якому законом надано право розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення.

Згідно ч.1 ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Винесення постанови про накладення адміністративного стягнення відповідно до ст.284 КУпАП є одним із рішень суб`єкта владних повноважень, яке може бути прийняте виключно за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки передбачає створення для особи негативних наслідків особистого, майнового характеру у вигляді адміністративного стягнення.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Згідно абз.2 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Як видно з електронного військово-облікового документу на ім`я ОСОБА_1 , сформованого з допомогою мобільного застосунку Резерв+, який в свою чергу відображає актуальну інформацію з Єдиного державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних і резервістів, Позивач уточнив свої персональні дані в строк визначений законом та має про це відповідну відмітку в документі «Дані уточнені вчасно».

Згідно з абз.1 п.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Положення абз. 2 ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначають, що громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Відповідно до п.41 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року №560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Позивач зазначає, що повістка про виклик була направлена Укрпоштою 10.10.2024 року. За даними відстеження поштового направлення повістка не була вручена безпосередньо адресату і зберігалась на відділенні Укрпошти всього 2 доби, що викликає обгрунтовані сумніви у можливості ОСОБА_1 своєчасно дізнатися про виклик його повісткою до РТЦК, отримати її та з?явиттся за викликом.

Процесуальним правом подати відзив відповідач не скористався і відповідно, жодних доводів й аргументів на спростування обставин, зазначених позивачем, не навів.

Виходячи з наведеного суд констатує, що відповідач не довів виникнення в ОСОБА_1 обов`язку з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_6 у строк, зазначений у повістці, і що від виконання цього обов`язку позивач ухилився.

Звертає суд увагу і на те, що ОСОБА_1 заброньований в установленому законом порядку як працівник виробничого підрозділу «Харківське відділення» філії «Головний інформаційно-обчислювальний центр» АТ «Українська залізниця». Водночас позивач в установлений законом строк оновив свої військово-облікові дані через мобільний застосунок Резерв+ . Наведене дозволяє констувати добросовісну поведінку ОСОБА_1 , спрямовану на дотримання правил військового обліку.

Як унормовано ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з зазначеного засадничого принципу у справах про оскарження рішень субє?ктів владних повноважень про притягннення особи до адміністративної відповідальності всі сумніви у винності особи у вчиненні адміністративного проступку тлумачаться на її користь.

У зазначеній справі відповідач не довів наявності у діях ОСОБА_1 обєктивної та суб?єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Адже ІНФОРМАЦІЯ_7 не надав жодних доказів, які б підтверджували вручення позивачу повістки про виклик чи принайні наявність у нього реальнної можливості отримати інформацію про такий виклик, і відповідно, свідчили про протиправність його діяння обізнаність про свій обов?язок з?явитися до органу ТЦК та його умисне свідоме невиконання.

Водночас адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, характеризується умисною формою вини. Недоведеність спрямованості умислу особи на порушення правил військового обліку шляхом неприбуття до органу ТЦК за викликом, про який вона була би достеменно обізнана, виключає кваліфікацію дій за зазначеною вище правовою нормою.

За таких умов, сама лише постанова про адміністративне правопорушення без надання доказів на підтвердження обставин, викладених у ній, не дає підстав вважати рішення суб?єкта владних повноважень правомірним.

У цій справі відповідач не вжив необхідних заходів для повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для її правильного вирішення не надав доказів належного сповіщення ОСОБА_1 про необхідність прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Харкова 18.10.2024 року, а отже, і наявності у діях позивача ознаки протиправності.

Виходячи з наведеного, дослідивши подані позивачем докази в сукупності, оцінивши їх за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку про недоведеність поза розумним сумгнівом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністратинвого правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП .

За приписами п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Пунктом 3 ч.3 ст.286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про необхідність скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Пыд час вирішенні питання про розподіл судових витрат суд установив, що процесуальны витрати позивача складаються ыз суми сплаченого ним судового збору у розмірі 1211, 20 грн.

Отже, оскільки позов підлягає задоволенню, з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань необхідно стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 1211, 20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 77, 205, 211, 217, 241, 246, 250, 255, 257-263, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , поданий через представника адвоката Каткову Антоніну Геннадіївну, до ІНФОРМАЦІЯ_8 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_2 № 865 від 14.01.2025 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення на у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн.

Закрити справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 цього Кодексу у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_8 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20копійок.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції

Суддя М. Л. Глос