Справа № 320/10455/23
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2025-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 21.07.2023 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області про визнання протиправними та скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління ДМС України у місті Києві та Київській області від 26.07.2022 № 301 про скасування дозволу на імміграцію громадянину Азербайджанської Республіки та російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління ДМС України у місті Києві та Київській області від 26.07.2022 № 3407/301/1 про скасування посвідки на постійне проживання громадянину Азербайджанської Республіки та російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління ДМС України у місті Києві та Київській області поновити дозвіл на імміграцію в Україну, виданий 16.11.2004 громадянину Азербайджанської Республіки та російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління ДМС України у місті Києві та Київській області поновити посвідку на постійне проживання № НОМЕР_1 від 04.02.2021, видану громадянину Азербайджанської Республіки та російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 21.07.2023 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 звернувся до Шостого апеляційного адміністративного суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів ухвалено рішення про продовження апеляційного розгляду даної справи на розумний строк.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів особової справи № 110279 вбачається, що громадянин Азербайджанської Республіки та російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи неповнолітнім, отримав дозвіл на імміграцію в Україну 16.11.2004, наданий УГІРФО ГУМВС України в м. Києві, разом з матір`ю ОСОБА_2 , відповідно до пункту 6 частини другої статті 4 Закону України «Про імміграцію», оскільки ОСОБА_2 є дружиною іммігранта ОСОБА_3 .

На підставі вказаного рішення позивач 15.11.2004 вперше був документований посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_2 .

У порядку обміну ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області позивач документований посвідкою на постійне проживання № НОМЕР_1 від 04.02.2021, виданою Управлінням з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства Центрального міжрегіонального управління міграційної служби у місті Києві та Київській області ДМС України, запис 278, дата закінчення строку дії: 03.02.2031, підстава видачі: 02/06 (02/06 - батьки, чоловік (дружина) іммігранта та його неповнолітні діти).

До Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області надійшло подання Управління стратегічних розслідувань в місті Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 11.07.2022 № 3245/55/125/01-2022 про скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання громадянину Азербайджанської Республіки та російської федерації ОСОБА_1 , оскільки останній становить загрозу охорони громадського порядку, а також охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.

З матеріалів справи також вбачається, що за наслідком розгляду подання Управління стратегічних розслідувань в місті Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України відповідачем складено висновок за результатами розгляду подання про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Азербайджанської Республіки та російської федерації ОСОБА_1 , який затверджений т.в.о. начальника Центрального міжрегіонального управління ДМС України у місті Києві та Київській області 26.07.2022, яким вважається за доцільне скасувати рішення УГІРФО ГУМВС України в м. Києві від 16.11.2004 про надання дозволу на імміграцію громадянці Азербайджанської Республіки та російської федерації ОСОБА_2 разом з дітьми, у частині надання дозволу на імміграцію в Україну ОСОБА_1 ; скасувати, визнати недійсною та такою, що підлягає вилученню та знищенню, видану на підставі цього дозволу у порядку обміну посвідку на постійне проживання № НОМЕР_1 від 04.02.2021.

Крім того, за результатами розгляду висновків щодо скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Азербайджанської Республіки та російської федерації ОСОБА_3 та його сину ОСОБА_1 Департамент у справах іноземців та осіб без громадянства Державної міграційної служби України підтримав проєкти висновків про скасування дозволів на імміграцію зазначеним іноземцям та рекомендував їх до затвердження.

26.07.2022 Центральним міжрегіональним управлінням ДМС України у місті Києві та Київській області прийнято рішення № 301 про скасування дозволу на імміграцію в Україну, виданого громадянину ОСОБА_1 16 листопада 2004 року.

26.07.2022 Центральним міжрегіональним управлінням ДМС України у місті Києві та Київській області прийнято рішення № 3407/301/1 про скасування посвідки на постійне проживання громадянину Азербайджанської Республіки та російської федерації ОСОБА_1 .

Вважаючи рішення Центрального міжрегіонального управління ДМС України у місті Києві та Київській області протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач з метою захисту своїх прав та інтересів звернувся із даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволені позову, мотивував своє рішення тим, що відповідач обґрунтовано та правомірно прийняв оскаржувані рішення про скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання позивача.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення, судом порушено правильність застосування норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає доводи апелянта обґрунтованими та не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначає Закон України від 22 вересня 2011 року № 3773-VI «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон № 3773-VI).

Відповідно до статті 4 Закону № 3773-VI іноземці можуть у встановленому порядку іммігрувати в Україну на постійне проживання або для працевлаштування на визначений термін, а також тимчасово перебувати на її території.

Згідно з статтею 1 Закону України від 07 червня 2001 року № 2491-ІІІ «Про імміграцію» (далі - Закон № 2491-ІІІ) імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання.

За правилами частин першої, третьої статті 4 Закону № 2491-ІІІ (в редакції, що діяла на момент видачі позивача дозволу на імміграцію) дозвіл на імміграцію надається в межах квоти імміграції.

Дозвіл на імміграцію поза квотою імміграції надається: 1) одному з подружжя, якщо другий з подружжя, з яким він перебуває у шлюбі понад два роки, є громадянином України, дітям і батькам громадян України; 2) особам, які є опікунами чи піклувальниками громадян України, або перебувають під опікою чи піклуванням громадян України; 3) особам, які мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням; 4) особам, імміграція яких становить державний інтерес для України; 5) закордонним українцям, подружжям закордонних українців, їх дітям у разі їх спільного в`їзду та перебування на території України; 6) особам без громадянства, які проживали на території України на підставі посвідки на тимчасове проживання протягом двох років з дня визнання їх особами без громадянства.

Статтею 12 Закону № 2491-ІІІ передбачено, що дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо: 1) з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

За приписами чч. 1-2 статті 13 Закону № 2491-ІІІ центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, не пізніш як у тижневий строк надсилає копію рішення про скасування дозволу на імміграцію особі, стосовно якої прийнято таке рішення, та вилучає у неї посвідку на постійне проживання.

Особа, стосовно якої прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію, повинна виїхати з України протягом місяця з дня отримання копії цього рішення.

Згідно з пунктом 1 «Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 321 (далі - Порядок № 321), посвідка на постійне проживання (далі - посвідка) є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.

Пунктом 64 Порядку № 321 визначено, що посвідка скасовується територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі: 1) скасування дозволу на імміграцію в Україну відповідно до статті 12 Закону України «Про імміграцію»; 2) отримання даних з баз даних Реєстру, відповідних автоматизованих інформаційних і довідкових систем, реєстрів та баз інших державних органів або інформації від Національної поліції, СБУ, іншого державного органу, який у межах наданих йому повноважень забезпечує дотримання вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, інформації про те, що посвідку видано на підставі неправдивих відомостей, підроблених чи недійсних документів; 3) в інших випадках, передбачених законом.

Рішення про скасування посвідки приймається керівником територіального органу/ територіального підрозділу ДМС чи його заступником протягом п`яти робочих днів з дня надходження відомостей, які є підставою для її скасування (пункт 65 Порядку № 321).

Отже, з системного аналізу вище окреслених законодавчих приписів вбачається, що, дозвіл на імміграцію іноземця може бути скасований за наявності однієї з підстав, окреслених у статті 12 Закону України «Про імміграцію».

Колегія суддів зазначає, що процедуру провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію іноземцям та особам без громадянства, які іммігрують в Україну, поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, а також компетенцію центральних органів виконавчої влади та підпорядкованих їм органів, які забезпечують виконання законодавства про імміграцію, визначено відповідним Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2002 №1983 (далі - Порядок №1983).

Згідно з пунктами 21-23 Порядку № 1983 (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) дозвіл на імміграцію скасовується органом, який прийняв рішення про надання такого дозволу. Питання щодо скасування дозволу мають право порушувати ДМС, її територіальні органи та територіальні підрозділи, МВС, органи Національної поліції, регіональні органи СБУ та Держприкордонслужба або органи, які у межах наданих повноважень забезпечують виконання законодавства про імміграцію, якщо стало відомо про існування підстав для скасування дозволу на імміграцію.

Для прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію у разі, коли ініціатором такого скасування є ДМС, її територіальні органи або територіальні підрозділи, ними складається обґрунтований висновок із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України «Про імміграцію», що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу. У разі коли ініціатором скасування дозволу на імміграцію є інший орган, зазначений в абзаці другому пункту 21 цього Порядку, для прийняття відповідного рішення цим органом складається обґрунтоване подання із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України «Про імміграцію», що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

ДМС, територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний термін подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також у разі необхідності запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення. Про прийняте рішення письмово повідомляються протягом тижня ініціатори процедури скасування дозволу на імміграцію. Копія рішення про скасування дозволу на імміграцію видається не пізніше як у тижневий строк з дня його прийняття особі, стосовно якої прийнято таке рішення, під розписку чи надсилається рекомендованим листом.

Колегія суддів звертає увагу, що спір у даній справі виник у зв`язку із скасуванням позивачу, ОСОБА_1 , дозволу на імміграцію в Україну відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 12 Закону України "Про імміграцію" на підставі подання Управління стратегічних розслідувань в місті Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 11.07.2022 № 3245/55/125/01-2022, у зв`язку з тим, що за даними ініціатора подання дії позивача можуть призвести до чисельних порушень громадського порядку та дестабілізацію в середині держави, тим самим призвести до порушень конституційних прав громадян України та інших осіб, які тимчасово чи постійно проживають в Україні.

Відповідно до пунктів 3, 6, 9 та 10 частини першої статті 1 Закону України від 21.06.2018 № 2469-VIII «Про національну безпеку України» (далі - Закон № 2469-VIII):

- громадська безпека і порядок - захищеність життєво важливих для суспільства та особи інтересів, прав і свобод людини і громадянина, забезпечення яких є пріоритетним завданням діяльності сил безпеки, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб та громадськості, які здійснюють узгоджені заходи щодо реалізації і захисту національних інтересів від впливу загроз;

- загрози національній безпеці України - явища, тенденції і чинники, що унеможливлюють чи ускладнюють або можуть унеможливити чи ускладнити реалізацію національних інтересів та збереження національних цінностей України;

- національна безпека України - захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності, демократичного конституційного ладу та інших національних інтересів України від реальних та потенційних загроз;

- національні інтереси України - життєво важливі інтереси людини, суспільства і держави, реалізація яких забезпечує державний суверенітет України, її прогресивний демократичний розвиток, а також безпечні умови життєдіяльності і добробут її громадян.

Колегія суддів звертає увагу, що у поданні ініціатора скасування дозволу на імміграцію зазначено, що у поданні зазначено про те, що відповідно до Стратегії боротьби з організованою злочинністю, схваленої розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.09.2020 №1126-р, в умовах складного безпекового середовища навколо України та криміногенної ситуації всередині держави, за результатами реалізації отриманої оперативної інформації, встановлено громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який має посвідку на постійне місце проживання на території України № НОМЕР_3 від 05.02.2021 року, що видана органом 8014 ГУДМС України в м. Києві, та який покинув територію України з метою проведення конспіративних зустрічей з проросійськи налаштованими особами, а саме вихідцями з республіки чечня російської федерації, наближеними до президента зазначеного вище суб`єкту РФ Рамзану Кадирову, які можливо готуються до вчинення протиправної діяльності, направленої на дестабілізацію суспільної політичної ситуації в Україні шляхом підбурення до масових безпорядків, організацію масових протестів, які можуть призвести до підриву державності та направлені на повалення державного ладу в Україні. Крім того, у поданні вказується, що у ході проведення оперативно-розшукової діяльності встановлено, що громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 має намір прибути до м. Києва, де шляхом підбурення вихідців з російської федерації проживаючих в регіоні та близьких їм осіб планує створити масові акції протесту з метою виправдання проведення агресії з боку російської федерації проти України.

При цьому, колегія суддів зауважує, що подання про скасування дозволу на імміграцію не містить ознак управлінського рішення з регулюючим впливом на права чи законні інтереси інших суб`єктів права, у зв`язку з чим не може бути самостійним предметом оскарження в порядку адміністративного судочинства на відміну від рішення органу ДМС. Отже, обґрунтованість такого подання має перевірятися органом ДМС, який на підставі цього подання приймає рішення, яке у свою чергу повинно відповідати критеріям, наведеним у частині другій статті 2 КАС України, на відповідність яких його і має перевірити адміністративний суд.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14 квітня 2020 року у справі № 480/296/19.

В той же час, як у поданні так і в оскарженому рішенні Центрального міжрегіонального управління ДМС України у місті Києві та Київській області від 26.07.2022 № 301 про скасування дозволу на імміграцію громадянину Азербайджанської Республіки та російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не зазначено фактичних даних щодо вчинення або можливості вчинення саме позивачем конкретних протиправних дій на шкоду державній безпеці України, громадському порядку в Україні.

Колегія суддів наголошує, що в розумінні пункту 23 Порядку № 1983 у відповідача існує обов`язок всебічного вивчення подання щодо скасування дозволу на імміграцію.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про виконання відповідачем свого обов`язку щодо всебічного вивчення подання, яке містить інформацію щодо можливих дій позивача. Також, відповідач не запитав додаткову інформацію щодо підтвердження поведінки позивача, яка зазначена у поданні. Судом апеляційної інстанції не вбачається у діях відповідача аналізу інформації, за результатами аналізу якої приймається відповідне рішення.

Відповідачем лише на основі зазначеної у поданні інформації, без будь-якої перевірки та з`ясування обставин скасовано дозвіл на імміграцію в Україну та посвідку на постійне проживання в Україні.

Колегією суддів зазначається, що відомості, наведені у поданні суб`єкта ініціювання скасування дозволу на імміграцію в Україну, не містили достатньо підтвердженої інформації, з якої б можна було прийняти однозначне рішення про скасування дозволу.

Відповідно до законодавства, яке регулює спірні правовідносини, вказане подання не є безумовною підставою для скасування дозволу на імміграцію в Україну, а тому відповідач повинен був належно оцінити інформацію ініціатора такого подання шляхом отримання додаткової інформації, як від ініціатора подання, так і від інших органів, а також запросити для надання пояснень позивача, що не було вчинено.

З цього приводу у пунктах 57-60 постанови Верховного Суду від 02 грудня 2021 року у справі № 120/1859/19-а, зокрема зазначено, що Верховний Суд неодноразово висловлювався з приводу важливості принципу правової (справедливої) процедури (постанова від 16 квітня 2020 року №495/5105/17, постанова від 13 березня 2020 року №805/2340/17-а), яка є невід`ємною частиною верховенства права. Вказаний принцип спрямований на забезпечення справедливого ставлення до особи під час прийняття актів суб`єктом владних повноважень. Правова (справедлива) процедура встановлює стандарти у процесі прийняття актів суб`єктами владних повноважень, які відображені в рішеннях Європейського суду з прав людини, у яких здійснюється застосування статті 6 Конвенції, яка передбачає дотримання процесуальних (процедурних) гарантій у судовому провадженні. У постанові від 30 липня 2020 року у справі № 824/875/19-а Верховний Суд наголосив, що вказані гарантії поширюються і на адміністративні процедури за участі суб`єкта владних повноважень. Згідно з цією статтею має бути забезпечене право особи: бути поінформованим; мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника; ознайомитися з матеріалами справи; вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення; обґрунтувати органом влади прийняття несприятливих актів; визначити порядок їх оскарження, відшкодувати заподіяну шкоду.

Основна мета правової (справедливої) процедури - щоб суб`єкти владних повноважень, діяли правомірно, тобто належно, згідно з визначеними нормами права, але такими нормами права, які відповідають критеріям природного права, моральності, розумності, справедливості, а також загальноправовим принципам, що встановлені органами правосуддя.

Верховний Суд зазначив, що порушення встановленої законодавством процедури ухвалення рішення може бути підставою для скасування цього рішення, якщо допущене порушення вплинуло або могло вплинути на його правильність.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач під час прийняття оскаржуваного рішення не мав належних та допустимих доказів вини позивача у вчинені протиправних дій зазначених у поданні Управління стратегічних розслідувань в м. Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, були відсутні будь-які дані, що підтверджують обставини викладені в поданні, та які в подальшому були покладені в основу висновку та рішення відповідача про скасування дозволу на імміграцію позивача.

Відповідачем під час розгляду справи не надано доказів наявності об`єктивних обставини для скасування дозволу на імміграцію позивача та скасування посвідки на постійне проживання.

Крім вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.04.2023 було витребувано від Управління стратегічних розслідувань в місті Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 11.07.2022 № 3245/55/125/01-2022 (ідентифікаційний код 43305056; 03150, м. Київ, вул. Антоновича, 114; електронна адреса: ):

- копію подання Управління стратегічних розслідувань в м. Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 11.07.2022 №3245/55/125/01-2022 про скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання громадянину Азербайджанської Республіки та російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з усіма доданими до нього документами;

- докази виїзду з території України громадянина Азербайджанської Республіки та російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , «з метою проведення конспіративних зустрічей з проросійськи налаштованими особами, а саме вихідцями з республіки чечня, російської федерації, наближеними до президента зазначеного вище суб`єкта російської федерації рамзана кадирова, які ймовірно готуються до вчинення протиправної діяльності, направленої на дестабілізацію громадського порядку в Україні, шляхом підбурення до масових безпорядків, організації масових протестів та заколотів, які можуть призвести до підриву державності, та направлені на повалення державного ладу України» (цитата зі спірного рішення);

- документально підтверджені докази про те, що «у ході проведення оперативно-розшукової діяльності було встановлено, що ОСОБА_1 має намір прибути до міста Києва, де шляхом підбурення кримінальних елементів, насамперед вихідців з російської федерації та близьких їм осіб, планує створити масові протести з метою виправдання проведення військової агресії з боку російської федерації проти України» (цитата зі спірного рішення);

- документально підтверджені письмові пояснення щодо наявних чи таких, що були наявні на момент складання подання від 11.07.2022 №3245/55/125/01-2022, кримінальних проваджень, пов`язаних з громадянином Азербайджанської Республіки та російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

На виконання вимог даної ухвали суду Управлінням стратегічних розслідувань в м. Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, крім рапорта оперуповноваженого 2-го відділу УСР в м. Києві ДСР НП України лейтенанта поліції Ярослава Яремчука, не було надано жодних доказів, а сам рапорт не підтверджує викладнених у поданні обставин.

За викладнених вище обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що оскаржуване рішення відповідача від 26.07.2022 № 301 є таким, що ухвалене без здійснення належної оцінки відомостей суб`єкта ініціювання скасування дозволу, який би включав запитування додаткової інформації та без запрошення для пояснень іммігранта, є таким, що прийняте необґрунтовано, упереджено, недобросовісно, нерозсудливо, непропорційно, без урахування права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відтак, оскаржуване рішення від 26.07.2022 № 301 не відповідає вимогам статті 2 частини 2 КАС України, що свідчить про його протиправність та наявність правових підстав для скасування такого рішення.

Подібне правозастосування зазначено також у постановах Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 821/697/18, від 02 грудня 2021 року у справі № 120/1859/19-а, від 10 червня 2022 року у справі № 640/13572/20.

При цьому, у зв`язку із наявністю підстав для визнання протиправним та скасування рішення Центрального міжрегіонального управління ДМС України у місті Києві та Київській області від 26.07.2022 № 301 про скасування дозволу на імміграцію громадянину Азербайджанської Республіки та російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке стало підставою для прияняття рішення Центрального міжрегіонального управління ДМС України у місті Києві та Київській області від 26.07.2022 № 3407/301/1 про скасування посвідки на постійне проживання громадянину Азербайджанської Республіки та російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , колегія суддів приходить до висновку, що останнє рішення також підлягає визнанню протиправним та скасуванню, як похідне.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позовні вимоги в частині цих рішень підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Центрального міжрегіонального управління ДМС України у місті Києві та Київській області поновити дозвіл на імміграцію в Україну, виданий 16.11.2004 громадянину Азербайджанської Республіки та російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та поновити посвідку на постійне проживання № НОМЕР_1 від 04.02.2021, видану громадянину Азербайджанської Республіки та російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , колегія суддів зазначає наступне.

У постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 809/1231/16 викладено висновок, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. У разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

За вказаних обставин, а також беручи до уваги протиправність спірних рішень відповідача, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для зобов`язання Центрального міжрегіонального управління ДМС України у місті Києві та Київській області поновити дозвіл на імміграцію в Україну, виданий 16.11.2004 громадянину Азербайджанської Республіки та російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та поновити посвідку на постійне проживання № НОМЕР_1 від 04.02.2021, видану громадянину Азербайджанської Республіки та російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що є належним способом захисту та поновлення порушеного права позивача.

З огляду на вищевикладене, на думку колегії суддів, доводи та аргументи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову. В свою чергу, судом першої інстанції не повно встановлено фактичні обставини справи, не вірно визначено норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню.

Надаючи оцінку всім доводам учасників справи, судова колегія також враховує рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції прийняте рішення з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивач надав до суду докази, що спростовують правомірність рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вирішив його скасувати та ухвалити нове рішення, оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачено судовий збір: за подачу адміністративного позову в сумі 6 441, 60 грн.; за подачу апеляційної скарги в розмірі 9 663, 00 грн., які слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління ДМС України у місті Києві та Київській області на користь ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 21.07.2023 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області про визнання протиправними та скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області від 26.07.2022 № 301 про скасування дозволу на імміграцію громадянину Азербайджанської Республіки та російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області від 26.07.2022 № 3407/301/1 про скасування посвідки на постійне проживання громадянину Азербайджанської Республіки та російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області поновити дозвіл на імміграцію в Україну, виданий 16.11.2004 громадянину Азербайджанської Республіки та російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області поновити посвідку на постійне проживання № НОМЕР_1 від 04.02.2021, видану громадянину Азербайджанської Республіки та російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області (код ЄДРПОУ - 42552598; адреса: 02152, м. Київ, вул. Березняківська, 4-А) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_4 ; адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір в сумі 16 104, 60 грн.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.