Справа № 320/47722/23
Суддя: Парненко В.С.
Дата ухвалення: 2025-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2025 року справа №320/47722/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Парненко В.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування рішення, вимоги та податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

13.12.2023 до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) із позовом до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (далі - відповідач), у якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати Вимогу ГУ ДПС України у м. Києві про сплату боргу (недоїмки) № Ф-55110 від 28.08.2023;

- визнати протиправним та скасувати Рішення ГУ ДПС України у м. Києві №7 від 28.08.2023 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС України у м. Києві №7 від 28.08.2023;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС України у м. Києві №7 від 28.08.2023;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС України у м. Києві №7 від 28.08.2023;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС України у м. Києві № 7 від 28.08.2023 про сплату адміністративного штрафу у розмірі 1020,00 грн.;

- визнати протиправним та скасувати Рішення ГУ ДПС України у м. Києві №7 від 28.08.2023 про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що не погоджується з оскаржуваними рішеннями відповідача через їх невідповідність фактичним обставинам справи та вимогам податкового законодавства України, адже протягом здійснення господарської діяльності як фізична особа-підприємець позивач надавав контролюючому органу достовірну інформацію про укладені господарські операції; під час перевірки позивач надав усі документи, передбачені чинним законодавством, що підтверджують проведення господарських операцій із контрагентами, позивач регулярно подавав податкову звітність із зазначенням обсягів отриманих доходів, однак представники контролюючого органу не виявили зацікавленості до вказаної інформації, не ініціювали запитів щодо перевищення граничного обсягу доходів та не скористались наявними контактами для з`ясування обставин; під час перевірки позивач надав податковому органу відомості щодо характеру виконаних робіт і наданих послуг для замовників; позивачу не було надано можливості надати додаткові пояснення у порядку, передбаченому наказом Державної фіскальної служби України від 31.07.2014 № 22, згідно з яким рекомендовано проводити робочі зустрічі з платниками податків у межах перевірки для обговорення спірних питань, з подальшим складанням протоколу. Жодної письмової пропозиції про таку зустріч позивач не отримував. Таким чином, висновки перевірки, що стали підставою для прийняття спірних повідомлень-рішень, були сформовані без належного з`ясування суті господарських операцій позивача. З огляду на викладене, позивач вважає оскаржувані рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню як такі, що суперечать нормам податкового законодавства та фактичним обставинам господарської діяльності позивача.

За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Київського окружного адміністративного суду справа №320/47722/23 передана 20.12.2023 до розгляду судді Парненко В.С.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.12.2023 позовну заяву - залишено без руху, у зв`язку з несплатою у повному обсязі судового збору за подання позовної заяви.

Позивачем подано до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви та додано платіжну інструкцію з доплатою судового збору.

Таким чином недоліки позову були усунуті.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.02.2024 відкрито провадження в адміністративній справі №320/47722/23 та вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини 7 статті 18 КАС України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Суд вважає відповідача належним чином повідомленим про судовий розгляд справи.

В матеріалах справи відсутній відзив на позовну заяву.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач здійснював господарську діяльність у сфері виробництва меблів. Відповідно до інформації, внесеної до ЄДРПОУ, видами діяльності позивача є:

36.12.0 (основний) - виробництво меблів для офісів та підприємств торгівлі;

26.13.0 - виробництво кухонних меблів.

09.10.2000 р. позивач отримав виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про державну реєстрацію. Номер запису - 1004905.

Того ж дня позивача було взято на облік у контролюючому органі - ДПІ у Дніпровському районі м. Києва.

Головним державним інспектором відділу перевірок самозайнятих осіб щодо припинення підприємницької діяльності управління податкового аудиту фізичних осіб Яковенком Володимиром Валерійовичем було проведено документальну позапланову перевірку фінансово-господарської діяльності платника податків ФОП ОСОБА_1 . Перевірка стосувалася дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.01.2017 по 27.12.2019, а також правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 27.12.2019 відповідно до затвердженого плану перевірки.

Перевірка проводилась з 31.07.2023 по 04.08.2023 у приміщенні Головного управління ДПС у м. Києві.

За результатами перевірки було складено Акт № 53430/Ж5/26-15-24-02-07/ від 11.08.2023.

Крім того, у 2019 році відповідачем вже проводилась позапланова невиїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2017 по 31.12.2018, а також дотримання законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску і дотримання валютного законодавства за той же період.

За результатами тієї перевірки було складено Акт № 581/26-15-42-03-30/ НОМЕР_1 від 22.11.2019.

За результатами перевірки відповідачем було винесено:

податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС України у м. Києві №7 від 28.08.2023;

податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС України у м. Києві №7 від 28.08.2023;

податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС України у м. Києві №7 від 28.08.2023;

податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС України у м. Києві № 7 від 28.08.2023 про сплату адміністративного штрафу у розмірі 1020,00 грн.;

рішення ГУ ДПС України у м. Києві №7 від 28.08.2023 про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Позивач вважає, що оскаржувані рішення суперечать положенням податкового законодавства України, а тому є протиправними і підлягають скасуванню, у зв`язку з чим звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 78 ПК України, Документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав:

отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту;

платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звітність для податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу, якщо їх подання передбачено законом;

платником податків подано контролюючому органу уточнюючий розрахунок з відповідного податку за період, який перевірявся контролюючим органом;

виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту;

платником податків подано в установленому порядку контролюючому органу заперечення до акта перевірки в порядку, визначеному пунктом 86.7 статті 86 цього Кодексу, або скаргу на прийняте за її результатами податкове повідомлення-рішення, в яких вимагається повний або частковий перегляд результатів відповідної перевірки або скасування прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення у разі якщо платник податків у своїй скарзі (запереченнях) посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, та об`єктивний їх розгляд неможливий без проведення перевірки. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали предметом оскарження.

Наказ про проведення документальної позапланової перевірки з підстав, зазначених у цьому підпункті, видається:

у разі розгляду заперечення до акта перевірки, - контролюючим органом, який проводив перевірку;

під час проведення процедури адміністративного оскарження - контролюючим органом вищого рівня, який розглядає скаргу платника податків;

На підставі зазначеного у цьому пункті наказу контролюючим органом, якому доручено здійснення перевірки, додатково видається наказ у порядку, передбаченому пунктом 81.1 статті 81 цього Кодексу.

розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків;

платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень;

щодо платника податку подано скаргу:

про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування у разі ненадання таким платником податків протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання письмового запиту контролюючого органу, в якому зазначається інформація із скарги, пояснень та документального підтвердження на цей запит;

або

про ненадання таким платником податків акцизної накладної покупцю або про порушення порядку заповнення та/або порядку реєстрації акцизної накладної у разі ненадання таким платником податків протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання письмового запиту контролюючого органу, в якому зазначається інформація із скарги, пояснень та документального підтвердження на цей запит;

контролюючим органом вищого рівня в порядку контролю за діями або бездіяльністю посадових осіб контролюючого органу нижчого рівня здійснено перевірку документів обов`язкової звітності платника податків або матеріалів документальної перевірки, проведеної контролюючим органом нижчого рівня, і виявлено невідповідність висновків акта перевірки вимогам законодавства або неповне з`ясування під час перевірки питань, що повинні бути з`ясовані під час перевірки для винесення об`єктивного висновку щодо дотримання платником податків вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Наказ про проведення документальної позапланової перевірки в цьому випадку приймається контролюючим органом вищого рівня лише у тому разі, коли стосовно посадових осіб контролюючого органу нижчого рівня, які проводили документальну перевірку зазначеного платника податків, розпочато дисциплінарне провадження або їм повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення;

На підставі такого наказу контролюючим органом, якому доручено здійснення перевірки, додатково видається наказ у порядку, передбаченому пунктом 81.1 статті 81 цього Кодексу.

у разі отримання інформації про ухилення податковим агентом від оподаткування виплаченої (нарахованої) найманим особам (у тому числі без документального оформлення) заробітної плати, пасивних доходів, додаткових благ, інших виплат та відшкодувань, що підлягають оподаткуванню, у тому числі внаслідок неукладення платником податків трудових договорів з найманими особами згідно із законом, а також здійснення особою господарської діяльності без державної реєстрації. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали підставою для проведення такої перевірки;

у разі отримання документально підтвердженої інформації та даних, що свідчать про невідповідність умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки" та/або встановлення невідповідності умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки" у порядку, передбаченому підпунктом 39.5.1.1 підпункту 39.5.1 пункту 39.5 статті 39 цього Кодексу;

неподання платником податків або подання з порушенням вимог пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу звіту про контрольовані операції, повідомлення про участь у міжнародній групі компаній, звіту в розрізі країн міжнародної групи компаній, глобальної документації (майстер-файлу) та/або документації з трансфертного ціноутворення;

отримано звіт про контрольовані операції, надісланий платником податків відповідно до пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу. У такому разі перевірка проводиться виключно з питань контролю трансфертного ціноутворення;

платником податків не подано в установлений пунктом 50.3 статті 50 цього Кодексу строк уточнюючий розрахунок для виправлення помилок, виявлених за результатами електронної перевірки, проведеної за заявою платника податків;

виявлено розбіжності даних, що містяться у зареєстрованих акцизних накладних/розрахунках коригування в Єдиному реєстрі акцизних накладних та деклараціях з акцизного податку, поданих платником акцизного податку, що реалізує пальне або спирт етиловий;

платником податків не надано для проведення зустрічної звірки інформацію, визначену у запиті контролюючого органу, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту. Така перевірка проводиться виключно з питань, зазначених у запиті контролюючого органу.

платником податку подано заяву про проведення перевірки до поданої заявки на поповнення обсягів залишку пального відповідно до пункту 29 підрозділу 5 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу.

контролюючим органом після проведення документальної планової перевірки або документальної позапланової перевірки отримано інформацію та/або документи від іноземних державних органів, які стосуються питань, що були охоплені під час попередніх перевірок платника податків та свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи. Така перевірка проводиться виключно щодо питань, що стали підставою для проведення такої перевірки;

у разі отримання інформації, що свідчить про ведення нерезидентом господарської діяльності через постійне представництво на території України, відповідно до вимог підпункту 14.1.193 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу, без взяття на податковий облік.

фінансовим агентом не подано заяву про взяття його на облік у випадках та порядку, передбачених пунктом 39-3.3 статті 39-3 цього Кодексу, або не надано відповідь чи надано неповну відповідь під час здійснення контролюючим органом опитування фінансового агента відповідно до пункту 39-3.8 статті 39-3 цього Кодексу, або виявлено порушення чи можливе порушення фінансовим агентом вимог статті 39-3 цього Кодексу;

неподання фінансовим агентом звіту про підзвітні рахунки, неподання або подання виправленого звіту про підзвітні рахунки з порушенням строків, визначених пунктом 39-3.7 статті 39-3 цього Кодексу, або подання фінансовим агентом звіту про підзвітні рахунки з інформацією про незадокументовані рахунки відповідно до Загального стандарту звітності CRS, або ненадання фінансовим агентом відповіді на запит контролюючого органу щодо незадокументованих рахунків, ненадання депозитарною установою повідомлення про депонентів - інвесторів інститутів спільного інвестування, надання у повідомленні неповних відомостей або ненадання депозитарною установою відповіді на запит контролюючого органу у випадках, визначених пунктом 39-3.11 статті 39-3 цього Кодексу;

виявлено неповноту або недостовірність даних, що містяться у звіті про підзвітні рахунки, поданому фінансовим агентом, у тому числі в результаті отриманого повідомлення від компетентного органу іноземної юрисдикції, з якою Україною укладено міжнародний договір, що містить положення про обмін інформацією для податкових цілей, про виявлення таким органом помилки, неповних або недостовірних даних, наданих фінансовим агентом щодо підзвітного рахунку особи, яка є резидентом відповідної іноземної юрисдикції, або про невиконання чи порушення фінансовим агентом зобов`язань, передбачених таким міжнародним договором, у тому числі про участь фінансового агента або його клієнта у правочинах або операціях, передбачених пунктом 39-3.6 статті 39-3 цього Кодексу;

особою не надано у встановлений строк пояснення, документи або іншу інформацію на письмовий запит контролюючого органу, надісланий відповідно до пункту 44-1.3 статті 44-1, підпункту 8 підпункту 73.3.1 пункту 73.3 статті 73 цього Кодексу;

виявлено можливе порушення вимог статті 39-3 цього Кодексу власником рахунку або його контролюючою особою.

стосовно платника податків або будь-яких інших осіб, які діяли від імені та/або в інтересах платника податків, набрав законної сили обвинувальний вирок суду за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтями 369, 369-2 Кримінального кодексу України, і наслідком таких діянь могло стати зменшення об`єкта оподаткування та/або заниження податкового зобов`язання, визначених згідно з вимогами цього Кодексу.

Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених цим підпунктом, проводиться без дотримання строку давності, визначеного абзацами першим і другим пункту 102.1 статті 102 цього Кодексу, та незалежно від того, чи проводилися документальні перевірки такого платника податків з відповідного податку, щодо якого могло бути допущено зменшення об`єкта оподаткування та/або заниження податкового зобов`язання, за всі податкові (звітні) періоди, в яких операції платника податків, що можуть бути ідентифіковані на підставі обвинувального вироку суду як такі, що були здійснені з метою надання неправомірної вигоди службовій особі (у тому числі службовій особі іноземної держави), вплинули на показники податкової звітності платника податку.

Обмеження у підставах проведення перевірок платників податків, визначені цим Кодексом, не поширюються на перевірки, що проводяться на звернення такого платника податків.

Контролюючим органам забороняється проводити документальні позапланові перевірки, які передбачені підпунктами 78.1.1, 78.1.4, 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, у разі, якщо питання, що є предметом такої перевірки, були охоплені під час попередніх перевірок платника податків.

Працівникам правоохоронних органів забороняється брати участь у проведенні планових та позапланових виїзних перевірок платників податків, що проводяться контролюючими органами, якщо такі перевірки не пов`язані з веденням оперативно-розшукових справ або здійсненням кримінального провадження стосовно таких платників податків (посадових осіб платників податків), що знаходяться в їх провадженні. Перевірки платників податків правоохоронними органами проводяться у межах повноважень, визначених законом, та в порядку, передбаченому Законом України "Про оперативно-розшукову діяльність", Кримінальним процесуальним кодексом України та іншими законами України.

Про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Строки проведення документальної позапланової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.

Перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної позапланової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу.

Порядок оформлення результатів документальної позапланової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Перевірка платника податків з питань повноти нарахування і сплати податків та зборів під час здійснення контрольованих операцій проводиться з урахуванням особливостей, визначених статтею 39 цього Кодексу.

Позапланова перевірка осіб, призначена з підстав, визначених підпунктами 78.1.23-78.1.25 пункту 78.1 цієї статті, може проводитися з усіх питань, що стосуються виконання вимог статті 39-3 цього Кодексу, та не обмежується питаннями, які стали підставою для призначення перевірки.

Під час проведення позапланової перевірки контролюючий орган має право запитувати в осіб, на яких поширюються вимоги статті 39-3 цього Кодексу, усі документи та інформацію, передбачені пунктом 39-3.5 статті 39-3 цього Кодексу, включаючи, але не обмежуючись документами та інформацією, необхідними для перевірки:

повноти та достовірності інформації, поданої фінансовим агентом у звіті про підзвітні рахунки;

наявності та достатності підстав для невключення певної інформації до звіту про підзвітні рахунки;

забезпечення фінансовим агентом виконання та фактичного виконання ним усіх обов`язків, передбачених статтею 39-3 цього Кодексу.

Однією з підстав проведення документальних позапланових перевірок, відповідно до ПК України, є перевірка на підставі п. п. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78 ПК України.

Така перевірка проводиться, зокрема, у разі, якщо платником податків подано в установленому порядку контролюючому органу заперечення до акта перевірки в порядку, визначеному п. 86.7 ст. 86 ПК України, в яких вимагається повний або частковий перегляд результатів відповідної перевірки, у разі, якщо платник податків у запереченнях посилається на обставини, що не були дослідженні під час перевірки, та об`єктивний їх розгляд неможливий без проведення перевірки.

Судом встановлено, що на момент проведення перевірки та прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень позивач мав статус фізичної особи-підприємця.

Згідно з Актом перевірки №53430/5/26-15-24-02-07/ від 11.08.2023, податковим органом зазначено про відсутність калькуляції собівартості продукції, оскільки меблі є кінцевим продуктом для реалізації споживачу, а відтак - розраховується повна собівартість конкретного меблевого виробу (шафи, стола, набору меблів для офісу тощо), випуск якого планується за відповідним проєктом.

Водночас у вказаному акті відповідач зазначив, що копії наступних документів, отриманих від ТОВ «КЛІФ-ТРЕЙД», а саме:

видаткової накладної №KL-0006087 від 28.12.2018,

акта виконаних робіт №KL-0000110 від 11.01.2019,

видаткової накладної №KL-0000110 від 11.01.2019,

видаткової накладної №KL-0001763 від 12.04.2019,

акта наданих послуг №KL-0001763 від 12.04.2019,

акта надання послуг №KL-0002753 від 11.06.2019,

видаткової накладної №KL-0002753 від 11.06.2019,

- на думку податкового органу, без розрахунку калькуляції собівартості, специфікації та технічних модифікацій не дозволяють пов`язати витрати з господарською діяльністю ФОП ОСОБА_1 та не можуть вважатися документально підтвердженими витратами.

Суд не може погодитися з такими висновками контролюючого органу з огляду на наступне.

Відповідно до Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318, собівартість реалізованих товарів визначається відповідно до НП(С)БО 9 «Запаси».

Згідно з пунктом 6 НП(С)БО 9 «Запаси», до складу запасів для цілей бухгалтерського обліку включаються:

сировина, основні й допоміжні матеріали, комплектуючі вироби та інші матеріальні цінності, призначені для виробництва продукції, виконання робіт, надання послуг, обслуговування адміністративних потреб;

готова продукція, виготовлена на підприємстві та призначена для продажу;

товари, придбані з метою подальшого продажу.

При цьому, жодного нормативного обов`язку щодо наявності письмової калькуляції собівартості для підтвердження господарських витрат не встановлено.

Відповідно до пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування доходів фізичної особи - підприємця, який перебуває на загальній системі оподаткування, є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю.

Пунктом 177.4 цієї ж статті визначено, що до витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходу, належать, зокрема:

витрати на придбання сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу виготовлення продукції (пп. 177.4.1);

витрати на оплату праці, виконання робіт (пп. 177.4.2);

податки і збори, пов`язані з господарською діяльністю (пп. 177.4.3);

інші витрати, пов`язані з веденням господарської діяльності, зокрема витрати на транспорт, оренду, зв`язок, бухгалтерські послуги тощо (пп. 177.4.4).

Крім того, згідно з пунктом 5 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, документи, що підтверджують понесені витрати, можуть бути, зокрема: платіжні доручення, квитанції, фіскальні чеки, акти закупівлі (виконаних робіт, наданих послуг) та інші первинні документи, що підтверджують факт здійснення господарської операції.

Визначення поняття «первинний документ» наведено у Законі України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положенні про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку. Відповідно до цих актів, первинним документом є документ, створений у письмовій або електронній формі, що містить відомості про господарську операцію.

Отже, надані позивачем відповідачу копії документів (включаючи видаткові накладні та акти виконаних робіт/наданих послуг), відповідають критеріям первинних документів і є належним підтвердженням витрат, понесених у межах господарської діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 .

Таким чином, твердження податкового органу про відсутність калькуляції собівартості як підставу для неприйняття відповідних витрат до обліку є безпідставним та не відповідає вимогам чинного законодавства України.

Щодо визначення суми військового збору, що підлягає сплаті за результатами річного декларування за 2019 рік

Суд встановив, що на підставі Акту перевірки №53430/Ж5/26-15-24-02-07/ від 11.08.2023 року, складеного Головним управлінням ДПС у м. Києві, відповідачем зроблено висновки щодо заниження фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 чистого оподатковуваного доходу за 2019 рік на суму 128?722,07 грн.

На підставі зазначених висновків податковим органом було донараховано військовий збір у сумі 1?930,83 грн.

Разом із тим, як уже зазначалося, позивач надав податковому органу належні документальні підтвердження понесених витрат за 2019 рік, що свідчить про правильність визначення чистого оподатковуваного доходу та відповідно повну сплату військового збору.

Відповідно до пункту 16№ підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлено військовий збір.

Платниками цього збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 Податкового кодексу України.

Об`єктом оподаткування є доходи, передбачені статтею 163 Кодексу.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення №7 від 28.08.2023 року, прийняте Головним управлінням ДПС у м. Києві, яким було збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Військовий збір» за 2019 рік на загальну суму 2?413,54 грн, у тому числі за рахунок штрафних санкцій у сумі 482,71 грн, є незаконним і підлягає скасуванню.

Крім того суд встановив, що в Акті перевірки №53430/5/26-15-24-02-07/ НОМЕР_1 від 11.08.2023 року відповідач посилається на дані документальної перевірки за період з 01.01.2017 по 31.12.2018, зафіксованої в Акті від 22.11.2019 №581/26-15-42-03-30/ НОМЕР_1 , відповідно до якого дохід фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 протягом 12 календарних місяців (з 01.05.2017 по 30.04.2018) склав 1?115?053,00 грн.

На підставі цих даних, відповідачем визначено базу оподаткування податком на додану вартість у вказаному розмірі.

На підставі Акта перевірки від 22.11.2019 №581/26-15-42-03-30/ НОМЕР_1 відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 21.12.2019 року.

Судом встановлено, що на момент розгляду даної справи триває судовий розгляд справи №640/12347/20 в Київському окружному адміністративному суді за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України , Відокремленого підрозділу ДПС України Головне управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування зазначеного податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, при визначенні податкових зобов`язань з ПДВ за 2019 рік відповідачем були використані показники, що ґрунтуються на результатах податкової перевірки, висновки за якою є предметом оскарження в судовому порядку і відповідно не набули законної сили.

З огляду на викладене, податкове повідомлення-рішення №7 від 28.08.2023 року, яким Головним управлінням ДПС у м. Києві збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість за 2019 рік на загальну суму 32?180,00 грн, у тому числі штрафні санкції у розмірі 6?436,00 грн, є незаконним та підлягає скасуванню.

Також суд встановив, що на підставі Акта перевірки №53430/Ж5/26-15-24-02-07/ від 11.08.2023 року відповідач дійшов висновку про заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу за 2019 рік на суму 128?722,07 грн, у зв`язку з чим було донараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2019 рік у розмірі 17?302,08 грн, з приводу чого суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у редакції, чинній на момент нарахування та сплати внеску за 2019 рік, для фізичних осіб - підприємців (крім тих, які обрали спрощену систему оподаткування), база нарахування єдиного внеску визначається як сума доходу (прибутку), що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за відповідний місяць.

Також законодавством передбачено, що у разі відсутності доходу (прибутку) у звітному періоді платник зобов`язаний самостійно визначити базу нарахування, однак сума єдиного внеску не може бути меншою за мінімальний внесок.

Судом встановлено, що позивач за 2019 рік належним чином нарахував та сплатив єдиний внесок у розмірах, передбачених чинним законодавством.

Таким чином, вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-55110 від 28.08.2023 року та рішення №7 від 28.08.2023 року про застосування штрафних санкцій у зв`язку з донарахуванням єдиного внеску є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки ґрунтуються на безпідставному донарахуванні сум податку з доходів фізичних осіб, що підлягали сплаті до бюджету за 2019 рік.

Варто зазначити, що при вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема, якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні враховувати, що, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи.

Таким чином суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС України у м. Києві №7 від 28.08.2023; податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС України у м. Києві №7 від 28.08.2023; податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС України у м. Києві №7 від 28.08.2023; податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС України у м. Києві № 7 від 28.08.2023 про сплату адміністративного штрафу у розмірі 1020,00 грн.; рішення ГУ ДПС України у м. Києві №7 від 28.08.2023 про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» підлягають скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так у пункті 23 Рішення у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями статті 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому, в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судові витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 7515,20 грн. належить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - Головного управління ДПС у місті Києві.

Питання щодо стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу може бути вирішено після надання представником позивача протягом п`яти днів після ухвалення рішення остаточного розрахунку та докази понесення таких судових витрат.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, cуд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування рішення, вимоги та податкових повідомлень-рішень, - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати Вимогу ГУ ДПС України у м. Києві про сплату боргу (недоїмки) № Ф-55110 від 28.08.2023.

Визнати протиправним та скасувати Рішення ГУ ДПС України у м. Києві №7 від 28.08.2023 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС України у м. Києві №7 від 28.08.2023.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС України у м. Києві №7 від 28.08.2023.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС України у м. Києві №7 від 28.08.2023.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС України у м. Києві № 7 від 28.08.2023 про сплату адміністративного штрафу у розмірі 1020,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати Рішення ГУ ДПС України у м. Києві №7 від 28.08.2023 про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Стягнути судові витрати (судовий збір) у розмірі 7515,20 грн. користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у місті Києві (вул. Шолуденка, буд. 33/19, м. Київ, 04116, ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Парненко В.С.