Справа № 307/1212/25
Суддя: Сойма М. М.
Дата ухвалення: 2025-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 307/1212/25
Провадження № 2-а/307/30/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2025 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Сойми М.М., з участю секретаря с/з Ваш Е.О., позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Поковби В. В., представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 - Фекете Й. Й., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів Закарпатської області Україна в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 № 660 від 25 березня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 04 квітня 2025 року звернувся до Тячівського районного суду Закарпатської області з адміністративним позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 № 660 від 25 березня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 07 квітня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 № 660 від 25 березня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП залишено без руху .

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 11 квітня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 660 від 25 березня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та судове засідання призначено на 14 год. 30 хв. 28 квітня 2025 року.

В обгрунтування вимог позову позивач посилається на ті обставини, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 № 660 від 25 березня 2025 року на позивача накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17 000, 00 гривень за те, що він не прибув за викликом у визначений повісткою № 2699454 день та час 07 березня 2025 року о 14 годині до ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим порушив абз. ч.1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Дата вчинення адміністративного правопорушення 07 березня 2025 року, дата виявлення порушення 07 березня 2025 року. Вважає вказану постанову незаконною, позаяк виклик до ТЦК здійснювався у порушення вимог постанови № 560 від 16 травня 2024 року, через що працівники Солотвинського відділення поштового зв`язку не мали можливості завчасно вручити повістку у відповідності до змін внесених постановою КМУ № 1147 від 08 жовтня 2024 року у положення «Про надання послуг поштового зв`язку». Повістки про виклик до ТЦК не отримував, виклик до ТЦК здійснювався безпідставно, у подальшому, коли на позивача було складено адміністративний протокол, не було роз`яснено вимоги ст. 268 КУпАП, через що позивач був позбавлений надати пояснення у справі, заявляти клопотання та надавати докази своєї невинуватості у вчиненні даного адміністративного правопорушення. Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 04 жовтня 2023 року перебуває на обліку ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідно до тимчасового посвідчення № НОМЕР_1 . Позивачу ОСОБА_1 надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі пункту 5 частини 1 статті 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», позаяк виховує дитину з інвалідністю віком до 18 років. 25 березня 2025 року під час перевірки документів працівниками поліції ОСОБА_1 стало відомо, що у базі даних «Оберіг» він перебуває у розшуку, розшук здійснює ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після чого позивач ОСОБА_1 відразу добровільно та самостійно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 , щоб з`ясувати підстави оголошення його в розшук. Вже в ІНФОРМАЦІЯ_4 йому стало відомо, що він не прибув за викликом по повістці, через що відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення. У визначений час позивач до ІНФОРМАЦІЯ_1 не з`явився через те, що повістка йому не була вручена. У разі, якщо б позивачу було відомо, що він повинен з`явитися за повісткою, то він би обов`язково прибув за викликом. Правових підстав для виклику позивача ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 не було, позаяк ОСОБА_1 знаходився на військовому обліку, а на час формування повістки про виклик позивач мав оформлену відстрочку як цього вимагає чинне законодавство. З наведеними у фабулі протоколу доводами про порушення позивачем норм діючого законодавства не згідні, позаяк вважають, що вказаного правопорушення позивач не вчиняв, керівником ІНФОРМАЦІЯ_1 , який виніс вказану про притягнення до адміністративної відповідальності, не наведено жодного доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення, розгляд справи проводився з порушенням вимог КУпАП без позивача, без його пояснень та клопотань. Як вбачається з протоколу відповідача, позивач ОСОБА_1 не прибув за викликом у визначений повісткою № 2699454 день та час 07 березня 2025 року о 14 годині до ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим порушив абз. ч. 1 ст. 22 ЗУ « Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Окрім цього, на його думку, позивач був позбавлений можливості завчасно отримати повістку і прибути до ІНФОРМАЦІЯ_1 через порушення виклику за повісткою, які допущені працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також працівниками Солотвинського поштового відділення, через наступні обставини. Відповідно до п. 4 ст. 34 постанови КМУ № 560 повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ надсилається адресату протягом 48 годин після підпису повістки відповідним керівником. При цьому, день явки за викликом резервіста або військовозобов`язаного з населеного пункту, що є адміністративним центром області, визначається протягом семи діб, а з інших населених пунктів протягом десяти діб від дня надсилання повістки засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення. Як було встановлено ним під час підготовки позову у телефонній розмові (номер мобільного телефону НОМЕР_2 ) з працівницею Солотвинського відділення поштового зв`язку Мийсарош Монікою повістка про виклик позивача ОСОБА_1 до відділення прибула 04 березня 2025 року, відповідно до змін внесених постановою КМУ № 1147 від 08 жовтня 2024 року у положення «Про надання послуг поштового зв`язку», вона мала три дні на вручення вказаної повістки, однак через те, що за місце проживання нікого не було, повістку вона не вручила та 08 березня 2025 року повернула повістку з відміткою про відсутність особи за місцем проживання особи, яка викликається, хоча повідомлення до поштової скриньки про надходження рекомендованого листа, як це вимагає положення, не залишала, хоча поштова скринька у позивача ОСОБА_1 є наявна. Отже, саме дії працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 , які у порушення вимог постанови КМУ № 560 невчасно, за 10 днів, направили до поштового відділення повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивача ОСОБА_1 було позбавлено такої можливості. ОСОБА_1 не мав умислу на вчинення правопорушення, про виклик та повістку до ІНФОРМАЦІЯ_1 йому стало відомо лише 25 березня 2025 року, а тому у його діях відсутній складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, за яке позивача піддано стягненню у виді штрафу в розмірі 17 000, 00 гривень. Просить визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 № 660 від 25 березня 2025 року, якою його притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000, 00 гривень.

Представник відповідача начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 Олещук А. О. подав відзив на позовну заяву, в якому, посилаючись на нормативні акти, що зазначені у постанові № 660 від 25 березня 2025 року, зазначив, що 25 березня 2025 року офіцером адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 660 відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Підставою таких дій було те, що 07 березня 2025 року встановлено, що громадянин ОСОБА_1 не прибув за викликом у визначений повісткою № 2699454 день час (07 березня 2025 року о 14 год. 00 хв.), до ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим порушив абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», вчинено в особливий період. Вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Дата вчинення адміністративного правопорушення: 07 березня 2025 року, дата виявлення: 07 березня 2025 року. ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, визначені ст. 268 КУпАП, доведено зміст ст. 63 Конституції України та доведено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 18 год. 00 хв. 25 березня 2025 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 у кабінеті № 20, про що позивач розписався в відповідній графі протоколу. В графі «Пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу особою, яка притягається до адміністративною відповідальності» ОСОБА_1 зазначив: «Повістку не отримав прошу розглянути справу без мене». 25 березня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 за результатом розгляду справи про адміністративне правопорушення було винесено постанову № 660 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП щодо ОСОБА_1 , якою накладено штраф у розмірі 17 000, 00 гривень. Також вказує, що згідно з номером поштового відправлення № 461, зазначеним в описі вкладення до рекомендованого листа та на самому конверті з повісткою, відправлення було повернене з причини: «одержувач відсутній за вказаною адресою», що є належним підтвердженням оповіщення про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою КМУ № 560 від 16 травня 2024 року № 560. Позивач ОСОБА_1 не виконав свого обов`язку, оскільки не з`явився в зазначений повісткою строк, а також не повідомив ІНФОРМАЦІЯ_4 протягом трьох діб про причину своєї неявки, як це передбачено чинним законодавством України, то вважає накладення адміністративного стягнення на позивача правомірним і не вбачає підстав для скасування постанови. Просить у задоволенні позову відмовити.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Поковба В. В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з мотивів, викладених у позові. Просять позов задовольнити.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та в задоволенні позову просить відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Пояснив, що після внесених змін до п. 69 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 протокол ВЛК дійсний протягом одного року та після спливу одного року позивачу слід було повторно пройти огляд ВЛК і це могло бути підставою для його виклику у ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Заслухавши учасників розгляду справи та дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», який також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначено Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Згідно із частиною 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Відповідно до статей 17, 65 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту) (частина 5 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).

Адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію передбачено статтею 210-1 КУпАП.

Згідно частин 1, 3 статті 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

У зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, 24 лютого 2022 року Президентом України видано Указ «Про загальну мобілізацію» № 69/2022, строки якого неодноразового продовжувались.

Саме з періоду оголошення Президентом України рішення про мобілізацію законодавець пов`язує настання особливого періоду під час якого громадянами України зобов`язуються виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме з наданого позивачем тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 позивач ОСОБА_1 стоїть на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 як солдат, вид обліку: рядовий, військово-облікова спеціальність 790037А.

Судом встановлено, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 № 660 від 25 березня 2025 року постановлено накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17 000, 00 гривень за те, що 07 березня 2025 року ОСОБА_1 не прибув за викликом у визначений повісткою № 2699454 день та час 07 березня 2025 року о 14 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим порушив абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», вчинено в особливий період». Дата вчинення адміністративного правопорушення: 07 березня 2025 року, дата виявлення порушення: 07 березня 2025 року. Копію постанови від 25 березня 2025 року за № 660 позивач ОСОБА_1 отримав 25 березня 2025 року, про що свідчить його підпис в постанові.

Підставою для винесення оскаржуваної постанови став протокол про адміністративне правопорушення № 660 від 25 березня 2025 року, складений старшим офіцером адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 лейтенантом ОСОБА_4 , за змістом якого: «07 березня 2025 року ОСОБА_1 не прибув за викликом у визначений повісткою № 2699454 день та час 07 березня 2025 року о 14 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим порушив абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», вчинено в особливий період», чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Дата вчинення адміністративного правопорушення: 07 березня 2025 року, дата виявлення порушення: 07 березня 2025 року». Позивачу ОСОБА_1 роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП та зміст ст. 63 Конституції України та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 18 год. 00 хв. 25 березня 2025 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 у кабінеті № 20, про що в протоколі про адміністративне правопорушення міститься підпис позивача ОСОБА_1 . В графі «Пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу особою, яка притягається до адміністративною відповідальності» позивач ОСОБА_1 власноручно написав: «Повістку не отримав прошу розглянути справу без мене».

Місце проживання позивача ОСОБА_1 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , з 07 січня 2013 року, про що свідчить витяг із додатку «Дія».

Згідно п. 4 ст. 34 постанови КМУ № 560 повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ надсилається адресату протягом 48 годин після підпису повістки відповідним керівником. При цьому, день явки за викликом резервіста або військовозобов`язаного з населеного пункту, що є адміністративним центром області, визначається протягом семи діб, а з інших населених пунктів протягом десяти діб від дня надсилання повістки засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення.

На виконання п. 4 ст. 34 постанови КМУ № 560 25 лютого 2025 року керівником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 було підписано повістку № 2699454, відповідно до якої позивач ОСОБА_1 викликався до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних на 07 березня 2025 року на 14 год. 00 хв., та 25 лютого 2025 року, в термін 48 годин після підпису керівника, цю повістку, в якій день явки за викликом військовозобов`язаного з населеного пункту селище Солотвино зазначено 07 березня 2025 року, у строк десять діб від дня надсилання повістки, тобто 25 лютого 2025 року, листом з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення було надіслано позивачу ОСОБА_1 .

Повістку було направлено за адресою зареєстрованого місця проживання позивача ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .

Вже 04 березня 2025 повістку було повернуто з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою», що в розумінні Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою КМУ № 560 від 16 травня 2024 року, вважається такою, що належно вручена.

Обґрунтовуючи протиправність притягнення до адміністративної відповідальності, позивач зазначав, що повістка № 2699454 йому не вручалася і тому твердження відповідача про належне вручення є помилковим.

Отже, спірним питанням у даному випадку є питання здійснення відповідачем належного виклику позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Процедура оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів визначена Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року за № 560.

Відповідно до п. 28 Порядку № 560 виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).

Зокрема, абз. 3 п.п. 2 ст. 41 вказаного Порядку, визначено, що належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки є у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку день проставлення у поштовому повідомленні, зокрема, відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Враховуючи вказану норму, суд вважає посилання позивача на необізнаність щодо необхідності явки до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки необґрунтованими та хибними.

При цьому, суд зазначає, що органи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки несуть відповідальність за надсилання військовозобов`язаному відповідних повісток. Той факт, що позивач не отримав кореспонденцію, надіслану йому на зареєстровану адресу місця проживання, сам по собі не є достатнім аргументом для заяви про те, що права військовозобов`язаного були порушені. Нормами вказаного Порядку, прийнятого на виконання ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чітко закладено презумпцію обізнаності військовозобов`язаного у разі надіслання повісток підрозділами ТЦК та СП за зареєстрованим (зазначеним військовозобов`язаним) місцем проживання.

Позивач помилково вважає, що він був неналежним чином повідомлений про розгляд справи про адміністративне правопорушення, з огляду на те, що неявка за повісткою відповідача № 2699454, яка вручена йому належним чином, уже є складом адміністративного правопорушення.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом встановлено, що відповідачем дотримано процедуру повідомлення позивача про розгляд справи про адміністративне правопорушення та притягнення позивача до відповідальності за вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.210-1 КУпАП.

Під час розгляду даної справи позивач не надав будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

З урахуванням викладеного, відповідачем доведено належними та допустимими доказами факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП, оскаржувана постанова винесена уповноваженою на те особою, в порядку та спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуваннях усіх обставин справи, а відтак суд приходить до висновку, що позов підлягає залишенню без задоволення.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення справи, виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 8, 9, 77, 90, 139, 159, 229, 241-246, 255, 268, 269, 286, 288, 293, 294, 297 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 660 від 25 березня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду в 10-денний строк з дня його проголошення (складання).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації та місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_3 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 , юридична адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 .

Повний текст рішення складено 14 травня 2025 року.

Головуюча: Сойма М.М.