Справа № 520/17666/24
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2025-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 р.Справа № 520/17666/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Щурової К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Амельченка Віталія Петровича на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.01.2025, головуючий суддя І інстанції: Рубан В.В., м. Харків, повний текст складено 14.01.25 року по справі № 520/17666/24

за позовом Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області ОСОБА_1

до Міністерства юстиції України , Дисциплінарної комісії приватних виконавців

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області ОСОБА_1 (далі по тексту ОСОБА_1 , позивач, приватний виконавець) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства юстиції України (далі по тексту Мінюст, перший відповідач), Дисциплінарної комісії приватних виконавців (далі по тексту Дисциплінарна комісія, другий відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 27 травня 2024 року, оформлене протоколом № 85 засідання Дисциплінарної комісії приватних виконавців в частині застосування до приватного виконавця виконавчого округу Харківської області ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця строком на три місяці;

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 19.06.2024 №1622/7 "Про застосування до приватного виконавця ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення", яким введено в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 27 травня 2024 року, оформленого протоколом № 85 засідання Дисциплінарної комісії приватних виконавців.

В обґрунтування позовних вимог послався на протиправність та безпідставність винесеного Дисциплінарною комісією рішення від 27 травня 2024 року про застосування до приватного виконавця виконавчого округу Харківської області ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення професійної діяльності строком на три місяці, оскільки висновок другого відповідача про допущення позивачем пропуску строків розгляду звернень сторін ВП, що є порушенням вимог статті 18 Кодексу професійної етики приватних виконавців, затвердженого рішенням З`їзду приватних виконавців України № 7 від 26.10.2021, не відповідає дійсності, позаяк позивач у спілкуванні зі сторонами виконавчого провадження завжди стриманий, коректний і тактовний, дотримується стандартів ввічливості та поваги до сторін виконавчого провадження відповідно до вимог чинного законодавства, та будь-яких порушень розгляду строків розгляду звернень не допускав.

Звернув увагу, що всупереч положень частини 1 статті 40 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 2 червня 2016 року № 1403-VIII (далі по тексту Закон № 1403-VIII), Дисциплінарною комісією допущено порушення строку притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності. Так, висновок № 240 Комітету з етики АПВУ щодо дотримання правил професійної етики приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Амельченком В. П., складений на підставі скарги представника боржника за ВП № 67409055 адвоката Солдаткіна О. С., зареєстрованої в АПВУ 13.12.2023 за № 379, було підготовано лише 23.03.2024, тобто із порушенням визначеного у частині 1 статті 40 Закону № 1403-VIII двомісячного строку.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.01.2025 по справі № 520/17666/24 адміністративний позов - залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14 січня 2025 року у повному обсязі і ухвалити нове судове рішення, яких позовні вимоги приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Амельченка Віталія Петровича задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне та не всебічне встановлення всіх обставин по справі, що в силу статті 317 КАС України є підставою для визнання судового рішення протиправним та його скасування.

Наполягав на залишенні судом першої інстанції поза увагою того факту, що приватним виконавцем у відповідь на звернення про перерахування коштів від 24.11.2023 в межах ВП № 67409055, вже 18.12.2023, тобто у встановлений статтею 20 Закону України «Про звернення громадян» від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР (далі по тексту Закон № 393/96-ВР) місячний строк, було повернуто кошти боржнику, що спростовує допущення позивачем будь-яких порушень строків.

Також, вважав таким, що не підтверджений жодним чином, висновок суду першої інстанції про систематичність бездіяльності позивача, оскільки жодних доказів на підтвердження таких обставин матеріали справи не містять.

До того ж, оскаржуване рішення Дисциплінарної комісії не містить обґрунтування застосування найважчого дисциплінарного стягнення - зупинення діяльності приватного виконавця строком на три місяці та пояснень неможливості застосування відносно ОСОБА_1 менш тяжких видів стягнення, з урахуванням тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку.

Перший відповідач, у надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу заперечував проти доводів, викладених у ній, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Зауважив, що позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження обставин повернення боржнику коштів в межах виконавчого провадження № 67409055. У свою чергу, у листі ОСОБА_1 до Асоціації приватних виконавців від 19.03.2024 апелянт самостійно вказував, що на теперішній час відсутнє відповідне рішення про повернення стягнутих в рамках ВП № 67409055 грошових коштів, а перевіркою даних засобів зв`язку надходження відповідної заяви не встановлено. Таким чином, не тільки неперерахування коштів за заявою боржника від 24.11.2023, а також твердження про відсутність рішення суду про повернення коштів та ігнорування заяв боржників свідчать про порушення позивачем вимог статті 18 Кодексу професійної етики приватних виконавців.

Щодо відсутності доказів на підтвердження факту систематичності такої бездіяльності приватного виконавця, зазначив, що діяльність позивача вже зупинялась строком на один місяць наказом Міністерства юстиції України від 24.05.2024 № 1437/7 «Про зупинення діяльності приватного виконавця ОСОБА_1 » відповідно до підпункту 6-1 розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1403-VIII за порушення частини третьої статті 52, пункту 10 частини першої статті 73, статті 68, пункту 1 частини четвертої статті 59, пункту 1 частини другої статті 18 Закону № 1403-VIII.

Повідомив, що наказ Міністерства юстиції України від 24.05.2024 № 1437/7 «Про зупинення діяльності приватного виконавця ОСОБА_1 » оскаржувався позивачем, однак рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.10.2024 по справі № 520/17075/24, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2024, позов залишено без задоволення.

Крім того, на час прийняття наказу Міністерства юстиції України від 24.05.2024 № 1437/7 «Про зупинення діяльності приватного виконавця ОСОБА_1 » до Ради приватних виконавців України було подано ще одну скаргу на неправомірні дії позивача в іншому виконавчому провадженні через порушення знову ж таки статті 18 Кодексу професійної етики приватних виконавців, яку було задоволено і до Комісії направлено чергове подання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, що у повному обсязі підтверджує систематичність таких порушень ОСОБА_1 .

У наданій до суду апеляційної інстанції заяві від 03.03.2025 перший відповідач просив суд апеляційної інстанції звернутися з запитом до компетентних органів для отримання документів, які підтверджують факт смерті позивача, для подальшого розгляду питання про закриття провадження у даній справі.

Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції долучено до матеріалів справи копію актового запису від 10.02.2025 № 1832 про смерть ОСОБА_1 .

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області та здійснює повноваження на підставі виданого Міністерством юстиції України посвідчення № 0293 від 08.02.2019.

На розгляд до Дисциплінарної комісії приватних виконавців надійшло подання Ради приватних виконавців України від 26.04.2024 № 152/01-14 про притягнення приватного виконавця виконавчого округу Харківської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, внесеного на підставі рішення Ради приватних виконавців України від 29.03.2024 № 69 за результатами розгляду скарги адвоката Солдаткіна О.С. в інтересах ОСОБА_2 від 05.12.2023 щодо здійснення виконавчого провадження № 67409055.

Відповідно до вказаного подання, на розгляд Ради приватних виконавців України надійшла скарга адвоката Солдаткіна О.С. в інтересах ОСОБА_2 від 05.12.2023 щодо дій (бездіяльності) приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Амельченка В.П. у виконавчому провадженні № 67409055.

У скарзі адвокат Солдаткін О. С. зазначає, що приватним виконавцем Амельченком В.П. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. від 25.05.2021 № 60429 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості в розмірі 10686,10 грн.

В подальшому 30.06.2023 вчинення виконавчих дій у рамках виконавчого провадження зупинено. Однак, у період зупинення виконавчого провадження з ОСОБА_2 стягнуто 12 324,11 грн.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03.10.2023 у справі №202/11931/23 визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. 23.11.2023 виконавче провадження було закінчено.

За інформацією від скаржника, 24.11.2023 на електронну пошту приватного виконавця направлено заяву про повернення коштів, але кошти на той час повернені не були, на телефонні дзвінки приватний виконавець не відповідав, відповіді на заяву про повернення коштів не надав.

У письмових поясненнях приватний виконавець зазначив, що станом на теперішній час у нього відсутнє відповідне рішення суду про повернення стягнутих у виконавчому провадженні грошових коштів, а перевіркою даних засобів електронного зв`язку встановлено, що відповідна заява не надходила.

Комітетом з етики АПВУ досліджено факти, наведені скаржником і виконавцем, та встановлено, що 23.11.2023 закінчено виконавче провадження, однак стягнуті кошти Боржнику поверненні 18.12.2023.

Крім того, комітетом встановлено, що на офіційну електронну адресу приватного виконавця 24.11.2023 о 18:27 скаржником направлено заяву про повернення коштів від 24.11.2023 з кваліфікованим електронним підписом.

Приватним виконавцем, за інформацією з АСВП, не зареєстровано таку заяву. Однак, заяву скаржника з іншими проханнями, зокрема щодо надання інформації про розміри стягнутих коштів по виконавчому провадженню від 24.11.2023 завантажено в АСВП 17.12.2023. На вказані заяви, за наявної у Комітету інформацією, відповіді приватним виконавцем не надано.

Комітетом з етики АПВУ за результатами розгляду скарги 28.03.2024 затверджено висновок № 240, відповідно до якого Комітет дійшов висновку про наявність у діях приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Амельченка В. П. ознак порушення статті 18 Кодексу професійної етики приватних виконавців України.

29.03.2024 проведено засідання Ради приватних виконавців України, скликане Головою РПВУ та організоване у відповідності до Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та п. 6.15 Статуту АПВУ.

У засіданні взяли участь 23 члени РПВУ.

За порядком денним Рада приватних виконавців України прийняла рішення № 69, відповідно до якого, врахувавши висновок Комітету з етики АПВУ щодо наявності або відсутності ознак дисциплінарного проступку (порушення кодексу професійної етики) у діях приватного виконавця Амельченка В. П., вирішила задовольнити скаргу адвоката Солдаткіна О.С. в інтересах ОСОБА_2 від 05.12.2023 на дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Амельченка В.П. та направити подання до Дисциплінарної комісії приватних виконавців про притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

В поданні також зазначено, що дослідивши матеріали перевірки, РПВУ дійшов висновку про наявність ознак складу дисциплінарного проступку у бездіяльності приватного виконавця виконавчого округу Харківської області ОСОБА_1 , зокрема :

- протиправність діяння: самоусунення від виконання своїх професійних обов`язків, порушення ст. 18 Кодексу професійної етики приватних виконавців;

- форма вини: прямий умисел;

- негативні наслідки: безпідставне обмеження прав сторін виконавчого провадження, завдання шкоди авторитету та позитивному іміджу професії приватного виконавця;

- причинний зв`язок між діянням та його негативними наслідками: внаслідок самоусунення приватного виконавця від виконання своїх професійних обов`язків, зі сторони виконавчого провадження стягнуті кошти у період дії постанови про зупинення вчинення виконавчих дій, завдана шкода авторитету та позитивному іміджу професії приватного виконавця.

Враховуючи вищевикладене, Рада приватних виконавців України при розгляді скарги констатувала ознаки порушення приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області ОСОБА_1 статті 18 Кодексу професійної етики приватних виконавців України.

Відповідно до викладеному у поданні висновку, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області ОСОБА_1 допустив свідоме порушення норм Кодексу професійної етики приватних виконавців України, яке є підставою для застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.

Провина приватного виконавця виконавчого округу Харківської області ОСОБА_1 відповідно до всієї сукупності визначених в частині другій статті 38 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», є доведеною, наявні всі ознаки складу дисциплінарного проступку у бездіяльності приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Амельченка В. П., яка полягала у фактичному самоусуненні від виконання своїх професійних обов`язків та порушенні прав та законних інтересів сторони виконавчого провадження.

Керуючись статтями 35, 37, 38 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Рада приватних виконавців України просила: притягнути до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Амельченка В. П. за порушення ним статті 18 Кодексу професійної етики приватних виконавців.

За результатами розгляду подання РПВУ на засіданні Дисциплінарної комісії приватних виконавців 27 травня 2024 року прийнято рішення, оформлене протоколом № 85, про задоволення подання Ради приватних виконавців України про притягнення приватного виконавця виконавчого округу Харківської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця строком на три місяці.

Під час визначення виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися обставини вчинення проступку, ступінь вини приватного виконавця, тяжкість вчинення дисциплінарного проступку, наявність наслідків, розмір заподіяної шкоди, а також факти застосування до приватного виконавця дисциплінарних стягнень протягом останнього року.

Так, при розгляді подання знайшли підтвердження викладені в ньому обставини, крім іншого відображено, що бездіяльність позивача дійсно носить системний характер, на розгляді Ради ПВУ перебувають аналогічні скарги щодо бездіяльності приватного виконавця.

Станом на момент розгляду Подання Комісією діяльність позивача зупинена наказом Мін`юсту від 24.05.2024 № 1437/7 «Про зупинення діяльності приватного виконавця ОСОБА_1 » відповідно до підпункту 6-1 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1403 VIII за порушення частини третьої статті 52, пункту 10 частини першої статті 73, статті 68, пункту 1 частини четвертої статті 59, пункту 1 частини другої статті 18.

Вказаний наказ прийнято, зокрема, у зв`язку з винесенням окремої ухвали Господарського суду Харківської області від 21.03.2024 по справі № 922/1214/23.

Таким чином, встановлено, що діям позивача притаманна системна бездіяльність при виконанні своїх посадових обов`язків при здійсненні діяльності приватного виконавця.

Наказом Міністерства юстиції України від 19.06.2024 № 1622/7 уведено в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 27 травня 2024 року, оформлене протоколом № 85, про задоволення подання Ради приватних виконавців України про притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця виконавчого округу Харківської області ОСОБА_1 та про застосування до приватного виконавця ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності строком на три місяці.

Зупинено діяльність приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Амельченка В.П. строком на три місяці.

Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що Дисциплінарною комісією приватних виконавців, приймаючи рішення від 27 травня 2024 року про застосування до приватного виконавця виконавчого округу Харківської області ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця строком на три місяці, досліджено всі обставини, та встановлено які саме норми закону порушені приватним виконавцем, його вину, наявність негативних наслідків, які наступили в результаті дій приватного виконавця та причинний зв`язок між цими діями і негативними наслідками, із наданням правильної оцінки викладеним у скарзі доводам скаржника.

Судом, серед іншого, враховано, що бездіяльність позивача носить систематичний характер, на розгляді ради ПВУ перебувають аналогічні скарги щодо бездіяльності приватного виконавця ОСОБА_1 . Крім того, станом на момент розгляду Подання Комісією діяльність позивача зупинена наказом Мін`юсту від 24.05.2024 № 1437/7 «Про зупинення діяльності приватного виконавця ОСОБА_1 » відповідно до підпункту 6-1 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1403 VIII за порушення частини третьої статті 52, пункту 10 частини першої статті 73, статті 68, пункту 1 частини четвертої статті 59, пункту 1 частини другої статті 18 Кодексу професійної етики приватних виконавців. Вказаний наказ прийнято, зокрема, у зв`язку з винесенням окремої ухвали Господарського суду Харківської області від 21.03.2024 по справі № 922/1214/23.

Приймаючи до уваги вищенаведене, оскільки при розгляді подання Дисциплінарною комісією всі елементи дисциплінарного проступку належним чином досліджені та встановлені, суд дійшов висновку про правомірність накладення на позивача дисциплінарного стягнення, як такого, що відповідає критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, визначеним у пунктах 2, 3 та пункті 8 частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначено Законом № 1403-VIII.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону № 1403-VIII діяльність органів державної виконавчої служби та приватних виконавців здійснюється з дотриманням принципів: верховенства права; законності; незалежності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; обов`язковості виконання рішень; диспозитивності; гласності та відкритості виконавчого провадження та його фіксування технічними засобами; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

На виконання частини 1 статті 34 Закону № 1403-VIII контроль за діяльністю приватного виконавця здійснюється Міністерством юстиції України шляхом проведення планових і позапланових перевірок у порядку, встановленому Міністерством юстиції України.

Згідно з частиною 3 статті 34 Закону № 1403-VIII позапланові перевірки проводяться на підставі: 1) заяви приватного виконавця про проведення перевірки; 2) письмових звернень учасників виконавчого провадження щодо рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця; 3) неподання приватним виконавцем у встановлені строки звітності чи іншої інформації та/або подання недостовірної інформації.

За змістом частини 7 статті 34 Закону № 1403-VIII у разі виявлення під час здійснення перевірок ознак дисциплінарного проступку приватного виконавця Міністерство юстиції України вносить вмотивоване подання до Дисциплінарної комісії про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності.

В силу приписів частини 1 статті 41 Закону № 1403-VIII за вчинення дисциплінарного проступку до приватного виконавця може бути застосовано одне з таких дисциплінарних стягнень: попередження; догана; зупинення діяльності приватного виконавця на строк до шести місяців; припинення діяльності приватного виконавця.

Отже, контроль за діяльністю приватного виконавця здійснюється Міністерством юстиції України шляхом проведення планових і позапланових перевірок та у разі виявлення під час здійснення перевірок ознак дисциплінарного проступку приватного виконавця Міністерство юстиції України вносить вмотивоване подання до Дисциплінарної комісії про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності у вигляді дисциплінарних стягнень, встановлених статті 41 Закону № 1403-VIII.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введений воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо діяльності приватних виконавців та примусового виконання судових рішень, рішень інших органів (посадових осіб) у період дії воєнного стану» № 2455-IX від 27 липня 2022 року розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" доповнено пунктами 6-1 і 6-2.

Відповідно до підпункту 1 пункту 6-1 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1403-VIII під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» зупиняються до припинення або скасування воєнного стану в Україні встановлені частиною першою статті 40 цього Закону строки розгляду Дисциплінарною комісією подань про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності та прийняття рішення про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.

З огляду на викладене та те, що станом на час розгляду Дисциплінарною комісією подання про притягнення приватного виконавця ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та прийняття рішення про застосування до нього дисциплінарного стягнення в Україні діяв та триває і наразі воєнний стан, отже перебіг строків зупинений, колегія суддів дійшла висновку що відповідачами не допущено будь-яких строків розгляду та притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, що спростовує доводи про зворотне.

Щодо суті вчиненого позивачем дисциплінарного проступку, колегія суддів враховує таке.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, підставою для прийняття Дисциплінарною комісією приватних виконавців рішення від 27 травня 2024 року про притягнення приватного виконавця виконавчого округу Харківської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця строком на три місяці слугувало встановлення за результатами розгляду скарги адвоката Солдаткіна О.С. в інтересах ОСОБА_2 від 05.12.2023, бездіяльності приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Амельченка В.П. у виконавчому провадженні № 67409055, яка полягає у не поверненні за заявою боржника від 24.11.2023 коштів у сумі 12 324,11 грн, стягнутих у період зупинення виконавчого провадження.

Так, відповідно до статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі по тексту Закон № 1404-VIII), виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права, обов`язковості виконання рішень, законності, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності, гласності та відкритості виконавчого провадження, розумності строків виконавчого провадження, співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно із частиною 1 статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

У розумінні частини першої та абзаців 2, 3 частини 5 статті 13 Закону № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом.

Порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Пунктом 2 частини першої статті 34 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, серед іншого, у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документу.

Відповідно до частини першої статті 35 Закону № 1404-VIII виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у випадках, передбачених пунктом 2 частини першої статті 34 Закону до розгляду питання по суті.

Згідно з частиною п`ятою статті 35 Закону № 1404-VIII після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов`язаний продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом, про що виносить відповідну постанову.

Пунктом 5 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Згідно із частиною 1 статті 40 Закону № 1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що приватним виконавцем відкрито виконавче провадження № 67409055 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича від 25.05.2021 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості.

Ухвалою Індустріального районного суду Дніпропетровської області від 26.06.2023 по справі № 202/11931/23 задоволено заяву про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі вищевказаного напису у ВП № 67409055, яке здійснювалось позивачем.

30.06.2023 вчинення виконавчих дій у рамках виконавчого провадження зупинено.

Однак, у період зупинення виконавчого провадження з боржника стягнуто 12324, 11 грн.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03.10.2023 по справі № 202/11931/23 визнано виконавчий напис від 25.05.2021 № 60429, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. таким, що не підлягає виконанню.

23.11.2023 позивачем винесено постанову про поновлення вчинення виконавчих дій.

23.11.2023 приватним виконавцем, керуючись пунктом 5 частиною першою статті 39, 40 Закону, винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

24.11.2023 представником ОСОБА_3 на електронну пошту приватного виконавця направлено заяву про повернення коштів, але кошти на той час повернуті не були, відповідь на заяву не надавалась.

У наданих до Ради приватних виконавців України письмових поясненнях позивач зазначав, що заява про повернення коштів від боржника або його представника не надходила, а також станом на момент подання пояснень відсутнє відповідне рішення суду про повернення стягнутих у виконавчому провадженні коштів.

Разом з цим, здійсненою відповідачами перевіркою встановлено, що боржником 24.11.2023 о 18 год 27 хв на офіційну електронну адресу приватного виконавця було направлено дві заяви з накладенням кваліфікованого електронного підпису: щодо надання інформації про розміри стягнутих коштів по провадженню від 24.11.2023 та про повернення коштів від 24.11.2023.

Також, перевіркою відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що приватним виконавцем заяву про надання інформації про розміри стягнутих коштів по даному провадженню від 24.11.2023 завантажено в АСВП 17.12.2023, а заяву про повернення коштів від 24.11.2023 не зареєстровано.

Відповіді на жодну із заяв ОСОБА_1 не надавалось.

Виходячи із вищевикладеного, комісією у діях приватного виконавця встановлено ознаки складу дисциплінарного порушення, що полягають у самоусуненні від своїх професійних обов`язків, наслідком чого стало стягнення коштів у період дії постанови про зупинення вчинення виконавчих дій, і не повернення коштів за заявою боржника, що є порушенням вимог статті 18 Кодексу професійної етики приватних виконавців України.

Так, відповідно до статті 18 Кодексу професійної етики приватних виконавців України, у відносинах з учасниками виконавчого провадження приватний виконавець повинен бути стриманим, коректним і тактовним.

Приватний виконавець зобов`язаний забезпечити однакове ставлення до усіх учасників виконавчого провадження, дотримуючись високих стандартів ввічливості та поваги до їхніх прав, сприяти сторонам виконавчого провадження в реалізації їхніх прав, передбачених чинним законодавством.

Процесуальна комунікація, регламентована законодавством, з приватним виконавцем має бути швидкою та доступною для сторін.

Колегія суддів враховує, що відомостей про надання позивачем відповіді на заяву про повернення коштів від 24.11.2023 матеріали справи не містять, що є порушенням принципу швидкої та доступної процесуальної комунікації приватного виконавця зі сторонами виконавчого провадження.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги про те, що приватним виконавцем у відповідь на звернення про перерахування коштів від 24.11.2023 в межах ВП № 67409055, вже 18.12.2023 було повернуто кошти боржнику, суд апеляційної інстанції враховує, що доказів, на підтвердження таких обставин ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції надано не було.

Більше того, такі доводи спростовуються долученим до матеріалів справи листом ОСОБА_1 , спрямованим до Секретаріату АПВУ, наступного змісту : «стосовно звернення представника боржника Солдаткіна О. С. у виконавчому провадженні ВП № 67409055 інформую, що станом на теперішній час відсутнє відповідне рішення суду про повернення стягнутих у виконавчому провадженні грошових коштів. Перевіркою даних засобів електронного зв`язку відповідна заява не надходила».

З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що у діях позивача були наявні всі ознаки складу дисциплінарного проступку, які полягали у бездіяльності приватного виконавця, фактичному самоусуненні від виконання своїх професійних обов`язків та порушенні прав та законних інтересів сторони виконавчого провадження.

Таким чином, приватний виконавець допустив свідоме порушення норм Кодексу, яке є підставою для застосування до нього дисциплінарного стягнення.

Що стосується можливості застосування менш тяжких видів стягнення, з урахуванням тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку слід зазначити наступне.

Діяльність Дисциплінарної комісії приватних виконавців врегульована приписами Положення про Дисциплінарну комісію приватних виконавців, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 листопада 2017 року № 3791/5.

Згідно з пунктом 3 Положення, основними завданнями Дисциплінарної комісії є: розгляд питань про притягнення приватних виконавців до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарних проступків; прийняття рішень про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.

Дисциплінарна комісія відповідно до покладених на неї завдань: розглядає подання Мін`юсту, Ради приватних виконавців України про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності; у разі надходження скарг на діяльність приватних виконавців направляє їх на перевірку Мін`юсту чи Раді приватних виконавців України; приймає рішення на підставі подання Мін`юсту чи Ради приватних виконавців України про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення (пункт 4 Положення).

Рішення Дисциплінарної комісії приймаються шляхом голосування простою більшістю голосів від кількості присутніх на засіданні членів комісії. У разі рівного розподілу голосів рішення вважається неприйнятим (пункт 15 Положення).

Рішення Дисциплінарної комісії оформлюється протоколом, що підписується усіма присутніми на засіданні членами комісії протягом двох робочих днів після засідання Дисциплінарної комісії (пункт 16 Положення).

Члени Дисциплінарної комісії мають право: вивчати матеріали, подані на розгляд Дисциплінарної комісії; заявляти клопотання, висловлювати власну думку з питань, що розглядаються; брати участь у прийнятті рішення шляхом голосування; висловлювати окрему думку, оформлену в письмовому вигляді (пункт 19 Положення).

Розгляд подання Мін`юсту чи Ради приватних виконавців України про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності на засіданні Дисциплінарної комісії починається із заслуховування доповіді члена Дисциплінарної комісії, який попередньо за дорученням голови Дисциплінарної комісії вивчав таке подання, після чого заслуховуються присутні на засіданні члени Дисциплінарної комісії, приватний виконавець та інші запрошені на засідання особи, а також вивчаються та аналізуються необхідні документи (пункт 25 Положення).

За результатами розгляду подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності Дисциплінарна комісія приймає рішення про: задоволення подання та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення, передбаченого частиною першою статті 41 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів"; відхилення подання та направлення матеріалів для повторної перевірки діяльності приватного виконавця; відхилення подання та відмову в застосуванні до приватного виконавця дисциплінарного стягнення (пункт 26 Положення).

У разі якщо Дисциплінарною комісією прийнято рішення про задоволення подання та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення, під час визначення виду дисциплінарного стягнення враховуються обставини вчинення проступку, ступінь вини приватного виконавця, тяжкість вчиненого ним дисциплінарного проступку, наявність наслідків, розмір заподіяної шкоди, а також факти застосування до приватного виконавця дисциплінарних стягнень протягом останнього року (пункт 27 Положення).

Рішення Дисциплінарної комісії про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення вводиться в дію наказом Мін`юсту (пункт 29 Положення).

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, рішенням Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 27 травня 2024 року застосовано до приватного виконавця виконавчого округу Харківської області ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця строком на три місяці.

Суд апеляційної інстанції враховує, що застосування такого виду стягнення повинно відповідати загальним принципам законності, справедливості, індивідуальності, пропорційності.

Тому, визначаючи вид стягнення та встановлюючи позивачу строк зупинення діяльності, відповідач повинен врахувати характер порушення, його систематичність, сукупність з іншими порушеннями, наявність/відсутність негативних наслідків з відображенням цих обставин у спірному рішенні про застосування заходу стягнення.

Колегією суддів встановлено, що наказом Міністерства юстиції України від 24.05.2024 № 1437/7 «Про зупинення діяльності приватного виконавця ОСОБА_1 » відповідно до підпункту 6-1 розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1403-VIII за порушення частини третьої статті 52, пункту 10 частини першої статті 73, статті 68, пункту 1 частини четвертої статті 59, пункту 1 частини другої статті 18 Закону № 1403-VIII діяльність приватного виконавця Амельченка В.П. вже зупинялась строком на один місяць.

При цьому, наказ Міністерства юстиції України від 24.05.2024 № 1437/7 «Про зупинення діяльності приватного виконавця ОСОБА_1 » оскаржувався позивачем, однак рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.10.2024 по справі № 520/17075/24, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2024, позов залишено без задоволення (рішення набрало законної сили 17.12.2024).

Крім того, на час прийняття наказу Міністерства юстиції України від 24.05.2024 № 1437/7 «Про зупинення діяльності приватного виконавця ОСОБА_1 », до Ради приватних виконавців України було подано ще одну скаргу на неправомірні дії позивача в іншому виконавчому провадженні через порушення знову ж таки статті 18 Кодексу професійної етики приватних виконавців, яку було задоволено і до Комісії направлено чергове подання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, що у повному обсязі підтверджує систематичність таких порушень ОСОБА_1 .

З огляду на встановлені у ході судового розгляду обставини, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що Дисциплінарною комісією при накладенні дисциплінарного стягнення враховано характер та ступінь тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку, а також систематичність таких діянь, що у свою чергу, свідчить про правомірність прийнятого рішення, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги - відсутні.

Вирішуючи клопотання першого відповідача про закриття провадження у зв`язку зі смертю позивача (апелянта), колегія суддів виходить із такого.

Так, ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 06.03.2025 по справі № 520/17666/24 витребувано у Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Харківській області Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції належним чином завірену копію актового запису про смерть ОСОБА_1 .

На виконання вимог вказаної ухвали, Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції долучено до матеріалів справи копію актового запису від 10.02.2025 № 1832 про смерть ОСОБА_1 .

Відповідно до частини 1 статті 319 КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

У свою чергу, відповідно до пункту 5 частини 1 статті 238 КАС України, суд закриває провадження у справі у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою фізичної особи або припинення юридичної особи, за винятком суб`єкта владних повноважень, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Водночас, частина 2 статті 319 КАС України встановлює, що якщо судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи - сторони у спорі чи припинення юридичної особи - сторони у спорі, що не допускає правонаступництва, після ухвалення такого рішення не може бути підставою для застосування вимог частини першої цієї статті.

Отже, зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а смерть позивача настала після його ухвалення, підстави для закриття провадження у справі, в силу вимог частини 2 статті 319 КАС України відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31.01.2024 по справі № 320/5303/18, яка в силу частини 5 статті 242 КАС України є обов`язковою для врахування.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позову, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Заяву Міністерства юстиції України про закриття апеляційного провадження у справі № 520/17666/24 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Амельченка Віталія Петровича - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.01.2025 по справі № 520/17666/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді Я.М. Макаренко С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено та підписано 15.05.2025