Справа № 160/23921/24
Суддя: Щербак А.А.
Дата ухвалення: 2025-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 травня 2025 року м. Дніпросправа № 160/23921/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Щербака А.А. (доповідач),

суддів: Малиш Н.І., Шлай А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Дніпровської митниці на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2024 року (суддя Боженко Н.В.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю виробниче об`єднання «Мінерали України» до Дніпровської митниці про визнання протиправними та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ ВО «Мінерали України» звернулося з позовом до Дніпровської митниці про визнання протиправними та скасування рішення.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2024 року позов задоволено.

Суд вирішив визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товару від 19.08.2024 року №UA110050/2024/300126/1.

Відповідачем подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, судом першої інстанції при постановленні рішення не враховані доводи митниці про те, що за результатами перевірки документів та відомостей, доданих до митної декларації, з урахуванням положень ст. 337 МКУ, встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності та не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості (п. 3 ст. 53 МКУ).

Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до пункту 3 частини 1 ст.311 КАС України в порядку письмового провадження, на підставі наявних у ній доказів.

Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як було встановлено судом першої інстанції, 14 вересня 2023 року позивач як покупець та HK BEST PIPE FITTING CO., LTD (Китай) уклали Контракт, яким узгоджено постачання покупцю товару згідно умов договору та додатків до нього.

03 березня 2024 року сторонами укладено Додаток №4, яким погоджено поставку товару в асортименті, загальна кількість: 7595 одиниць, сума: 22709,45 доларів США, погоджено інші умови поставки.

05 березня 2024 року позивачем свіфт-платежем сплачено на користь HK BEST PIPE FITTING CO., LTD (Китай) 4541,89 долари США з призначенням платежу «передплата за фітинги згідно Контракту та Додатку.

18 травня 2024 року HK BEST PIPE FITTING CO., LTD (Китай) виставило позивачу комерційний інвойс №НК20230914-4 на суму 22394,45 долари США з посиланням на Контракт та Додаток.

18 травня 2024 року HK BEST PIPE FITTING CO., LTD (Китай) склало пакувальний лист на товар згідно Інвойсу.

20 травня 2024 року АТ «СК «ІНГО» видало позивачу сертифікат №171 до договору страхування №870236353.23, яким застраховано вантаж вартістю 22394,45 долари США, що відправлено контейнером, який вказано у Коносаменті.

25 травня 2024 року згідно коносаменту №QN4050325 HK BEST PIPE FITTING CO., LTD (Китай) відвантажило на користь позивача товар (7565 одиниць), вказано номер контейнеру.

27 квітня 2023 року позивач та ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ» уклали договір про транспортно-експедиторське обслуговування, яким погоджено надання позивачу транспортно-експедиторського обслуговування, перевезення вантажів та ін. послуги.

20 травня 2024 року позивач та ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ» погодили заявку №11 на організацію транспортування і експедирування вантажу (контейнеру згідно Коносаменту) з порту Ксінанг (Китай) до порту Гданськ (Польща), з кінцевим місцем доставки м. Дніпро.

10 липня 2024 року ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ» виставило позивачу рахунок-фактуру №LS-4572855 за послуги:

1) експедиторська винагорода 2380,00 грн +476,00 грн ПДВ;

2) морське перевезення вантажу за межами державного кордону України - 176664,00 грн;

3) страховий внесок за страхування вантажів 3091,00 грн

Всього: 182611,00 грн.

02 серпня 2024 року ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ» виставило позивачу рахунок-фактуру №LS-4577613 за послуги:

1) міжнародне залізничне перевезення вантажу по території України 63555,80 грн;

2) автотранспортні послуги на території України 7566,17 грн + 1513,23 грн ПДВ;

3) ТЕО за межами державного кордону України 19603,24 грн;

4) міжнародне залізничне перевезення вантажу за медами державного кордону України 52000,20 грн.

Згідно довідки ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ» від 02.08.2024 року №434917 транспортні витрати за перевезення вантажу згідно Коносаменту та вказаного у ньому контейнері маршрутом Ксінганг (Китай) Гданськ (Польща) п/п Мостиська складають:

1) Морське перевезення за межами державного кордону України 176664,00 грн;

2) ТЕО за межами державного кордону України 19603,25 грн;

3) Міжнародне залізничне перевезення вантажу за межами державного кордону України 52000,20 грн;

4) страховий внесок за страхування вантажів 3091,00 грн;

5) експедиторська винагорода 2856,00 грн.

Також в матеріалах справи міститься прайс-лист, складений HK BEST PIPE FITTING CO., LTD (Китай) для позивача, сертифікат походження, міжнародна товарно-транспортна накладна, калькуляція транспортних витрат, складена позивачем.

05 серпня 2024 року позивачем подано до митного оформлення подано митну декларацію №24UA3U4 з поставки фітингів для труб.

Разом з митною декларацією позивачем відповідачу подано:

1)сертифікат якості від 18.05.2024 року;

2) пакувальний лист від 18.05.2024 року;

3) рахунок фактура від 18.05.2024 року НК20230914-4;

4) коносамент від 25.05.2024 року №QN24050325;

5) накладна УМВС від 28.07.2024 року №;

6) супровідний документ Т1 від 22.07.2024 року №24PL322080NS6UL7K7;

7) сертифікат про походження товару від 31.05.2024 року №23С4401А1241/07858

8) прайс-лист від 01.03.2024 року;

9) банківський платіжний документ Р240305982 від 05.03.2024;

10) рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 10.07.2024 року №LS-4572855;

11) рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 02.08.2024 року №LS-4577613;

12) калькуляція транспортних витрат від 02.08.2024 року №02-08/1;

13) страховий поліс від 20.05.2024 року №171;

14) доповнення до зовнішньоекономічного договору від 03.03.2024 року №4;

15) зовнішньоекономічний договір від 14.09.2023 року №НК20230914;

16) договір про надання послуг митного брокера від 23.05.2022 року №230522;

17) договір про перевезення від 20.05.2024 року №11;

18) договір про перевезення від 27.04.2023 року №27423;

19) фото товару з завантаження від 09.07.2024 року;

20) копія митної декларації країни відправлення від 22.05.2024 року №00120788.

В рамках проведення консультацій з метою обґрунтування вибору методу визнання митної вартості декларанта зобов`язано протягом 10 календарних днів надати за наявності додаткові документи.

Позивачем направлено відповідачу лист вих. 1908-1 від 19.08.2024 року, яким надано пояснення щодо кожного з пунктів вимог митного органу та зазначено, що вимога надання додаткових документів для підтвердження митної вартості порушує положення ч.3 ст. 53 МКУ, та з цих підстав надати додаткові документи позивач відмовляється.

19 серпня 2024 року відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA110050/2024/000126/1 щодо митної декларації №24UA3U4 та скориговано митну вартість товару в сторону збільшення.

Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем правомірність оскарженого рішення не було доведено.

Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України, Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до статті 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 Митного кодексу України. До таких документів належать: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За приписами частини 3 вказаної статті, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, митний орган має право, серед іншого, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; застосовувати інші передбачені форми митного контролю (ч.5 ст.54 Митного кодексу України).

Відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю, митний орган може виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі, у разі невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу (ч.6 ст. 54 Митного кодексу України).

Згідно ст. 55 Митного кодексу України, якщо митний органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, він має право прийняти у письмовій формі рішення про коригування заявленої митної вартості товарів.

Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту встановлюються статтею 57 Митного кодексу України. До таких методів належать: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); та другорядні - за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

За приписами статті 337 Митного кодексу України перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом. При цьому, контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи (ч.ч. 1,4 ст.337 Митного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 320 Митного кодексу України, форми та обсяги контролю, обираються 1) посадовими особами митних органів на підставі результатів застосування системи управління ризиками; та/або 2) автоматизованою системою управління ризиками.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. При цьому, митний орган зобов`язаний довести обґрунтованість цього сумніву, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Згідно із ч.2 ст. 55 Митного кодексу України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Як було встановлено судом першої інстанції, відповідачем було зазначено, що відповідно до п.3.2 контракту від 14.09.2023 №HK20230914 ціна за товар включає в себе вартість продукції, тари, упаковки та необхідного для цього матеріалу, маркування, транспортні витрати та інші витрати, пов`язані з постачанням товару за цим договором. Надані до митного контролю документи відомостей щодо включення у вартість товару таких складових як вартість тари, упаковки та необхідного для цього матеріалу, маркування, транспортні витрати та інші витрати, пов`язані з постачанням товару не містять.

Як було встановлено судом першої інстанції, згідно п. 3.2. Контракту ціна на товар включає в себе вартість упаковки та маркування товару.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що у разі включення до ціни товару вартості упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, їх вартість не додається при розрахунку митної вартості товару. Законодавство не містить вимог щодо обов`язку сторін за контрактом зазначати у ньому числове значення таких витрат. Крім того, з наведеного слідує, що у даному випадку при розрахунку митної вартості не повинна враховуватися така окрема її складова, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.

Оскільки вартість пакування включено в ціну товару, відповідач мав оцінювати підтвердження заявленої ціни товару як такої, без окремої перевірки складових ціни, що перебуває в рамках договірних відносин контрагентів.

Також відповідачем було зазначено, що відповідно до наданого до митного контролю сертифіката до договору страхування від 20.05.2024 №171 зазначена страхова сума у розмірі 3091.00 грн (79 дол.США), яка включена до складової митної вартості товару. Однак за курсом НБУ (39.4272 грн/дол.США) на дату страхового сертифіката (20.05.2024) зазначена сума розраховується як 3114.75 грн, (79х39,4272=3114.75 грн). Зазначене може свідчити про включення до ціни товару складових митної вартості не в повному обсязі.

Судом було висталено, що згідно сертифікату страхування №171 страхова премія склала 3091,00 грн або 79,00 доларів США.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що позивач та страховик є українськими підприємствами, при цьому за ст. 192 Цивільного кодексу України законним платіжним засобом в Україні є гривня. Отже, домовленість двох українських підприємств про надання послуг на суму 3091,00 грн є самодостатньою і не підлягає перевірці для підтвердження її дійсності, в т.ч. з огляду на курс іноземної валюти.

Відповідачем також було зазначено, що відповідно до графи 3 наданого сертифікату про походження від 31.05.2024 №23C4401A1241/07858 вчинено запис FROM XINGANG CHINA TO GDANSK, POLAND BY SEA (море). Однак, перевезення за маршрутом Гданськ (Польща) Дніпро (Україна) здійснено залізницею. Зазначена умова може мати вплив на рівень митної вартості товару, оскільки ставки перевезення залізничним та автомобільним транспортом відрізняються, однак відповідно до наданої заявки на перевезення від 20.05.2024 №11 зазначено перевезення залізничним транспортом за вказаним маршрутом. Враховуючи дату формування сертифікату про походження (31.05.2024) та заявки на перевезення (20.05.2024) умови щодо виду транспорту не кореспондуються.

Як було встановлено судом першої інстанції, згідно сертифікату походження товар на частині маршруту мав бути доставлений з порту в Китаї до порту у м. Гданськ, Польща.

Позивачем надавалася довідка про транспортні витрати.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що Митний кодексу України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів

Відповідач також зазначив, що відповідно до графи 1 наданого сертифікату про походження від 31.05.2024 №23C4401A1241/07858 зазначено експортера компанію «GUANGZHOU CITY BEILEMO TRADE CO. LTD» за дорученням «HK BEST PIPE FITTING CO., LTD», що свідчить про залучення до зовнішньоекономічної операції третіх осіб. Документи щодо понесених витрат на посередницькі послуги до митного контролю не надано.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що оскільки постачання мало місце на умовах FOB, то навіть можлива оплатна участь брокера в країні експорту не впливає на митну вартість товару.

Щодо доводів відповідача, що відповідно до пункту 2.1.2 контракту від 14.09.2023 №HK20230914 продавець зобов`язаний в узгоджені сторонами строки доставляти товар відповідної якості і кількості до місця передачі товару покупцю або зазначеній ним особі. Строки доставки товару у додатковій угоді від 03.03.2024 №4 не обумовлені, суд першої інстанції вірно зазначив про відсутність доказів щодо значущості строків доставки товару для визначення митної вартості товару в наявній операції з постачання.

Відповідач також зазначав, що відповідно до пункту 3.1 контракту від 14.09.2023 №HK20230914 умови оплати і умови поставки за кожною партією товару визначаються за згодою сторін і фіксуються в додатках до цього договору. Відповідно до додатку від 03.03.2024 №4 зазначено умови оплати 20% попередньої оплати здійснюється прямим грошовим переказом після підписання чинного додатку; балансовий платіж у розмірі 80% сплачується прямим грошовим переказом після відвантаження товару з порту Китаю, проти копії оригінального коносаменту. Декларантом до митного оформлення надано лише платіжну інструкцію від 05.03.2024 № P240305982 щодо оплати 20% товару. Документи щодо оплати балансового платежу у розмірі 80% до митного контролю не надано. Відповідно до пункту 7.1 договору за порушення термінів оплати передбачена відповідальність у вигляді сплати неустойки у розмірі 0.1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше 3% від суми простроченого платежу. Відповідно до ч.4 ст. 58 МКУ, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Частиною 5 статті 58 МКУ визначено, що ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійсненні або повинні бути здійсненні покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Таким чином, сума неустойки, яка передбачена умовами зовнішньоекономічного контракту за простроченого платежу також є складовою митною вартості.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про відсутність конкретних положень Контракту або Додатку, яким визначені граничні строки оплати.

Також судом вірно зазначено, що визначений порядок розрахунків, а також обставини здійснення таких розрахунків не характеризують митну вартість, оскільки така підтверджується відомостями про вартість товару, а не про порядок сплати такої вартості.

Незалежно від того чи належним чином сторони розрахувалися між собою, ця обставина не змінює визначену вартість поставки та, відповідно, фактурну митну вартість товару, яка підтверджується в першу чергу контрактом, рахунком на оплату та платіжним документом.

Також відповідачем було зазначено, що відповідно до п.4.1.3.1 договору про транспортно-експедиторське обслуговування від 27.04.2023 № 27423 (далі договір ТЕО) клієнт оплачує при перевезенні вантажу морським сполученням в режимі імпорт платежі за послуги з перевезення вантажу та супутні витрати, пов`язані з таким перевезенням протягом 3-х банківських днів з моменту виставлення експедитором рахунку, але до вивезення вантажу з порту. Відповідно до п.4.1.3.3 договору ТЕО при перевезенні вантажу автомобільним або залізничним транспортом оплата здійснюється протягом 3-х банківських днів з моменту виставлення експедитором рахунку, проте до вивантаження товару вантажу на складі клієнта. Платіжні документи щодо оплати транспортних послуг до митного контролю не надані.

Відповідно до наданих рахунків на оплату транспортних послуг від 10.07.2024 № LS-4572855 та від 02.08.2024 № LS-4577613 зазначено послуги за межами митної території України та по території України без зазначення конкретних географічних пунктів.

У заявці від 20.05.2024 №11 зазначена послуга «зберігання контейнерів в порту відповідно до умов лінійного агента». За результатами проведеної митницею перевірки з використанням модулю відстеження контейнерів, розміщеному на Інтернет ресурсі за адресою ww.shippingline.org, встановлено що товари, які переміщувались у контейнері № MSKU5463209 прибули у порт призначення GDANSK 20.07.2024 та розвантажені 21.07.2024. З урахуванням дати залізничної накладної № (29.07.2024) товар у вказаний період зберігався або був підданий іншим операціям. Відомості про додаткові витати ні у заявці від 20.05.2024 №11, ні у рахунках на оплату від 10.07.2024 № LS-4572855 та від 02.08.2024 № LS-4577613 10 не зазначені.

Стосовно вказаних доводів, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів

Також відповідач зазначав, що наданий до митного контролю прайс-лист від 01.03.2024 б/н має адресний характер та суб`єктивну спрямованість, оскільки містить інформацію щодо цін на товари лише зазначені у комерційних документах (інвойс, додаток до контракту) та адресовано безпосередньо покупцеві ТОВ «МІНЕРАЛИ УКРАЇНИ».

Суд першої інстанції вірно зазначив, що прайс-лист: по-перше, не є основним документом відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, який підтверджує митну вартість товарів, по-друге, прайс-лис - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців, по-третє, жодний нормативний акт, зокрема міжнародний, не встановлює вимоги до форми та змісту прайс-листів. Тобто прайс- лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатися на неповноту чи обмеженість його відомостей як на підставу для коригування митної вартості товару.

Вірними є висновки суду першої інстанції, що відповідач діяв необґрунтовано при витребуванні зазначених ним документів за наявності документів, що були надані йому позивачем, зокрема, Контракту, Інвойсу та інших документів.

Факт ненадання позивачем додатково затребуваних документів, які підтверджують митну вартість товарів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровської митниці залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю виробниче об`єднання «Мінерали України» до Дніпровської митниці про визнання протиправними та скасування рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Постанова у повному обсязі складена 15 травня 2025 року.

Головуючий - суддя А.А. Щербак

суддя Н.І. Малиш

суддя А.В. Шлай