Справа № 944/45/25
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 рокуЛьвівСправа № 944/45/25 пров. № А/857/12311/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р. В.
Носа С. П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 20 березня 2025 року у справі № 944/45/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дії та бездіяльності протиправними,

місце ухвалення судового рішення м.Яворів
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження
суддя у І інстанціїМатвіїва І.М.
дата складання повного тексту рішенняне зазначена
ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

ОСОБА_1 звернувся до Яворівського районного суду Львівської області з заявою до Головного Управління Пенсійного фонду у Львівської області про:

визнання протиправними дій ГУ ПФ України, що не відповідають чинному законодавству;

поновити виконання рішення суду і висновку інспекції Держекспертизи праці;

зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Яворівському районі Львівської області перерахувати пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, з врахуванням індексацій, інфляцій та інших перерахунків, згідно діючого законодавства враховуючи Висновок інспекції Держекспертизи праці на вимогу Головного Управління пенсійного фонду України м.Львова провірених первинних документів ЯДГХП «Сірка», згідно ст.46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст.87 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» та ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», Постанова Мінсоцполітики №637 п. 20 та Постанови №22-1 п. 36 Міністерства соціальної політики.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 20 березня 2025 року у справі № 944/45/25 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду у Львівської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Не погоджуючись з обумовленою ухвалою суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати та ухвалити постанову, якою задовольнити його заяву. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В доводах апеляційної скарги та за змістом поданої заяви скаржник вказує, що з 01 жовтня 1970 року по 12 квітня 2001 року працював у Яворівському державному гірничо-хімічному підприємстві «Сірка» (ЯДГХП «Сірка») та, на підставі наказу директора ЯДГХП «Сірка» №156 від 12.04.2001 року, був звільнений на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку із змінами в організації виробництва. Підприємством ЯДГХП «Сірка» надано Яворівському управлінню пенсійного фонду України уточнюючу довідку про характер і умови праці від 10.12.2003 року за №201, необхідну для призначення пільгової пенсії. Однак, у вказаній довідці ЯДГХП «Сірка» не вказано про виконання в період з 06 грудня 1977 року по 16 травня 1978 року та з 10 грудня 1979 року по 01 листопада 1987 року безпідставно не вказано, посилаючись на наказ на підприємству №1466/347 від 29.09.1987 року. Вважає, що його пенсійна виплата менша, ніж у працівників, з якими позивач працював на роботах, віднесених до Списку №1.

Яворівський районний суд в 2006 році визнав факт наявності вище вказаний термін таким, що підлягає пенсійному забезпеченню по Списку №1. Адміністративний суд м.Львова, змінивши рішення суду першої інстанції, зарахував стаж роботи позивача на підприємстві ЯДГХП «Сірка» з 1980 року по 1987 рік. Зазначає, що, за дорученням обласної прокуратури, інспекцією Держексперту праці було зроблено перевірку первинних документів моєї роботи на НДГХП «Сірка» і зроблено висновок, де вказано, що робота позивача на підприємстві з 06.12.1977 року по 01.11.1987 року підлягає Списку №1 пенсійного забезпечення, а це ще плюс 4 роки. Вважає, що відповідачем протиправно не враховано більше 12,5 років стажу, який дає право на пільгову пенсію за Списком №1, в тому числі період з 06 грудня 1977 року по 16 травня 1978 року та з 10 грудня 1979 року по 01 листопада 1987 року, внаслідок чого його пенсійна виплата менша, ніж у працівників, з якими позивач працював на роботах, віднесених до Списку №1.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на ухвалу суду першої інстанції і позивач не заявив клопотання про розгляд справи за його участю, суд апеляційної інстанції, у відповідності до п. 1 ч.1 ст.311 КАС України, вважає за можливе розглянути вказану апеляційну скаргу в порядку письмового провадження.

Про розгляд апеляційної скарги відповідач повідомлений шляхом надіслання ухвали про відкриття апеляційного провадження та призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.

Про розгляд апеляційної скарги позивач повідомлений шляхом надіслання ухвали про відкриття апеляційного провадження та призначення апеляційної скарги до розгляду на поштову адресу позивача, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи судове рішення про відмову у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що Львівський апеляційний адміністративний суд у постанові від 19.10.2015 у справі №876/8561/15 вказав на відсутність підстав для зарахування до пільгового стажу позивача, який дає право на пільгову пенсію за Списком №1, періоду його роботи з 06.12.1977 р. по 19.08.1980 р.

Суд позбавлений можливості надати правову оцінку діям Управління Пенсійного фонду у Львівської області при виконанні рішення суду по справі №876/8561/15 від, оскільки позивачем не надано доказів, з яких вбачається та які свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності Управління Пенсійного фонду у Львівської області виконанні рішення суду по справі №876/8561/15.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Відповідно до ст. 383 КАС України (в редакції чинній на дату звернення позивача із заявою від 24.12.2025 року) особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

2. У такій заяві зазначаються:

1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява;

2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

5) номер адміністративної справи;

6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження;

7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання;

8) інформація про хід виконавчого провадження;

9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви;

10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

3. На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

До заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи.

4. Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

5. У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам, а також у разі подання заяви особою, яка відповідно до частини шостої статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, така заява ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

6. За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача суд постановляє ухвалу про залишення заяви без задоволення, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому статтею 294 цього Кодексу. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Дослідивши зміст поданої позивачем заяви та доданих до неї документів, судом установлено, що подана позивачем заява від 24.12.2024 року, зареєстрована в суді першої інстанції за вх. № 124/25 від 02.01.2025 року не відповідає вимогам частини другої ст. 383 КАС України, а зокрема в ній відсутні відомості щодо:

номеру адміністративної справи стосовно якої така заява подана;

відомості про набрання рішенням законної сили;

наявність відкритого касаційного провадження,

інформації про день пред`явлення виконавчого листа до виконання,

інформації про хід виконавчого провадження.

Крім того за результатом дослідження даних ЄДРСР, колегією суддів установлено, що позивач неодноразово звертався до суду за захистом порушених прав, а відтак достеменно встановити якої саме конкретно визначеної справи (дата судового рішення та її номер) стосується подана позивачем заява із змісту поданої заяви та додатків до неї не надається за можливе.

Відсутність відомостей щодо набрання законної сили таким судовим рішенням та інформації про день пред`явлення виконавчого листа до виконання, інформації про хід виконавчого провадження також є суттєвою перешкодою для прийняття до розгляду вказаної заяви, позаяк не надає за можливе встановити суду обставини з приводу того, чи не закінчився строк пред`явлення стягувачем виконавчого листа у такій справі до виконання

Поряд із зазначеним, подана позивачем заява в порушення ч. 4 ст. 383 КАС України не містить відомостей про дату коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, адже зазначену заяву може бути подано лише протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав, визначених ч. 5 ст. 383 КАС України для повернення заявнику заяви від 24.12.2024 року, зареєстрованої в суді першої інстанції за вх. № 124/25 від 02.01.2025 року, як такої, що не відповідає вимогам частини 2 ст. 383 КАС України.

Натомість розглядаючи обумовлену заяву по суті суд першої інстанції обумовлених положень законодавства не урахував, як і не з`ясував у заявника якого судового рішення та у якій справі стосується подана ним заява.

При цьому колегія суддів зазначає, що розгляд вказаної заяви без усунення приведених недоліків поданої заяви та без фактичного з`ясування приведених обставин (про які суд апеляційної інстанції зазначив вище) в тому рахунку і посилання суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі на судове рішення від 19.10.2015 року у справі №876/8561/15 без фактичного дослідження матеріалів вказаної справи №876/8561/15 та за відсутності такого судового рішення у справі №876/8561/15 в базі даних ЄДРСР та системі діловодства адміністративного суду є неприпустимим.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, а висновки суду першої інстанції є такими, що зроблені за відсутності повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що оскаржуване судове рішення не відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального права, а відтак апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 20 березня 2025 року у справі № 944/45/25 скасувати з прийняттям постанови про повернення заявнику заяви від 24.12.2024 року, зареєстрованої в суді першої інстанції за вх. № 124/25 від 02.01.2025 року, як такої, що не відповідає вимогам частини другої ст. 383 КАС України.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 20 березня 2025 року у справі № 944/45/25 скасувати.

Ухвалити постанову, якою повернути ОСОБА_1 заяву від 24.12.2024 року, зареєстровану в суді першої інстанції за вх. № 124/25 від 02.01.2025 року, як таку, що не відповідає вимогам частини другої ст. 383 КАС України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення. Порядок, строки та підстави подання касаційної скарги на рішення суду апеляційної інстанції визначено ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос