Справа № 620/2937/25
Суддя: Оксана ТИХОНЕНКО
Дата ухвалення: 2025-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2025 року Чернігів Справа № 620/2937/25

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Тихоненко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання протиправною відмови,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом (зі змінами) до Головного управління Національної поліції у м. Києві (далі - відповідач), в якому просить:

визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції у місті Києві у здійсненні перерахунку та виплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення, що складається із посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, премії та одноразових грошових виплат за час проходження ним служби в ГУНП України в м. Києві, а сааме: з 01.12.2016 року по 05.03.2020 року та з 05.04.2023 року по 01.11.2024 року, вирахувавши раніше виплачені кошти та врахувавши вислугу років з 16.01.2000 року по 27.11.2016 в Державному департаменті виконання покарань та в Державній пенітенціарній службі України, оформлену листом №41865-2025 від 06.02.2025 року;

зобов`язати Головне управління Національної поліції у місті Києві здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення, що складається із посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, премії та одноразових грошових виплат за час проходження ним служби в ГУНП України в м. Києві, а саме: з 01.12.2016 року по 05.03.2020 року та з 05.04.2023 року по 01.11.2024 року, вирахувавши раніше виплачені кошти та врахувавши вислугу років з 16.01.2000 року по 27.11.2016 в управлінні Державної пенітенціарної служби України та Державному департаменті виконання покарань.

Позовні вимоги мотивовані тим, що виходячи із записів у трудовій книжці позивача він проходив службу у ГУ НПУ в м. Києві з 01.12.2016 року по 05.03.2020 року та з 05.04.2023 року по 01.11.2024 року. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.05.2024 року, яке було залишено в силі Шостим апеляційним адміністративним судом, було зобов`язано ГУ НПУ у м. Києві зарахувати до стажу служби в поліції наявну у позивача на момент переходу в НПУ вислугу років з 16.01.2000 року по 27.11.2016 року в Державному департаменті виконання покарань та в Державній пенітенціарній службі України. В свою чергу, на звернення позивача про здійснення перерахунку та виплати йому грошового забезпечення, що складається із посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, премії та одноразових грошових виплат за час проходження ним служби в ГУНП України в м. Києві, а саме з 01.12.2016 року по 05.03.2000 року, вирахувавши раніше виплачені кошти, відповідачем було відмовлено. Вважаючи отриману відмову відповідача протиправною, позивач звертається до суду з даним позовом.

20.03.2025 ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами в електронній формі. Ухвалою суду надано термін для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень.

Від відповідача у встановлений судом строк надійшов відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі та зазначає про їх безпідставність та необґрунтованість.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

ОСОБА_1 працює в Національній поліції України на посаді слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції ГУНП у м. Києві.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.05.2024 у справі №620/3280/24, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.10.2024, позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії задоволено: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у м. Києві щодо не зарахування вислуги років ОСОБА_1 за час проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України з 16.01.2000 по 28.11.2016 до стажу служби в поліції; зобов`язано Головне управління Національної поліції у м. Києві зарахувати ОСОБА_1 вислугу років за час проходження ним служби в Державній кримінально-виконавчій службі України з 16.01.2000 по 28.11.2016 до стажу служби в поліції.

25.01.2025 позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив, з урахуванням рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.05.2024, здійснити перерахунок з березня 2023 року по листопад 2024 року всіх видів його грошового забезпечення (заробітна плата, відпустка, тощо) та здійснити виплату різниці ненарахованих за вказаний період коштів (а.с.18).

Листом від 06.02.2025 № 41865-2025 відповідач повідомив, що наказом Головного управління Національної поліції у м. Києві від 04.11.2024 № 2088 о/с на підставі рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.05.2024 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.10.2024 у справі № 620/3280/24 зараховано відповідно до статті 78 Закону України «Про Національну поліцію» та постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та встановлено позивачу стаж служби в поліції для виплати надбавки за вислугу років станом на 01 листопада 2024 року - 26 років 03 місяці 29 днів. Грошове забезпечення нараховується з урахуванням встановленого наказом стажу служби в поліції з 01 листопада 2024 року. Жодних обов`язків щодо здійснення перерахунку грошового забезпечення за період з березня 2023 року по листопад 2024 року на Головне управління Національної поліції у м. Києві покладено не було (а.с.19).

Вважаючи вказану відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Закон України від 02 липня 2015 року №580-VIII Про Національну поліцію (далі - Закон №580-VIII) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до частин першої, другої статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Приписами статті 78 Закону №580-VIII передбачено, що стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

Частиною другою статті 78 Закону №580-VIII визначено, що до стажу служби в поліції зараховуються:

1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду;

2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;

3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;

4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції;

5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони;

6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України від 11 липня 2003 року №1129-IV до законодавчого врегулювання питань проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань та його соціального захисту на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи поширюються дія статей 22 і 23 Закону України Про міліцію, а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ.

При цьому, частина п`ята статті 23 Закону України від 23 червня 2005 року №2713-IV Про Державну кримінально-виконавчу службу України передбачає, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України Про Національну поліцію, а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Системний аналіз вище наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що фактично законодавець поширив дію усіх норм, які урегульовують порядок і умови проходження служби працівниками органів внутрішніх справ, а в подальшому - поліцейськими, на працівників кримінально-виконавчої служби.

Сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначені Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV.

Згідно із преамбулою зазначеного Статуту його дія поширюється на осіб начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України та податкової міліції, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Таким чином, на працівників кримінально-виконавчої служби (окрім тих, на яких розповсюджується дія Закону України Про державну службу), під час проходження ними служби в період, що досліджується, розповсюджується дія нормативно-правових актів органів внутрішніх справ України, а в подальшому - поліції, в тому числі й дія статей 22, 23 Закону України Про міліцію та відповідні норми Закону України Про Національну поліцію, Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114, Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України.

Тобто, всі обов`язки, обмеження служби в органах внутрішніх справ та поліції, її специфічні умови, порядок та підстави дисциплінарної відповідальності визнані законодавцем тотожними умовам проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань.

З огляду на вищевикладене, в правовому аспекті служба в органах внутрішніх справ є аналогічною службі персоналу і установ виконання покарань.

Отже служба в Державній кримінально-виконавчій службі України здійснювалась в порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та відповідно до пункту 3 частини 2 статті 78 Закону №580 має зараховуватись до стажу служби в поліції, що дає право, зокрема на встановлення надбавки за вислугу років.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» встановлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (далі - Порядок).

Пунктом 1 розділу І вказаного Порядку передбачено, що ці Порядок та умови визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції України.

Відповідно до п.3 Розділу І грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 19 розділу І вказаного Порядку передбачено, що у випадках, коли будуть підтверджені раніше не відомі та не враховані в особових справах періоди служби, грошове забезпечення, яке буде встановлено в нових розмірах, виплачується з дня видання наказу органу поліції про підтвердження раніше не врахованого стажу служби.

Аналізуючи вказані норми законодавства, суд дійшов висновку, що в разі підтвердження раніше не відомих та не врахованих в особових справах періодів служби осіб, грошове забезпечення таким особам виплачується з дня видання наказу органу поліції про підтвердження раніше не врахованого стажу служби.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.05.2024 у справі №620/3280/24, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.10.2024, позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії задоволено: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у м. Києві щодо не зарахування вислуги років ОСОБА_1 за час проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України з 16.01.2000 по 28.11.2016 до стажу служби в поліції; зобов`язано Головне управління Національної поліції у м. Києві зарахувати ОСОБА_1 вислугу років за час проходження ним служби в Державній кримінально-виконавчій службі України з 16.01.2000 по 28.11.2016 до стажу служби в поліції.

Так, на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.05.2024 у справі №620/3280/24, залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.10.2024, відповідачем винесено наказ від 04.11.2024 №2088 о/с, яким зараховано відповідно до статті 78 Закону України «Про Національну поліцію» та постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та встановлено позивачу стаж служби в поліції для виплати надбавки за вислугу років станом на 01 листопада 2024 року - 26 років 03 місяці 29 днів. Грошове забезпечення нараховується з урахуванням встановленого наказом стажу служби в поліції з 01 листопада 2024 року.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем правомірно з 01.11.2024 виплачується позивачу грошове забезпечення з урахуванням вислуги років, зарахованої позивачу на виконання рішення суду від 21.05.2024 у справі №620/3280/24, а саме час проходження ним служби в Державній кримінально-виконавчій службі України з 16.01.2000 по 28.11.2016.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для перерахунку позивачу грошового забезпечення з 01.12.2016 по 05.03.2020 та з 05.04.2023 по 01.11.2024.

Стосовно інших посилань позивача, то суд критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 73 КАС України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статті 76 КАС України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно вимог частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання протиправною відмови - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Національної поліції у м. Києві (вул. Володимирська, 15,м. Київ,01001, ).

Повне судове рішення складено 15.05.2025.

Суддя Оксана ТИХОНЕНКО