Справа № 200/6560/24
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2025-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 року справа №200/6560/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Компанієць І.Д., Блохіна А.А., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 листопада 2024 року у справі № 200/6560/24 (головуючий І інстанції Шувалова Т.О.) за позовом ОСОБА_1 до Комунального медичного закладу "Обласний центр медико-соціальної експертизи" про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Комунального медичного закладу "Обласний центр медико-соціальної експертизи" (далі відповідача, КМЗ), в якому просила:

- визнати протиправними дії Комунальної організації Обласного центру медико-соціальної експертизи (спеціалізована медико-соціальна експертна комісія №1) в частині визначення причини інвалідності Загальне захворювання ОСОБА_1 , яка встановлена у довідці до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ № 783738 від 21.06.2023;

- зобов`язати Комунальну організацію Обласний центр медико-соціальної експертизи (спеціалізована медико-соціальна експертна комісія №1) внести зміни до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ № 783738 від 21.06.2023 та вказати причину інвалідності Поранення від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння на території проведення заходів, необхідних для забезпечення оброни України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 21.06.2023.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 08 листопада 2024 року відмовлено у задоволені адміністративного позову.

Позивач, не погодившись з судовим рішенням суду першої інстанції, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції, та прийняти нове яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування скарги зазначено, що позивачка не погоджується з причиною інвалідності, яка вказана у графі 9 даної довідки та сформульована як «Загальне захворювання». Причиною інвалідності є «Ушкодження здоров`я, одержане від вибухонебезпечних предметів» або «Поранення одержане від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння», яке вона отримала з 24 лютого 2022 року - на території проведення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України».

Згідно п.19-5 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності , затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1317 (далі Положення №1317), причинний зв`язок інвалідності з пораненням чи іншим ушкодженням здоров`я, одержаними від вибухонебезпечних предметів, встановлюється на підставі витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Так, п. 19-5 Положення №1317 не містить посилання на те якими повинні бути обставини поранення або на те, якими повинні бути вибухонебезпечні предмети, що спричинили поранення - ворожими чи ні. Також, не вказується про характер отримання поранення або умови. Вказана норма підкреслює лише те, що причина інвалідності у зв`язку з пораненням встановлюється на підставі витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Позивачкою був наданий витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000473 від 18.02.2023 за ч.1 ст.414 КК України в якому зазначено, що ОСОБА_1 отримала травму (поранення) в результаті необережного поводження зі зброєю (автомат Калашникова) свого чоловіка ОСОБА_2 .

Також скаржник посилається на висновки судово-медичної експертизи №2024е/157 від 08.07.2024, який складено в рамках проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000473 від 18.02.2023 за ч.1 ст.414 КК України.

Так, причиною відмови зміни причини інвалідності є твердження відповідача, що травма, яка призвела до втрати здоров`я позивачки, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 22.03.2021 №270 класифікується як нещасний випадок не виробничого характеру і не підпадає під п.19-5 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого Постановою КМУ від 03.12.2009 №1317.

Відповідач не звертає уваги на те, що поранення отримано в результаті дій сторонньої особи.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні та даних встановлених під час досудового розслідування відомо, що поранення Позивачці спричинив її чоловік ОСОБА_2 в результаті необережного поводження з вогнепальною зброєю - автоматом Калашникова. Дії ОСОБА_3 кваліфікуються як кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.414 КК України. Позивачка є потерпілою у вказаному кримінальному провадженні, що підтверджується нормами Кримінального процесуального кодексу України та листом Територіального управління ДБР, розташованого у м. Краматорську №13-03-23568/24-кр від 03.09.2024.

Проаналізувавши норми КК України та Постанови КМУ №270, можна зробити висновок, що нещасний випадок виключає наявність в діянні особи складу кримінального правопорушення, а відповідно і форми вини (умисел або необережність). Не може бути нещасним випадком дія або бездіяльність особи, яка підпадає під ознаки складу кримінального правопорушення.

Документації щодо нещасного випадку в ситуації із позивачкою лікувальними закладами не складалося. Повідомлень чи звітів за встановленою формою складено не було. Тобто, це підтверджує, що отримана позивачкою травма (поранення) не являється нещасним випадком.

Щодо процедури прийняття рішення скаржник зазначає, що неправильне трактування вищеописаних обставин та маніпуляції з медичною справою призвели до прийняття відповідачем рішення, з яким не погоджується позивачка.

Від відповідача надійшов відзив на скаргу в якій просив залишити її без задоволення, а рішення суду без змін.

В обґрунтування зазначено, зокрема, що рішення суду прийнято відповідно до вимог законодавства, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не відповідають матеріалам судової справи та законодавству, зокрема, не відповідає матеріалам медико-соціальної справи та судової справи твердження позивачки, що МСЕК у довідці до акту необґрунтовано зазначено причину інвалідності як «Загальне захворювання», а на думку Заявниці слід вказати як «Ушкодження здоров`я, одержане від вибухонебезпечних предметів»

Так, причиною виникнення інвалідності у Позивачки дійсно є «Поранення від вибухових речовин, боєприпасів i військового озброєння», оскільки вона отримала 07.10.2024 його на території де ведуться бойові дії, проте механізм отримання та умови за яких вона отримала поранення не мають жодного відношення до ключової тези пункту 26, а саме - захист від військової aгpeciї РФ проти України.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідування поранення Позивачці спричинив її чоловік ОСОБА_2 в результаті необережного поводження з вогнепальною зброєю - автоматом Калашникова.

Суд дійшов правильного висновку, що обставини отримання травми в повній мірі відповідають вимогам постанови КМУ №270 від 22.03.2021 та мають класифікуватися як нещасний випадок невиробничого характеру і не підпадають під вимоги п.19-5 Положення, коли причинний зв`язок інвалідності з поранення чи іншим ушкодженням здоров`я, одержаними від вибухонебезпечних предметів, встановлюється на підставі витягу з Єдиного реєстру досудових розслідування.

Зокрема Постанова Кабінету Міністрів України від 22.03.2021 року №270, визначає механізм розслідування та ведення обліку нещасних випадків невиробничого характеру, які сталися з громадянами України, іноземцями та особами без громадянства на території України.

Відповідно до пункту 2 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків на виробництві (далі Порядок) під нещасними випадками невиробничого характеру слід розуміти не пов`язані з виконанням трудових обов`язків травми, у тому числі отримані внаслідок заподіяних тілесних ушкоджень іншою особою, отруєння, самогубства, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою, травми, отримані внаслідок стихійного лиха, контакту з тваринами тощо, які призвели до ушкодження здоров`я або смерті потерпілих.

Згідно підпункту 9 пункту 3 Розслідуванню згідно з цим Порядком підлягають нещасні випадки, що сталися під час вчинення протиправних дій проти особи, її майна.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні та даних встановлених під час досудового розслідування відомо, що поранення ОСОБА_1 спричинив її чоловік ОСОБА_2 в результаті необережного поводження з вогнепальною зброєю - «автоматом Калашникова». Дії ОСОБА_2 кваліфікуються як кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 414 KK України.

Таким чином, маються обставини, коли Позивач - ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження в результаті протиправних дій ОСОБА_2 , що в повній мірі відповідає вимогам пунктів 2 та 3 постанови КМУ №720 від 22.03.2021, а отже відноситься до нещасного випадку невиробничого характеру.

Відповідно до п.19-3 Положення «Причинний зв`язок інвалідності з пораненнями чи іншими ушкодженнями здоров`я, одержаними особами, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранень чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації…..з 24 лютого 2022 р. - на території проведення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, встановлюється на підставі рішення міжвідомчої комісії з питань встановлення факту отримання особами поранень чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, проведення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Посилання позивачки в апеляційній скарзі на пункт 19-5 Положення не відповідає вимог нормативно-правових актів, які визначають критерії встановлення інвалідності, а також матеріалам медико-соціальної справи щодо визначення причинного зв`язку обставин травмування ОСОБА_1 з інвалідністю.

З урахуванням викладеного, відповідач звертає увагу суду, що приймаючи рішення про встановлення Позивачці причину інвалідності «Загальне захворювання» Комісія діяла виключно у межах чинного законодавства, рішення прийняла на підставі наявних документів.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Згідно із довідкою спеціалізованої медико-соціальної експертної комісії № 1 Обласного центру медико-соціальної експертизи серії 12AAB № 783738 від 21.06.2023 ОСОБА_4 встановлено другу гpyпy інвалідності з 16.05.2023, причина інвалідності Загальне захворювання, інвалідність встановлена на строк до 01.07.2025, дата чергового переогляду 21.06.2025.

З виписки з історії хвороби № 825 Травматологічного відділення КНП Міська лікарня № 3 Краматорської міської ради убачається, що ОСОБА_1 госпіталізована 17.02.2023, виписана 18.02.2023 для подальшого лікування в умовах іншого лікувального закладу по лінії сан. евакуації. Діагноз: відкритий уламковий чрезвертлюговий перелом правої стегнової кістки, зі зміщенням уламків. Вогнепальне наскрізне кульове поранення правого стегна з пошкодженням правої стегнової артерії та вени. Травматичний та геморагічний шок ІІ ступеня. Анамнез травми: зі слів хворої, травма отримана у побуті 17.02.2023, з необачності отримала вогнепальне поранення правого стегна, від власної дитини. 17.02.2023 за допомогою військових доставлена до травмпункту Міської лікарні № 3 м. Краматорськ

Відповідно до висновку експерта Комунального закладу Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи ДОР від 08.07.2024 № 2024е/157 за даними наданої медичної документації, зокрема, встановлене тілесне ушкодження у ОСОБА_1 спричинено від механічної дії твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, який володів пробивною кінетичною енергією та діяв в ділянку правої сідниці, в якості травмуючого знаряддя могла бути і куля або інші предмети з аналогічними травмуючи ми властивостями.

25.03.2024 позивачка звернулась до головного лікаря Донецького обласного центру МСЕК із заявою, в якій просила переглянути справу та змінити причину інвалідності з Загальне захворювання на Ушкодження здоров`я, одержане від вибухонебезпечних предметів.

08.04.2024 Департамент охорони здоров`я Донецької обласної державної адміністрації на електронне звернення позивачки на Урядову гарячу лінію від 25.03.2024 щодо зміни причини інвалідності листом за № К-0191-50-1.2.6-229 повідомив, що її направлення на медико-соціальну експертну комісію (МСЕК) (форма-088/о) розглянуто спеціалізованою МСЕК № 1 м. Краматорська 21.06.2023 за заявою заочно. Рішенням МСЕК ОСОБА_1 визнано особою з інвалідністю другої групи, загальне захворювання терміном на 2 роки до 01.07.2025. У відповідності до п. 19-5 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 Питання медико-соціальної експертизи, причинний зв`язок інвалідності з пораненням чи іншим ушкодженням здоров`я, одержаними від вибухонебезпечних предметів, встановлюється на підставі витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Також зазначено, що при розгляді направлення ОСОБА_1 на МСЕК (форма-088/о) 21.06.2023 витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань наданий не був. При надходженні витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань ОЦМСЕ розгляне всі експертні питання у межах чинного законодавства України.

06.05.2024 Департамент охорони здоров`я Донецької обласної державної адміністрації на звернення позивачки на Веб-сайт УКЦ від 23.04.2024 щодо зміни причини інвалідності листом за № К-0258-50-1.2.6-281 повідомив позивачці, що витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань надійшов до МСЕК 25.04.2024, у зв`язку з чим мед-експертна справа направлена до Центральної МСЕК Міністерства охорони здоров`я України.

10.07.2024 Спеціалізована МСЕК № 1 Обласного центру медико-соціальної експертизи листом за № 1061/1 повідомила позивачці, що Спеціалізованою МСЕК № 1 медико-експертну справу по результатам висновку ДЗ Центральна МСЕК МОЗ України щодо зміни причини інвалідності за заявою ОСОБА_1 розглянуто та вирішено залишити без змін рішення Спеціалізованої МСЕК № 1.

27.05.2024 Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України листом за № 56.5/13/1616 повідомила позивачці, що її звернення щодо можливості зміни причини інвалідності загальне захворювання на поранення від вибухонебезпечних предметів розглянуто та встановлено, що травма, яка призвела до втрати її здоров`я відповідно до постанови KMУ від 22.03.2021 №270 класифікується, як нещасний випадок невиробничого характеру i не підпадає під п. 19-5 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого Постановою KMУ від 03.12.2009 №1317. Донецькому обласному центру МСЕ рекомендовано прийняти експертне рішення в межах правового поля медико-соціальної експертизи та надати роз`яснення заявниці.

26.07.2024 представник позивачки звернувся із адвокатським запитом до Донецького обласного центра медико-соціальної експертизи, в якому просив надати відповідь щодо прийнятого експертного рішення на підставі звернення ОСОБА_1

09.08.2024 Обласний центр медико-соціальної експертизи розглянув адвокатський запит представника позивачки та надав відповідь за № 01-06/134 в якому зазначив, що Спеціалізованою МСЕК № 1 було розглянуто медико-експертну справу щодо зміни причини інвалідності за заявою ОСОБА_1 по результатам висновку ДЗ Центральна МСЕК МОЗ України. За результатами розгляду медико-експертної справи, витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо реєстрації кримінального провадження № 0000473, висновку ДЗ Центральна МСЕК МОЗ України від 27.05.2024 зазначена травма, яка призвела до ушкодження здоров`я не підпадає під п. 19-5 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого Постановою KMУ від 03.12.2009 року №1317. З огляду на зазначене рішення Спеціалізованої МСЕК № 1 від 21.06.2023 залишено без змін.

03.09.2024 Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську розглянуто запит представника позивача та надано відповідь, в якому зазначено, що в провадженні першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську перебували матеріали кримінального провадження, внесені до ЄРДР за №0000473 від 18.02.2023 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 414 KK України. Встановлено, що 17.02.2023 перебуваючи за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Ставропольська, 59, у результаті необережного поводження із автоматом Калашникова, командир 1 взводу спеціального призначення 1 роти спеціального призначення батальйону спеціального призначення ІНФОРМАЦІЯ_1 Національної гвардії України молодший лейтенант ОСОБА_2 , спричинив вогнепальне поранення своїй дружині ОСОБА_1 у вигляді відкритого перелому шийки правої стегнової кістки зі зміщенням від уламків проксимального відділу з пошкодженням стегнової артерії. В ході досудового розслідування ОСОБА_1 надано статус потерпілого та допитано у вказаному статусі. На теперішній час досудове розслідування триває.

Вказані вище обставини також підтверджуються витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань: номер кримінального провадження 0000473, дата внесення до ЄРДР відомостей про заяву, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення 18.02.2023.

У рамках цього кримінального провадження проведена судово-медична експертиза, за результатами якої складено висновок від 08.07.2024 № 2024е/157.

Відповідно до висновку експерта Комунального закладу Дніпропетровське обласне буро судово-медичної експертизи ДОР від 08.07.2024 № 2024е/157 за даними наданої медичної документації, зокрема, встановлене тілесне ушкодження у ОСОБА_1 спричинено від механічної дії твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, який володів пробивною кінетичною енергією та діяв в ділянку правої сідниці, в якості травмуючого знаряддя могла бути і куля або інші предмети з аналогічними травмуючи ми властивостями.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.7 ч.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105-XIV ( далі - Закон № 1105) нещасний випадок - обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю працівника або настала його смерть.

Професійне захворювання - захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов`язаних з роботою.

Страхові випадки: за соціальним страхуванням від нещасного випадку - нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання (у тому числі встановлене чи виявлене у період, коли потерпілий не перебував у трудових відносинах з підприємством, на якому він захворів), що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму; нещасний випадок, що стався, або професійне захворювання, яке виникло внаслідок порушення застрахованим нормативних актів про охорону праці; за соціальним страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності - подія, з настанням якої виникає право застрахованої особи, членів її сім`ї або іншої особи на отримання відповідно до цього Закону страхових виплат;

За приписами ч.1 ст. 38 Закону № 1105 ступінь втрати працездатності потерпілим установлюється МСЕК за участю Фонду і визначається у відсотках професійної працездатності, яку мав потерпілий до ушкодження здоров`я. МСЕК установлює обмеження рівня життєдіяльності потерпілого, визначає професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, причину, час настання та групу інвалідності у зв`язку з ушкодженням здоров`я, а також необхідні види медичної та соціальної допомоги.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» від 21.03.1991 № 875-ХІІ (далі - Закон № 875-ХІІ), особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Згідно з частиною 1 -2 статті 3 Закону № 875-ХІІ інвалідність як міра втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Положення про медико-соціальну експертизу затверджується Кабінетом Міністрів України з урахуванням думок громадських об`єднань осіб з інвалідністю.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в України» від 06.10.2005 № 2961-IV (далі - Закон № 2961-IV), медико-соціальна експертиза - встановлення ступеня стійкого обмеження життєдіяльності, групи інвалідності, причини і часу їх настання, а також доопрацювання та затвердження індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю (дитини з інвалідністю) в рамках стратегії компенсації на основі індивідуального реабілітаційного плану та комплексного реабілітаційного обстеження особи з обмеженням життєдіяльності.

Частиною 8 статті 7 Закону № 2961-IV передбачено, що медико-соціальні експертні комісії визначають: групу інвалідності, її причину і час настання. Особа може одночасно бути визнана особою з інвалідністю однієї групи і лише з однієї причини. При підвищенні групи інвалідності в разі виникнення більш тяжкого захворювання причина інвалідності встановлюється на вибір особи з інвалідністю. У разі якщо однією з причин інвалідності є інвалідність з дитинства, вказуються дві причини інвалідності; види трудової діяльності, рекомендовані особі з інвалідністю за станом здоров`я. Висновок про нездатність до трудової діяльності внаслідок інвалідності готується виключно за згодою особи з інвалідністю (крім випадків, коли особу з інвалідністю визнано недієздатною); причинний зв`язок інвалідності із захворюванням чи каліцтвом, що виникли у дитинстві, вродженою вадою; ступінь втрати професійної працездатності потерпілим від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання; ступінь втрати здоров`я, групу інвалідності, причину, зв`язок і час настання інвалідності громадян, які постраждали внаслідок політичних репресій або Чорнобильської катастрофи; медичні показання на право одержання особами з інвалідністю автомобіля і протипоказання до керування ним.

Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями та лікарсько-консультативними комісіями закладів охорони здоров`я затверджуються Кабінетом Міністрів України (частина 12 статті 7 Закону № 2961-IV).

Положення про медико-соціальну експертизу (далі - Положення про МСЕ) та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності (далі - Порядок) затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317.

Відповідно до п.4 Положення № 1317 Медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.

Центр (бюро) очолює головний лікар, який призначається Міністром охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, керівником управління охорони здоров`я обласної (міської) держадміністрації.

Комісії перебувають у віданні МОЗ і утворюються за таким територіальним принципом: Кримська республіканська; обласні; центральні міські у мм. Києві та Севастополі (далі - центральні міські); міські, міжрайонні, районні.

За приписами п. 5 Положення № 1317 Комісії у своїй роботі керуються Конституцією і законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами відповідних державних замовників, інших центральних органів виконавчої влади, що регулюють відносини державних замовників, інших центральних органів виконавчої влади, що регулюють відносини у зазначеній сфері, та цим Положенням, іншими нормативно-правовими актами з питань медико-соціальної експертизи.

За пунктом 12 Положення № 1317, Кримська республіканська, обласні, центральні міські комісії, зокрема: повторно оглядають осіб, що звертаються для встановлення інвалідності і оскаржили рішення районних, міжрайонних, міських комісій, перевіряють якість розроблення індивідуальних програм реабілітації, здійснюють контроль за повнотою і якістю їх виконання; проводять у складних випадках огляд осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленнями районних, міжрайонних, міських комісій; вносять відповідно до компетенції до Централізованого банку даних з проблем інвалідності інформацію про громадян, які пройшли медико-соціальну експертизу; узагальнюють, аналізують та подають до Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ, обласних (міських) центрів медико-соціальної експертизи, а також управлінь охорони здоров`я обласних (міських) державних адміністрацій інформацію про випадки необґрунтованого прийняття рішень міськими, міжрайонними, районними комісіями та направлення хворих лікарсько-консультативними комісіями на огляд до комісій для встановлення інвалідності.

За п. 13 Положення, Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ, зокрема: здійснює організаційно-методичне керівництво обласними, Київським та Севастопольським міськими центрами (бюро) медико-соціальної експертизи; проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих обласними, Київською та Севастопольською центральними міськими комісіями, і в разі необхідності скасовує їх; узагальнює та аналізує випадки необґрунтованого прийняття рішень міськими, міжрайонними, районними комісіями та направлення хворих лікарсько-консультативними комісіями на огляд до комісій для встановлення інвалідності, веде у розрізі лікарів облік відповідних випадків та щороку подає МОЗ пропозиції щодо покращення ситуації у цій сфері; повторно оглядає осіб, які оскаржили рішення обласних, Київської та Севастопольської центральних міських комісій, перевіряє якість розроблених ними індивідуальних програм реабілітації, здійснює контроль за повнотою і якістю виконання програми; проводить у складних випадках огляд хворих та осіб з інвалідністю за направленнями обласних, Київського та Севастопольського міських центрів (бюро) медико-соціальної експертизи; направляє в особливо складних випадках осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, для проведення медико-соціального експертного обстеження до клініки Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності (м. Дніпропетровськ) та Науково-дослідного інституту реабілітації інвалідів (м. Вінниця).

Згідно із п. 17 Положення, медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб особи з інвалідністю, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

За п. 19 Положення, Комісія проводить засідання у повному складі і колегіально приймає рішення. Відомості щодо результатів експертного огляду і прийнятих рішень вносяться до акта огляду та протоколу засідання комісії, що підписуються головою комісії та її членами і засвідчуються печаткою.

Пунктом 20 Положення передбачено, що комісія під час встановлення інвалідності керується Інструкцією про встановлення груп інвалідності, затвердженою МОЗ за погодженням з Мінсоцполітики та Радою Федерації незалежних профспілок України.

Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затверджене цією ж постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року № 1317.

Відповідно до п. 3 Положення, Медико-соціальна експертиза проводиться з метою встановлення інвалідності хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи.

За п. 8 Положення, датою встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності потерпілому від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання у відсотках вважається день надходження до комісії документів, зазначених у пункті 3 цього Положення.

Інвалідність та ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) такого потерпілого встановлюються до першого числа місяця, що настає за місяцем, на який призначено повторний огляд.

За п. 19-3 Положення, Причинний зв`язок інвалідності з пораненнями чи іншими ушкодженнями здоров`я, одержаними особами, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранень чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях до 1 грудня 2014 р., а з 1 грудня 2014 р. до 24 лютого 2022 р. - на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, та в населених пунктах, розташованих на лінії зіткнення, під час проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, з 24 лютого 2022 р. - на території проведення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, встановлюється на підставі рішення міжвідомчої комісії з питань встановлення факту отримання особами поранень чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, проведення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Відповідно до п. 19-5 Положення, Причинний зв`язок інвалідності з пораненням чи іншим ушкодженням здоров`я, одержаними від вибухонебезпечних предметів, встановлюється на підставі витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Пунктом 26 вказаного Положення передбачено, що особі, що визнана особою з інвалідністю, залежно від ступеня розладу функцій органів і систем організму та обмеження її життєдіяльності встановлюється I, II чи III група інвалідності. I група інвалідності поділяється на підгрупи А і Б залежно від ступеня втрати здоров`я особи з інвалідністю та обсягу потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі або нагляді.

Причинами інвалідності є:

загальне захворювання;

інвалідність з дитинства;

нещасний випадок на виробництві (трудове каліцтво чи інше ушкодження здоров`я);

професійне захворювання;

поранення, контузії, каліцтва, захворювання, зокрема:

- одержані під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язані з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, що визнані такими згідно із законодавством, в районі воєнних дій на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю у бойових діях у мирний час;

- одержані під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди;

- одержані в районах бойових дій у період Другої світової війни та від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння у повоєнний період; від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях до 1 грудня 2014 р., а з 1 грудня 2014 р. до 24 лютого 2022 р. - на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, та в населених пунктах, розташованих на лінії зіткнення, під час проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, з 24 лютого 2022 р. - на території проведення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України; під час виконання робіт, пов`язаних з розмінуванням боєприпасів, незалежно від часу їх виконання.

За наслідком системного аналізу вказаних правових норм колегія суддів зазначає, що функції щодо встановлення причинного зв`язку покладаються саме на МСЕК , з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я, які в своїй діяльності керуються Конституцією, законами України та іншими нормативно-правовими актами з питань медико-соціальної експертизи.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта. Таке право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним або адміністративним розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади. Отже, визначення причинного зв`язку є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства. Суд не може підміняти компетенцію іншого органу та приймати рішення про наявність причинного зв`язку. Суд лише перевіряє правомірність дій та рішень відповідача, їх відповідність законам України та підзаконним нормативно-правовим актам.

Отже, суди позбавлені можливості оцінювати обґрунтованість медичних висновків при прийнятті певного рішення, оскільки не є спеціалізованими установами в медичній сфері, суди вправі перевірити законність висновку МСЕК лише в межах дотримання процедури його прийняття, а оцінка підставності висновку МСЕК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального та процесуального права.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 17.03.2020 справа №240/7133/19, від 08 серпня 2019 року справа №820/11362/15.

При цьому, аналіз наведених вище нормативно-правових актів дає підстави для висновків, що рішення МСЕК приймається після повного медичного обстеження особи і проведення досліджень лікувально-профілактичним закладом охорони здоров`я, на підставі медичних документів та за результатами об`єктивного обстеження особи членами комісії.

Колегія суддів враховує, що припасами Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності встановлено документи на підставі дослідження яких Комісія встановлює причинний зв`язок інвалідності з пораненням чи іншим ушкодженням здоров`я, одержаними від вибухонебезпечних предметів.

Так, для певної категорії випадків підставою для встановлення причинного зв`язку є відповідно до п. 19-3 Положення є рішення міжвідомчої комісії з питань встановлення факту отримання особами поранень чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних від вибухових речовин, а відповідно до п. 19-5 Положення витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Колегія суддів звертає увагу на те, що матеріали справи містять витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, але не містять рішення міжвідомчої комісії.

При цьому, п. 19-3 Положення застосовується у разі якщо випадок стався з 24 лютого 2022 р. - на території проведення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Матеріали справи свідчать, що відповідний випадок який спричинив ушкодження здоров`я позивачу стався з 24 лютого 2022 р. - на території проведення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Отже, до позивача при вирішенні питання встановлення причинного зв`язку, підлягає застосуванню саме положення п. 19-3 Положення № 1317.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 р. № 306 затверджено Порядок встановлення зв`язку інвалідності з пораненнями чи іншими ушкодженнями здоров`я (далі Порядок № 306), який визначає процедуру встановлення зв`язку інвалідності з пораненнями чи іншими ушкодженнями здоров`я, одержаними особами від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння (далі - ушкодження здоров`я від боєприпасів) на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях до 1 грудня 2014 р., а з 1 грудня 2014 р. до 24 лютого 2022 р. - на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, та в населених пунктах, розташованих на лінії зіткнення, під час проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, з 24 лютого 2022 р. - на території проведення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (далі - територія проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, проведення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України).

Відповідно до п. 3 Порядку №306, Рішення про встановлення факту одержання особою ушкодження здоров`я від боєприпасів (далі - постраждала особа) на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, проведення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України ухвалюється міжвідомчою комісією з питань встановлення факту отримання особами поранень чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, проведення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (далі - міжвідомча комісія), яку утворює Мінветеранів.

Згідно з п.4 Порядку №306, для встановлення факту одержання ушкоджень здоров`я від боєприпасів на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, проведення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України постраждала особа (її законний представник або представник за дорученням, оформленим в установленому законом порядку) надсилає Мінветеранів письмову заяву.

За п. 9 Порядку №306, для встановлення причинного зв`язку інвалідності з ушкодженням здоров`я від боєприпасів, одержаним постраждалою особою на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, проведення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, така особа (її законний представник або представник за дорученням, оформленим в установленому законом порядку) подає медико-соціальній експертній комісії (лікарсько-консультативній комісії для осіб віком до 18 років), яка проводила медико-соціальну експертизу щодо такої особи раніше, рішення міжвідомчої комісії про встановлення факту одержання постраждалою особою ушкоджень здоров`я від боєприпасів на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, проведення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Отже, встановлення причинного зв`язку інвалідності з ушкодженням здоров`я у випадку передбаченим п. 19-3 Положення № 1317 передує звернення особи до міжвідомчої комісії та ухвалення такою комісією рішення за результатами розгляду цього звернення.

Як зазначалось, матеріали справи не містять рішення міжвідомчої комісії, передбаченого цим Положенням.

Таким чином, як вірно зазначено судом першої інстанції, позивач не позбавлена можливості звернутись до відповідної міжвідомчої комісії для оформлення медичних документів для подальшого розгляду та прийняття на їх підставі відповідного рішення МСЕК щодо зміни причини інвалідності.

При цьому, досліджуючи обґрунтованість рішення відповідача суд також враховує наступне.

Матеріали справи свідчать, що причиною відмови зміни причини інвалідності є твердження відповідача, що травма, яка призвела до втрати здоров`я позивачки, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 22.03.2021 №270 класифікується як нещасний випадок не виробничого характеру і не підпадає під п.19-5 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого Постановою КМУ від 03.12.2009 №1317.

Так, з метою реалізації державної політики в сфері безпечної життєдіяльності населення та поліпшення організації роботи з профілактики травматизму невиробничого характеру Постановою Кабінету Міністрів України від 22 березня 2001 р. № 270 затверджено Порядок розслідування та обліку нещасних випадків невиробничого характеру, який визначає механізм розслідування та ведення обліку нещасних випадків невиробничого характеру, які сталися з громадянами України, іноземцями та особами без громадянства на території України (п.1) ( далі Порядок № 270).

За п. 2 цього Порядку № 270, під нещасними випадками невиробничого характеру слід розуміти не пов`язані з виконанням трудових обов`язків травми, у тому числі отримані внаслідок заподіяних тілесних ушкоджень іншою особою, отруєння, самогубства, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою, травми, отримані внаслідок стихійного лиха, контакту з тваринами тощо (далі - нещасні випадки), які призвели до ушкодження здоров`я або смерті потерпілих.

Пункт 3 Порядку № 270 визначає підстави для проведення розслідування нещасних випадків згідно з цим Порядком.

За п.12 Порядку № 270, розслідування нещасного випадку проводиться протягом 10 календарних днів після утворення комісії. У разі потреби цей термін може бути продовжений керівником органу (організації), який призначив розслідування.

За результатами розслідування нещасного випадку або технічного розслідування причин виникнення аварії, пов`язаної з використанням газу в побуті, складається акт за формою НТ (невиробничий травматизм) згідно з додатком 3, який затверджується керівником органу (організації), що проводив розслідування.

За п.15 Порядку № 270, облік нещасних випадків та аналіз причин їх виникнення проводять районні держадміністрації (виконавчі органи міських, районних у містах рад) на підставі звітів про нещасні випадки за встановленою формою (додаток 8), які щомісяця до 10 числа наступного періоду надсилаються лікувально-профілактичними закладами

Системний аналіз вказаного Порядку дає підстави дійти до висновку, що вказаний порядок застосовується для проведення розслідування нещасних випадків за результатами якого складається акт.

При цьому, матеріали справи не містять акту або іншого документу який підтверджує, що подія яка сталась з позивачем є нещасним випадком. Також, відповідач у розумінні Порядку № 270 не є органом який проводить відповідне розслідування.

Посилання відповідача як відмову на положення підпункту 9 пункту 3 Порядку № 270 колегія суддів вважає помилковими, оскільки вказаний пункт визначає підстави для проведення розслідування , а не характеризує або безумовно підтверджує, що випадок який стався з позивачем є нещасним випадком.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що відповідач при прийнятті рішення за результатами розгляду заяви позивача про перегляд справи та змінити причини інвалідності з Загальне захворювання на Ушкодження здоров`я, одержане від вибухонебезпечних предметів, діяв не на підстави положень законодавства.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

При цьому спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Засіб захисту, що вимагається законодаством повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 05.04.2005 (заява № 38722/02)).

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Дана правова позиція узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові у справі № 21-1465а15 від 16 вересня 2015 року.

За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню, а саме:

- визнати протиправних дії Комунальної організації Обласного центру медико-соціальної експертизи (спеціалізована медико-соціальна експертна комісія №1) в частині розгляду заяви позивача про перегляд та зміну причини інвалідності з Загальне захворювання на Ушкодження здоров`я, одержане від вибухонебезпечних предметів..

- зобов`язати Комунальну організацію Обласний центр медико-соціальної експертизи (спеціалізована медико-соціальна експертна комісія №1) повторно розглянути заяву позивача про перегляд та зміну причини інвалідності у акті огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ № 783738 від 21.06.2023 з Загальне захворювання на Ушкодження здоров`я, одержане від вибухонебезпечних предметів, з урахуванням висновків суду.

Отже, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог, не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, тому його постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене та перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає такі суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального права, що призвело до частково неправильного вирішення справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову, з вищевикладених мотивів, а апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню

Керуючись ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 листопада 2024 року у справі № 200/6560/24 задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 листопада 2024 року у справі № 200/6560/24 - скасувати.

Прийняти нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправних дії Комунальної організації Обласного центру медико-соціальної експертизи (спеціалізована медико-соціальна експертна комісія №1) в частині розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд та зміни причини інвалідності з Загальне захворювання на Ушкодження здоров`я, одержане від вибухонебезпечних предметів..

Зобов`язати Комунальну організацію Обласний центр медико-соціальної експертизи (спеціалізована медико-соціальна експертна комісія №1) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перегляд та зміну причини інвалідності у акті огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ № 783738 від 21.06.2023 з Загальне захворювання на Ушкодження здоров`я, одержане від вибухонебезпечних предметів з урахуванням висновків суду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 14 травня 2025 року.

Суддя-доповідач : Е.Г. Казначеєв

Судді: І.Д. Компанієць

А.А. Блохін