Справа № 380/3090/25
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/3090/25
12 травня 2025 року м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника позивачки від 29 квітня 2025 року про ухвалення додаткового рішення у справі № 380/3090/25 за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови,-
ОСОБА_1 (позивачка/ ОСОБА_1 ) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (відповідач/Відділ), в якому просила:
- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Яремка Маркіяна Вікторовича про накладення штрафу від 28 січня 2025 року у ВП № 76683163 (далі також спірна/оскаржувана постанова).
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2025 року позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Котлярська, 6, м. Львів, 79007) про визнання протиправною та скасування постанови задоволено повністю.

Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Яремка Маркіяна Вікторовича від 28 січня 2025 року № 76683163 про накладення штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 1700,00 грн за невиконання рішення суду.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 1211,20 грн сплаченого судового збору.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то у рішенні суд відзначив, що такі будуть вирішені судом із урахуванням та в порядку, передбаченому частиною сьомою статті 139, статтею 252 КАС України, після надання позивачкою доказів їх фактичного понесення.

29 квітня 2025 року представник позивачки через систему «Електронний суд» подав заяву від 29 квітня 2025 року про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, понесених позивачкою у зв`язку із розглядом справи. У вказаній заяві представник позивачки зазначає, що понесені позивачкою витрати на правничу допомогу в цій справі становлять 27500,00 грн, що підтверджується належними та допустимими доказами. Заявлений до відшкодування розмір витрат на правничу допомогу є співмірним із виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, значенням справи для ОСОБА_1 , в тому числі впливом вирішення справи на її репутацію як законослухняного громадянина, зокрема те, що: позовна заява складається з 20 сторінок, написаних 12 шрифтом Times New Roman, з одиничним міжрядковим інтервалом; до позовної заяви додано 34 аркуші додатків; в обґрунтування позову з урахуванням відзиву подано відповідь на відзив, яка складається з 14 сторінок, написаних 12 шрифтом Times New Roman, з одиничним міжрядковим інтервалом; відповідач внаслідок неправомірних дій державного виконавця по винесенню скасованої постанови надіслав подання про притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності за статтею 382 КК України, що має значний вплив на репутацію ОСОБА_1 .

Просить суд ухвалити додаткове рішення у справі № 380/3090/25 про стягнення з Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 27500,00 грн.

Вирішуючи заяву представника позивачки від 29 квітня 2025 року про ухвалення додаткового рішення у цій справі, суд зазначає таке.

Особливості ухвалення додаткового рішення врегульовано статтею 252 КАС України.

Так, частиною першою цієї статті передбачено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, однією з підстав для ухвалення додаткового рішення є не вирішення судом питання про судові витрати.

Види судових витрат, підстави та порядок їх розподілу врегульовано приписами глави 8 розділу 1 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої, другої статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Правове регулювання витрат на професійну правничу допомогу містить стаття 134 КАС України.

Так, частиною першою цієї статті визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частин другої - п`ятої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

На підтвердження факту понесення позивачкою витрат на правничу допомогу у цій справі представник позивачки надав суду такі докази:

1. Ордер на надання правничої допомоги серії ВС № 1340864 від 07 лютого 2025 року.

2. Договір про надання правничої (правової) допомоги № ПА/23/01/2025 від 23 січня 2025 року, укладений між Адвокатським об`єднанням «Фартушок і Партнери» (Об`єднання) та ОСОБА_1 (Клієнт) (далі Договір).

Пунктом 4.1 Договору встановлено, що за послуги, що надаються Об`єднанням згідно з цим Договором, Клієнт сплачує Об`єднанню гонорар, розмір якого є ціною Договору. Розмір та/або порядок обчислення гонорару, підстави для їх зміни визначаються в Додатку № 1 до Договору, який є невід`ємною частиною Договору.

3. Додаток № 1 до Договору про надання правничої (правової) допомоги № ПА/23/01/2025, пунктом 3.2 якого передбачено, що за погодженням Сторін гонорар згідно з Договором про надання правничої (правової) допомоги № ПА23/01/2025 від 23 січня 2025 року встановлений у вигляді погодинної оплати, тобто послуги оплачуються з розрахунку 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень за повну чи неповну годину витраченого часу Об`єднання (адвоката).

4. Акт № 28-1/04/25 прийому-передачі наданих послуг від 28 квітня 2025 року, за змістом якого Об`єднання надало клієнту ОСОБА_1 такі послуги:

- аналіз релевантних позицій Верховного Суду щодо юрисдикції справи при оскарженні постанови державного виконавця та підстав для притягнення до відповідальності за невиконання рішення суду (3 год.);

- аналіз та вивчення наявних документів (1 год.);

- написання та подання до Львівського окружного адміністративного суду позовної заяви про оскарження постанови державного виконавця про накладення штрафу від 28 січня 2025 року у ВП № 76683163 (7 год.).

Загальна вартість наданих Об`єднанням послуг Клієнту становить 27500,00 грн.

Суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази сплати позивачем Об`єднанню вартості послуг за надану правничу допомогу у розмірі 27500,00 грн.

Щодо цього суд ураховує, що норма статті 134 КАС України передбачає можливість здійснювати розподіл судових витрат на правничу допомогу адвоката, які підлягають сплаті, тобто ще не сплачені стороною.

Правова позиція з цього питання викладена, зокрема у постанові Верховного Суду від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20, у якій Суд заначив про те, що «КАС України у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

На переконання колегії суддів, зазначені норми (ст.ст. 134, 139) були введені в КАС України з 15.12.2017, у тому числі, з метою унормування відносин між суб`єктами, які потребують юридичного супроводу, та адвокатами. Так, за існуючого правового регулювання у сторін з`явилась можливість відшкодувати понесені на правову допомогу витрати (у разі доведення власної правоти у спорі із суб`єктом владних повноважень). При цьому, норми зазначених статей спрямовані саме на захист прав та інтересів позивачів-суб`єктів господарювання, а не адвокатів. Встановлена на законодавчому рівні можливість позивачів отримати відшкодування понесених витрат на правничу допомогу сприяє нормальному розвитку галузі, дозволяє учасникам судових процесів залучати для захисту свої прав кваліфікованих адвокатів, даючи при цьому таким особам законне право сподіватись на повне або часткове відшкодування понесених витрат у разі доведення власної правової позиції».

Суд відзначає, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, необхідно враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Приписами Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року («East/West Alliance Limited v. Ukraine», заява № 19336/04, §268)).

У контексті викладеного суд зауважує, що предмет спору у цій справі не є складним, містить лише епізод взаємопов`язаних спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними.

Сума штрафу, накладеного на позивачку оскаржуваною постановою, становить 1700,00 грн, що фактично свідчить про невисоку ціну позову.

Щодо таких послуг як аналіз релевантних позицій Верховного Суду щодо юрисдикції справи при оскарженні постанови державного виконавця та підстав для притягнення до відповідальності за невиконання рішення суду (3 год.), аналіз та вивчення наявних документів (1 год.), то такі, на переконання суду, фактично охоплюються однією послугою - написання та подання до Львівського окружного адміністративного суду позовної заяви та не потребують затрати 4 год. на їх надання.

Окрім цього, Єдиний державний реєстр судових рішень містить значну кількість судових рішень, зокрема й Верховного Суду, щодо справ у подібних правовідносинах, що не потребує значного часу на опрацювання нормативно-правових актів, пошуку в Єдиному державному реєстрі судових рішень та вивчення практики в аналогічній категорії справ.

Щодо покликань представника позивачки на вплив цієї справи на репутацію позивачки, то в матеріалах справи відсутні будь-які докази погіршення репутації позивачки у зв`язку із оскарженням спірної постанови. Один лише факт звернення державного виконавця до органів поліції про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до статті 382 Кримінального кодексу України не свідчить про погіршення репутації позивачки за відсутності інших доказів, які б реально вказували на це.

Тож, ураховуючи незначну складність категорії справи, виходячи з усталеної правової позиції у таких справах, суд уважає, що витрати на професійну правничу не відповідають критерію реальності адвокатських витрат.

Суд також зазначає, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи № 200/14113/18-а ухвалив постанову від 26 червня 2019 року, в якій сформував правову позицію, згідно з якою, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору.

Указаний висновок Верховного Суду відповідно до приписів частини п`ятої статті 242 КАС України та частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд враховує під час вирішення такого питання.

З огляду на вищенаведене суд дійшов висновку, що сума судових витрат на правничу допомогу, яку представник позивачки просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, підлягає зменшенню у зв`язку з відсутністю ознак співмірності, визначених частиною п`ятою статті 134 КАС України.

Отже, заявлені позивачкою до відшкодування 27500,00 грн витрат на правничу допомогу є необґрунтованими, не відповідають реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а їх стягнення з відповідача становить надмірний тягар для останнього, що суперечить принципу розподілу таких витрат. Заявлений розмір витрат не є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), із реальним часом витраченим адвокатом, та із обсягом наданих адвокатом послуг (виконаних робіт).

За цих обставин з урахуванням принципу співмірності та розумності судових витрат, конкретних обставин справи та змісту виконаних робіт (наданих послуг), суд уважає за необхідне зменшити розмір судових витрат на професійну правничу допомогу та покласти на відповідача понесені позивачкою судові витрати на оплату правничої допомоги адвоката в суді першої інстанції в сумі лише 3500,00 грн.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 139, 143, 252, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивачки від 29 квітня 2025 року про ухвалення додаткового рішення у справі № 380/3090/25 за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 3500,00 грн витрат на правничу допомогу.

У стягненні решти витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повне додаткове рішення складено 12 травня 2025 року.

Суддя Клименко О.М.