Справа № 990/323/24
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2025-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

13 травня 2025 року

м. Київ

справа №990/323/24

адміністративне провадження № П/990/323/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Стрелець Т.Г.,

суддів: Шарапи В.М., Стеценка С.Г., Тацій Л.В., Бевзенка В.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним і скасування рішення, поновлення на посаді судді, -

Встановив

Короткий зміст позовних вимог

1. 04 жовтня 2024 року до Верховного Суду, як суду першої інстанції, надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) до Вищої ради правосуддя (далі - ВРП, відповідач), у якій він просить:

- визнати протиправним і скасувати рішення Вищої ради правосуддя від 12 вересня 2024 року № 2673/0/15-24 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Полтавського апеляційного суду на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України»;

- поновити ОСОБА_1 на посаді судді Полтавського апеляційного суду;

- рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді судді Полтавського апеляційного суду звернути до негайного виконання.

2. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив про протиправність оскаржуваного рішення ВРП, яким його звільнено з посади судді на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.

Вважає, що рішення ВРП від 12 вересня 2024 року ґрунтується на незаконному та необґрунтованому рішенні ВРП від 27 червня 2024 року № 1995/0/15-24 «Про зміну рішення Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 31 січня 2024 року № 283/3дп/15-24 про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді Полтавського апеляційного суду ОСОБА_1 », яким застосовано до нього дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення судді з посади.

Наполягає, що під час прийняття оскаржуваного рішення ВРП допущено істотне порушення процедури звільнення його з посади судді.

Так, ВРП не прийняла до уваги клопотання про зупинення розгляду матеріалів про його звільнення у зв`язку із неможливістю ОСОБА_1 бути присутнім на засіданні 12 вересня 2024 року, оскільки з 05 вересня 2024 року до 19 вересня 2024 року він перебував на стаціонарному лікуванні. При цьому позивач наголошував на бажанні прийняти участь у засіданні ВРП.

На думку позивача, такими діями ВРП було порушено вимоги статтей 8, 43 Конституції України, статті 40 Кодексу законів про працю України та прийнято рішення про звільнення в період його тимчасової непрацездатності.

Позивач зазначає, що 14 серпня 2024 року електронною поштою та в паперовому вигляді до ВРП було направлено клопотання про зупинення розгляду матеріалів щодо звільнення ОСОБА_1 з посади судді Полтавського апеляційного суду до набрання законної сили рішенням у справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення Вищої ради правосуддя від 27 червня 2024 року № 1995/0/15-24. Вказане клопотання зареєстровано ВРП 15 серпня 2024 року за вхідним № 2989/0/6-24. Дане клопотання розглянуте не було, чим порушено право позивача на неупереджений та об`єктивний розгляд питання про його звільнення.

3. За результатом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 жовтня 2024 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів у складі: головуючого судді Стрелець Т.Г., суддів: Шарапи В.М., Стеценка С.Г., Тацій Л.В., Бевзенка В.М.

4. Ухвалою Верховного Суду від 09 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та призначено його до розгляду, в порядку спрощеного позовного провадження колегією суддів у складі п`яти суддів, в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 25 листопада 2024 року о 14 год. 30 хв.

Витребувано у Вищої ради правосуддя належним чином засвідчені копії рішення Вищої ради правосуддя від 12 вересня 2024 року № 2673/0/15-24 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Полтавського апеляційного суду на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України» та документів на підставі, яких воно було прийняте.

5. 18 жовтня 2024 року до Верховного Суду від ВРП надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відзив обґрунтований тим, що відповідно до частини другої статті 57 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII (далі - Закон № 1798-VIII) рішення ВРП про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав:1) склад Вищої ради правосуддя, який ухвалив відповідне рішення, не мав повноважень його ухвалювати; 2) рішення не підписано будь-ким із складу членів Вищої ради правосуддя, які брали участь у його ухваленні; 3) рішення не містить посилань на визначені законом підстави звільнення судді та мотиви, з яких Вища рада правосуддя дійшла відповідних висновків.

Водночас, позовна заява не містить наведених у частині другій статті 57 Закону № 1798-VIII підстав для скасування рішення ВРП від 12 вересня 2024 року.

ВРП наполягає, що при прийнятті рішення від 12 вересня 2024 року № 2673/0/15-24 діяла в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом № 1798-VIII. Оскаржуване рішення містить відповідні підстави для звільнення судді - пункт 3 частини шостої статті 126 Конституції України та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків - рішення ВРП від 27 червня 2024 року № 1995/0/15-24. Прийняте повноважним складом ВРП та підписано всіма членами ВРП, які брали участь у його ухвалені.

Тому посилання позивача є безпідставними.

Крім того зазначено, що у разі ж скасування судом рішення ВРП про звільнення особи з посади судді остання продовжує перебувати у статусі судді, відновлення цього статусу та поновлення на посаді не потребує спеціальних рішень інших органів.

На виконання вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі ВРП надані матеріали звільнення з посади судді Полтавського апеляційного суду ОСОБА_1 .

6. 25 жовтня 2025 року до Верховного Суду надійшло клопотання представника ВРП про зупинення провадження у справі № 990/323/24 до розгляду Великою Палатою Верховного Суду адміністративної справи № 990SCGC/16/24 (провадження № 11-168сап24), в межах якої оскаржується рішення ВРП від 27 червня 2024 року № 1995/0/15-24 про зміну рішення Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 31 січня 2024 року № 283/3дп/15-24 про притягнення до дисцмплінарної відповідальності судді Полтавського апеляційного суду ОСОБА_1 та застосування до нього дисциплінарного стягнення у виді подання про звільнення судді з посади.

7. Ухвало Верховного Суду від 11 листопада 2024 року задоволено заяву представника ВРП про участь у всіх судових засіданнях у справі № 990/323/24 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

8. Ухвалою Верховного Суду від 25 листопада 2024 року задоволено клопотання ВРП про зупинення провадження у справі № 990/323/24 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 990SCGC/16/24 (провадження № 11-168сап24) за скаргою ОСОБА_1 на рішення Вищої ради правосуддя від 27 червня 2024 року № 1995/0/15-24 «Про зміну рішення Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 31 січня 2024 року № 283/3дп/15-24 про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді Полтавського апеляційного суду ОСОБА_1.».

Відмовлено у клопотанні представника позивача Семенка Бориса Миколайовича про оголошення перерви в судовому засіданні.

9. 23 січня 2025 року через підсистему «Електронний суд» до Верховного Суду надійшло клопотання представника відповідача про поновлення провадження у справі № 990/323/24, оскільки 12 грудня 2024 року Велика Палата Верховного Суду прийняла постанову у справі № 990SCGC/16/24 (провадження № 11-168сап24). Скаргу ОСОБА_1 на рішення ВРП від 27 червня 2024 року № 1995/0/15-24 залишено без задоволення, рішення ВРП від 27 червня 2024 року № 1995/0/15-24 залишено без змін.

Крім того, представник ВРП просив здійснювати розгляд справи без участі представника ВРП на підставі наявних у суду матеріалів.

10. Ухвалою Верховного Суду від 27 січня 2025 року задоволено клопотання ВРП та поновлено провадження у справі № 990/323/24. Судове засідання призначено на 24 березня 2025 року о 14 годині 00 хвилин.

11. Чергове судове засідання було призначене на 10 квітня 2025 року о 15 годині 00 хвилин.

08 квітня 2025 року до Верховного Суду надійшло клопотання позивача про відкладення розгляду справи у зв`язку з його перебуванням на лікуванні.

Протокольною ухвалою суду від 10 квітня 2025 року зазначене клопотання ОСОБА_1 було задоволене, а судове засідання відкладене до 12 травня 2025 року о 14 годині 30 хвилин.

09 травня 2025 року до Суду надійшло клопотання позивача про відкладення розгляду справи призначеного на 12 травня 2025 року у зв`язку його перебуванням на лікарняному.

В судове засідання 12 травня 2025 року сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи не з`явились.

Вирішуючи вказане клопотання позивача колегія суддів КАС ВС зазначає, що відповідно до норм пункту 2 частини третьої статті 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки.

Враховуючи ту обставину, що позивач належним чином був повідомлений про дати, місце та час проведення судових засідань призначених на 10 квітня 2025 року та 12 травня 2025 року, в разі його неприбуття в друге судове засідання, суд має право розглядати справу за його відсутності.

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

12. З огляду на вказані приписи КАС України, відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні та обставини неявки сторін у судове засідання, які були належним чином повідомлені про його проведення, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про перехід до розгляду справи у письмовому провадженні.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

13. Дослідивши наявні у справі докази, Верховний Суд встановив наступні фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи.

Постановою ВРУ від 5 жовтня 2006 року № 210-V ОСОБА_1 обраний на посаду судді апеляційного суду Полтавської області безстроково, Указом Президента України від 28 вересня 2018 року № 297/2018 переведений на роботу на посаді судді Полтавського апеляційного суду.

21 листопада 2023 року до ВРП (вх. № 456/0/13-23) надійшла скарга Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ) за підписом директора ОСОБА_2 на дії судді Полтавського апеляційного суду ОСОБА_1 з підстав допущення ним поведінки, що порочить звання судді або підриває авторитет правосуддя.

Згідно із змістом скарги, Перший підрозділ детективів Головного підрозділу детективів НАБУ здійснював досудове розслідування у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000196 від 28 липня 2022 року за підозрою Костенка В.О. у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 27, частиною другою статті 15, частиною третьою статті 369 Кримінального кодексу України (далі - КК України), ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 27, частиною другою статті 15, частиною третьою статті 369, частиною п`ятою статті 27, частиною другою статті 15, частиною третьою статті 369 КК України, Бутиріна О.М. у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 27, частиною другою статті 15, частиною третьою статті 369, частиною п`ятою статті 27, частиною другою статті 15, частиною третьою статті 369 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що адвокат Бутирін О. М. отримав неправомірну вигоду від ОСОБА_6 , повідомивши йому, що грошові кошти призначаються судді / голові Полтавського апеляційного суду ОСОБА_1 за скасування рішення суду першої інстанції про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності в судовій справі № 552/2083/22.

Скаржник зазначив, що у провадженні судді ОСОБА_1. перебувала справа № 552/2083/22 про адміністративне правопорушення за апеляційними скаргами ОСОБА_6 та його захисника - адвоката Бутиріна О.М. на постанову судді Київського районного суду міста Полтави від 08 вересня 2022 року, якою ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

За результатами апеляційного розгляду цієї справи суддя ОСОБА_1 постановою від 15 листопада 2022 року задовольнив апеляційні скарги ОСОБА_6 та його захисника - адвоката Бутиріна О.М., скасував постанову суду першої інстанції, провадження у справі стосовно ОСОБА_6 закрив у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

НАБУ зазначило, що під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000196 було отримало дані про позапроцесуальне спілкування судді ОСОБА_1 з адвокатом Костенком В.О. щодо обставин судової справи № 552/2083/22.

Також, під час здійснення досудового розслідування встановлено, що 16 листопада 2022 року у службовому кабінеті судді ОСОБА_1 відбулася розмова між ним, суддею Полтавського апеляційного суду ОСОБА_9. та суддею Ленінського районного суду міста Полтави ОСОБА_7 , під час якої вказані особи обговорювали можливість втручання у процес здійснення правосуддя суддею Рубіжанського міського суду Луганської області (відряджена до Ленінського районного суду міста Полтави) ОСОБА_8 , у провадженні якої перебували матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності сина судді ОСОБА_9 - ОСОБА_10 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, з метою вплинути на ухвалення нею рішення щодо непритягнення ОСОБА_10 до адміністративної відповідальності.

Ухвалою Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 20 грудня 2023 року № 1352/3дп/15-23 відкрито дисциплінарну справу щодо судді Полтавського апеляційного суду ОСОБА_1 з підстав можливої наявності в його діях ознак дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 3, 6 частини першої статті 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VІІІ) (допущення суддею поведінки, що порочить звання судді або підриває авторитет правосуддя, зокрема в питаннях моралі, чесності, непідкупності, відповідності способу життя судді його статусу, дотримання інших норм суддівської етики та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду, прояв неповаги до інших суддів, адвокатів, експертів, свідків чи інших учасників судового процесу; неповідомлення суддею ВРП та Генерального прокурора про випадок втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя, у тому числі про звернення до нього учасників судового процесу чи інших осіб, включаючи осіб, уповноважених на виконання функцій держави, з приводу конкретних справ, що перебувають у провадженні судді, якщо таке звернення здійснено в інший ніж передбачено процесуальним законодавством спосіб, упродовж п`яти днів після того, як йому стало відомо про такий випадок).

Рішенням Третьої дисциплінарної палати ВРП від 31 січня 2024 року № 283/Здп/15-24 суддю Полтавського апеляційного суду ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано до нього дисциплінарне стягнення у виді суворої догани - з позбавленням права на отримання доплат до посадового окладу судді протягом трьох місяців.

Підставою притягнення судді ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності стали висновки Третьої Дисциплінарної палати ВРП про вчинення суддею дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом третім частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ, а саме допущення суддею поведінки, що порочить звання судді, підриває авторитет правосуддя, зокрема в питаннях дотримання норм суддівської етики та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду. Водночас Третя Дисциплінарна палата ВРП вирішила, що в діях судді Полтавського апеляційного суду ОСОБА_1 відсутній склад дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 6 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ.

Зазначене рішення суддя ОСОБА_1 (вх. № К-996/0/7-24) та НАБУ (вх. № 140/0/13-24) оскаржили до ВРП в порядку і строки, визначені статтею 51 Закону № 1798-VIII.

За результатами розгляду зазначених скарг ВРП рішенням від 27 червня 2024 року № 1995/0/15-24 змінила рішення Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 31 січня 2024 року № 283/3дп/15-24 про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді Полтавського апеляційного суду ОСОБА_1 та застосовувала до нього дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення судді з посади.

27 червня 2024 року до ВРП надійшло подання Третьої Дисциплінарної палати ВРП про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Полтавського апеляційного суду на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України (вх. № 9009/0/8-24).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між членами ВРП від 27 червня 2024 року доповідачем у цій справі визначено членкиню ВРП ОСОБА_11

5 серпня 2024 року членкиня ВРП ОСОБА_11 підготувала висновок «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Полтавського апеляційного суду на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України» яким запропонувала ВРП ухвалити рішення про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Полтавського апеляційного суду на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.

Рішенням від 12 вересня 2024 № 2673/0/15-24 ВРП вирішила звільнити ОСОБА_1 з посади судді Полтавського апеляційного суду на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.

Відповідно до копії витягу з протоколу № 79 засідання ВРП від 12 вересня 2024 року за пропозицію члена ВРП ОСОБА_11 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Полтавського апеляційного суду на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України проголосували 11 членів ВРП, проти - 0. На засіданні були присутні 12 членів ВРП.

Вважаючи рішення ВРП від 12 вересня 2024 року № 2673/0/15-24 протиправним та таким, що підлягає скасуванню як таке, що ґрунтується на незаконному та необґрунтованому рішенні ВРП від 27 червня 2024 року № 1995/0/15-24, позивач звернувся до суду з цим позовом.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

14. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина друга статті 2 КАС України встановлює, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи дії відповідача у межах спірних правовідносин на відповідність критеріям, передбаченим частиною другою статті 2 КАС України, Суд звертає увагу на таке.

Порядок притягнення суддів до дисциплінарної відповідальності визначено Конституцією України, Законами України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII та «Про Вищу раду правосуддя» від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII.

Частиною шостою статті 126 Конституції України встановлено підстави для звільнення судді, зокрема, вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді (пункт 3).

Статтею 108 Закону № 1402-VIII установлено, що дисциплінарне провадження щодо судді здійснюють дисциплінарні палати ВРП у порядку, визначеному Законом № 1798-VIII, з урахуванням вимог цього Закону.

Відповідно до пункту 6 частини першої та пункту 1 частини восьмої статті 109 Закону № 1402-VIII одним із видів дисциплінарного стягнення стосовно судді є подання про звільнення судді з посади, який застосовується у разі вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку, грубого чи систематичного нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді.

Істотним дисциплінарним проступком або грубим нехтуванням обов`язками судді, що є несумісним зі статусом судді або виявляє його невідповідність займаній посаді, може бути визнаний, зокрема, будь-який з таких фактів: суддя допустив поведінку, що порочить звання судді або підриває авторитет правосуддя, у тому числі в питаннях моралі, чесності, непідкупності, відповідності способу життя судді його статусу, дотримання інших етичних норм та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду (пункт 1 частини дев`ятої статті 109 Закону №1402-VІІІ).

Статтею 112 Закону № 1402-VIII передбачено, що суддя може бути звільнений з посади виключно з підстав, визначених частиною шостою статті 126 Конституції України.

Відповідно до статті 131 Конституції України в Україні діє ВРП, яка, зокрема, ухвалює рішення про звільнення судді з посади (пункт 4 частини першої цієї статті).

Статтею 1 Закону № 1798-VIII передбачено, що ВРП є колегіальним, незалежним конституційним органом державної влади та суддівського врядування, який діє в Україні на постійній основі для забезпечення незалежності судової влади, її функціонування на засадах відповідальності, підзвітності перед суспільством, формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, додержання норм Конституції і законів України, а також професійної етики в діяльності суддів і прокурорів.

Відповідно до статті 18 Закону № 1798-VIII ВРП є повноважною за умови обрання (призначення) на посаду щонайменше п`ятнадцяти членів, серед яких більшість становлять судді (включаючи суддів у відставці), та складення ними присяги.

Згідно із частиною 2 статті 30 Закону № 1798-VIII засідання ВРП у пленарному складі є повноважним, якщо в ньому бере участь більшість від складу Ради.

На підставі частин першої та третьої статті 56 Закону № 1798-VIII питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 2, 3, 5 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, розглядається на засіданні ВРП.

Питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України (вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді; порушення суддею обов`язку підтвердити законність джерела походження майна) Вища рада правосуддя розглядає на підставі подання Дисциплінарної палати про звільнення судді.

Частиною другою статті 57 Закону № 1798-VIII установлено, що рішення ВРП про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав:

1) склад ВРП, який ухвалив відповідне рішення, не мав повноважень його ухвалювати;

2) рішення не підписано будь-ким зі складу членів ВРП, які брали участь у його ухваленні;

3) рішення не містить посилань на визначені законом підстави звільнення судді та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків.

15. У цій справі позивач оспорює рішення ВРП від 12 вересня 2024 року 2673/0/15-24, яким його звільнено з посади судді на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України. Це рішення постановлене Вищою радою правосуддя як органом, який з 30 вересня 2016 року уповноважений ухвалювати рішення про звільнення судді з посади з підстав, визначених частиною шостою статті 126 Конституції України.

Вирішуючи питання повноважності складу ВРП, яке підписало оскаржуване рішення колегія суддів КАС ВС зазначає про таке.

Згідно із частиною першою статті 5 Закону № 1798-VIII Вища рада правосуддя складається з двадцяти одного члена, з яких десятьох - обирає з`їзд суддів України з числа суддів чи суддів у відставці, двох - призначає Президент України, двох - обирає Верховна Рада України, двох - обирає з`їзд адвокатів України, двох - обирає всеукраїнська конференція прокурорів, двох - обирає з`їзд представників юридичних вищих навчальних закладів та наукових установ.

Голова Верховного Суду входить до складу Вищої ради правосуддя за посадою.

Відповідно до статті 18 Закону № 1798-VIII ВРП є повноважною за умови обрання (призначення) на посаду щонайменше п`ятнадцяти членів, серед яких більшість становлять судді (включаючи суддів у відставці), та складення ними присяги.

Згідно з положеннями частини другої статті 30 Закону № 1798-VIII засідання ВРП у пленарному складі є повноважним, якщо в ньому бере участь більшість від складу ВРП.

Наявні в матеріалах справи документи, зокрема витяг з протоколу засідання ВРП від 12 вересня 2024 року № 79 та ксерокопія оскаржуваного рішення ВРП, свідчать про те, що це рішення підписане повноважним складом ВРП та всіма її 11 членами, які брали участь у його ухваленні (т. 1, а. с. 83-84, 154-156).

Отже, немає підстав, визначених пунктами 1 та 2 частини другої статті 57 Закону № 1798-VIII, для скасування оскаржуваного рішення відповідача.

16. Оцінюючи рішення ВРП № 2673/0/15-24 від 12 вересня 2024 року на його відповідність пункту 3 частини другої статті 57 Закону № 1798-VIII, колегія суддів вважає, що це рішення містить конкретну підставу звільнення позивача, визначену Конституцією України, та є вмотивованим.

Так, підставою для звільнення ОСОБА_1 з посади судді слугувало рішення ВРП від 27 червня 2024 року № 1995/0/15-24 «Про зміну рішення Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 31 січня 2024 року № 283/3дп/15-24 про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді Полтавського апеляційного суду ОСОБА_1 », яким застосовано до судді Полтавського апеляційного суду ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення судді з посади.

Разом з цим, зазначене рішення ВРП було предметом судового розгляду в порядку, визначеному частиною сьомою статті 266 КАС України, і Велика Палата Верховного Суду постановою від 12 грудня 2024 року (провадження № 11-168сап24) залишила без задоволення скаргу ОСОБА_1 .

Вказане судове рішення Великої Палати Верховного Суду мотивоване тим, що ВРП під час прийняття рішення від 27 червня 2024 року № 1995/0/15-24 діяла в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, врахувала всі обставини, що мають значення для прийняття рішення і дійшла обґрунтованого висновку про зміну рішення Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 31 січня 2024 року № 283/3дп/15-24.

ВРП належним чином оцінила наявні докази в їх сукупності, надала відповіді на всі доводи скарги судді ОСОБА_1 та дійшла правильного висновку про те, що в діях судді ОСОБА_1 наявний склад дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII, а саме: допущення суддею поведінки, що порочить звання судді, підриває авторитет правосуддя, зокрема в питаннях моралі, чесності, непідкупності, дотримання інших норм суддівської етики та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду.

При цьому Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновками ВРП, що встановлені під час розгляду дисциплінарної справи відомості не залишають сумніву щодо наявності позапроцесуальних взаємовідносин, які полягали, зокрема, в обговоренні суддею ОСОБА_1 матеріалів справи № 552/2083/22 з адвокатом Костенком В. О. та справи № 553/4670/22 із суддями ОСОБА_9 , ОСОБА_7 і що така поведінка судді порушує норми суддівської етики та стандарти поведінки, викликає обґрунтовані сумніви у здатності судді безсторонньо виконувати свої функції, порочить звання судді, підриває авторитет правосуддя, свідчить про вчинення істотного дисциплінарного проступку в розумінні пункту 1 частини дев`ятої статті 109 Закону № 1402-VIII.

ВРП правильно кваліфікувала дії судді ОСОБА_1 як вчинення ним істотного дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ (допущення суддею поведінки, що порочить звання судді, підриває авторитет правосуддя, зокрема в питаннях моралі, чесності, непідкупності, дотримання норм суддівської етики та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду).

Обираючи вид дисциплінарного стягнення, ВРП, як зазначено у Спірному рішенні, не оминула увагою, зокрема, значний стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді, його характеристику. Проте, зважаючи на умисний характер його дій, підрив авторитету правосуддя, враховуючи, що цей суддя обіймав посаду голови апеляційного суду, ВРП застосувала до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення з посади.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що висновок ВРП про застосування до судді ОСОБА_1 зазначеного дисциплінарного стягнення є обґрунтованим і належним чином мотивованим.

17. Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, у силу вимог частини четвертої статті 78 КАС України факт вчинення позивачем істотного дисциплінарного проступку та, як наслідок, правомірність рішення ВРП про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді подання про його звільнення з посади, ухваленого за результатами розгляду скарги на рішення її дисциплінарного органу, не потребують доказування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі №9901/132/20 зроблено висновок про те, що в межах судового розгляду, предметом якого було питання законності рішення Вищої ради правосуддя про звільнення судді, не можуть оцінюватись обставини дисциплінарної справи відносно судді (у тому числі мотиви Вищої ради правосуддя й оцінка нею обставин, що стали підставою для прийняття рішення в межах дисциплінарного провадження стосовно судді, а також окремі процедурні рішення цього органу).

Рішення ВРП про звільнення судді з посади не є рішенням про притягнення судді до дисциплінарної відповідальності, а лише приймається на його підставі для виконання та за своєю суттю таке рішення є кадровим.

Аналогічна позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25 листопада 2021 року у справі № 11-777сап19, від 28 жовтня 2021 року у справі № 9901/392/20.

Оскільки на момент вирішення Судом цієї справи, рішення ВРП від 27 червня 2024 року № 1995/0/15-24, яким змінено рішення Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 31 січня 2024 року № 283/3дп/15-24 про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді Полтавського апеляційного суду ОСОБА_1 та застосовувала до нього дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення судді з посади переглянуте у судовому порядку та визнане законним і обґрунтованим, колегія судів КАС ВС приходить до висновку, що рішення ВРП від 12 вересня 2024 року № 2673/0/15-24 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Полтавського апеляційного суду на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України» прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, тому підстав для скасування вказаного рішення немає.

18. Стосовно посилань позивача на незаконність рішення ВРП від 12 вересня 2024 року з огляду на незупинення розгляду питання про його звільнення, колегія суддів КАС ВС зазначає наступне.

Так, у позовній заяві ОСОБА_1 зазначає про порушення відповідачем його прав, оскільки вказане рішення було ухвалено без його участі, у період коли він перебував на лікарняному та про що було повідомлено ВРП в клопотанні про зупинення розгляду матеріалів про його звільнення у зв`язку з неможливістю бути присутнім на засіданні 12 вересня 2024 року. Також позивач зазначає, що ВРП не розглянуло його клопотання про зупинення розгляду матеріалів щодо звільнення до набрання законної сили рішенням у справі за позовом ОСОБА_1 на рішення ВРП від 27 червня 2024 року № 1995/0/15-24.

Згідно із нормами частини третьої статті 56 Закону України № 1798-VIII питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України (вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді; порушення суддею обов`язку підтвердити законність джерела походження майна), Вища рада правосуддя розглядає на підставі подання Дисциплінарної палати про звільнення судді.

Суддя, стосовно якого розглядається питання про звільнення, повідомляється про засідання Вищої ради правосуддя у порядку, визначеному цим Законом. Неявка судді на засідання незалежно від причин не перешкоджає розгляду питання за його відсутності.

Частина п`ята статті 30 Закону № 1798-VIII визначає, що особа, питання щодо якої має розглядатися Вищою радою правосуддя, повідомляється про такий розгляд не пізніш як за десять календарних днів до дня засідання, крім випадків, якщо законом не вимагається участь такої особи у засіданні, а також якщо інше не визначено цим Законом.

Особа вважається належним чином повідомленою, якщо повідомлення направлено на адресу її місця проживання чи перебування або на адресу суду чи прокуратури, де така особа обіймає посаду, а за неможливості такого направлення - розміщене на офіційному веб-сайті Вищої ради правосуддя (частина шоста статті 30 Закону № 1798-VIII).

Отже, за умови належного повідомлення особи про розгляд ВРП питання яке її стосується, ВРП може його розглянути за відсутності особи, незалежно від причин такої неявки.

В цій справі позивач не заперечує, що його було належним чином повідомлено. Проте, зазначає, що ВРП не задовольнило його клопотання про зупинення розгляду справи.

Згідно частини другої статті 2 Закону України № 1798-VIII ВРП затверджує регламент Вищої ради правосуддя, положення якого регулюють процедурні питання здійснення нею повноважень.

24 січня 2017 року ВРП прийняла рішення № 52/0/15-17 «Про затвердження Регламенту Вищої ради правосуддя»

Відповідно до преамбули Регламенту ВРП він регулює процедурні питання здійснення ВРП повноважень, визначених Конституцією України, законами України «Про Вищу раду правосуддя», «Про судоустрій і статус суддів», іншими законами України, порядок підготовки, розгляду і ухвалення Радою та її органами рішень.

Відповідно до пункту 18.1 Регламенту ВРП питання про звільнення судді з підстав, зокрема: вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді (пункт 3 частини шостої статті 126 Конституції України); порушення обов`язку підтвердити законність джерел походження майна (пункт 6 частини шостої статті 126 Конституції України), - розглядається Радою на засіданні у пленарному складі.

Відповідно до пункту 18.4 Регламенту ВРП Рада може зупинити розгляд питання, визначеного пунктом 18.1 Регламенту, у разі:

1) перебування судді у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до безпосередньої участі у бойових діях чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебування безпосередньо в районах їх ведення (здійснення);

2) тимчасової непрацездатності або перебування судді у відпустці;

3) існування інших обставин, які унеможливлюють розгляд такої справи. Відповідно до пункту 18.4 Регламенту ВРП Рада може зупинити розгляд питання, тобто це є дискреційним правом ВРП.

Враховуючи положення пункту 18.4 Регламенту ВРП вбачається, що зупинення розгляду питання про звільнення судді є правом ВРП, а не її обов`язком. Тому, посилання ОСОБА_1 з цього приводу не можуть вказувати на протиправність дій відповідача при ухваленні оскаржуваного рішення.

Крім того, суд звертає увагу, що клопотання позивача про зупинення розгляду матеріалів до закінчення тимчасової непрацездатності було вже не першим, яке надійшло від ОСОБА_1 .

Так, ВРП на засіданні 20 серпня 2024 року розглянуло аналогічне клопотання, тільки з іншим листком непрацездатності, та відклало розгляд справи на 12 вересня 2024 року.

Колегія суддів КАС ВС зауважує, що враховуючи результати розгляду справи № 990SCGC/16/24, не зупинення розгляду питання про звільнення позивача з посади судді, не порушило його прав.

19. Таким чином, ураховуючи межі заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість заявленого адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

За правилами статті 139 КАС України понесені позивачем витрати у виді судового збору за подання позову у цій справі відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 241- 246, 250, 255, 266, 295 КАС України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним і скасування рішення, поновлення на посаді судді - відмовити повністю.

Рішення Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду може бути подана до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Стрелець Т.Г.

Судді Шарапа В.М.

Стеценко С.Г.

Тацій Л.В.

Бевзенко В.М.