Справа № 380/26579/23
Суддя: Єзеров А.А.
Дата ухвалення: 2025-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення касаційної скарги

14 травня 2025 року

м. Київ

справа № 380/26579/23

адміністративне провадження № К/990/18584/25

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Єзерова А.А., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.11.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2025 у справі №380/26579/23 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина № НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 (далі - позивач, скаржник) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина № НОМЕР_1 ) (далі - відповідач), в якому просить:

визнати військовослужбовця запасу ОСОБА_1 зі складом сім`ї 5 осіб ( ОСОБА_1 , дружина - ОСОБА_2 , син - ОСОБА_3 2007 р.н., донька - ОСОБА_4 2013 р.н., син - ОСОБА_5 2019 р.н.) згідно з підпунктом 1 пункту 13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 №470 такими, що потребують поліпшення житлових умов, і мають право на одержання житла для поліпшення житлових умов у межах встановленої норми жилої площі в м. Львові: 68,25 кв. м., але не менше 53,5 кв. м., або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення;

визнати протиправним рішення Об`єднаної житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене протоколом засідання Об`єднаної житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.07.2023 № 7, в частині виключення зі списків осіб, що потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення житлом для постійного проживання та зі списків осіб, які мають право на першочергове отримання житлових приміщень: військовослужбовця запасу ОСОБА_1 (в/ч НОМЕР_1 ) у загальному порядку та зі списків осіб, які мають право на першочергове отримання житлових приміщень, як учасника бойових дій та багатодітна сім`я зі складом сім`ї 5 осіб ( ОСОБА_1 , дружина - ОСОБА_2 , син - ОСОБА_3 2007 р.н., донька - ОСОБА_4 2013 р.н., син - ОСОБА_5 2019 р.н.);

зобов`язати Об`єднану житлову комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 поновити у списках осіб, що потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення житлом для постійного проживання військовослужбовця запасу ОСОБА_1 у загальному порядку зі складом сім`ї 5 осіб ( ОСОБА_1 , дружина - ОСОБА_2 , син - ОСОБА_3 2007 р.н., донька - ОСОБА_4 2013 р.н., син - ОСОБА_5 2019 р.н.) з 26.04.2011, та у списках осіб, які мають право на першочергове отримання житлових приміщень військовослужбовця запасу ОСОБА_1 у відповідності до лікарського висновку (дитина-інвалід до 18 років), як багатодітна сім`я, учасника бойових дій та ветерана військової служби зі складом сім`ї 5 осіб ( ОСОБА_1 , дружина - ОСОБА_2 , син - ОСОБА_3 2007 р.н., донька - ОСОБА_4 2013 р.н., син - ОСОБА_5 2019 р.н.) з 07.06.2013;

визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 з виконання конституційного обов`язку держави у забезпеченні жилим приміщенням військовослужбовця запасу ОСОБА_1 із членами його сім`ї, що полягає в не передачі права власності на відомче державне житло, квартири АДРЕСА_1 ;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 надати до Львівської міської ради документи на квартиру АДРЕСА_1 : рішення власника майна, уповноваженого ним органу про безоплатну передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність (наказ власника); акт приймання-передачі нерухомого майна; витяг з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації ЄДЕС у сфері будівництва.

Львівський окружний адміністративний суд рішенням від 20.11.2024 позов задовольнив частково: визнав протиправним та скасував рішення Об`єднаної житлової комісії, оформлене протоколом засідання Об`єднаної житлової комісії від 12.07.2023 № 7, в частині виключення зі списків осіб, що потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення житлом для постійного проживання та зі списків осіб, які мають право на першочергове отримання житлових приміщень: військовослужбовця запасу ОСОБА_1 (в/ч НОМЕР_1 ) у загальному порядку та зі списків осіб, які мають право на першочергове отримання житлових приміщень як учасника бойових дій та багатодітна сім`я зі складом сім`ї 5 осіб ( ОСОБА_1 , дружина - ОСОБА_2 , син - ОСОБА_3 2007 р.н., донька - ОСОБА_4 2013 р.н., син - ОСОБА_5 2019 р.н.); зобов`язав Об`єднану житлову комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 поновити у списках осіб, що потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення житлом для постійного проживання військовослужбовця запасу ОСОБА_1 у загальному порядку зі складом сім`ї 5 осіб ( ОСОБА_1 , дружина - ОСОБА_2 , син - ОСОБА_3 2007 р.н., донька - ОСОБА_4 2013 р.н., син - ОСОБА_5 2019 р.н.) з 26.04.2011, та у списках осіб, які мають право на першочергове отримання житлових приміщень військовослужбовця запасу ОСОБА_1 відповідно до лікарського висновку (дитина-інвалід до 18 років) як багатодітна сім`я учасника бойових дій та ветерана військової служби зі складом сім`ї 5 осіб ( ОСОБА_1 , дружина - ОСОБА_2 , син - Нестор 2007 р.н., донька - Варвара 2013 р.н., син - ОСОБА_5 2019 р.н.) з 07.06.2013. У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 02.04.2025 апеляційну скаргу відповідача задовольнив, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.11.2024 в частині задоволення позовних вимог скасував і прийняв в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог позивача відмовив. У решті рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2025 та залишити в силі рішення Львівського окружного суду від 20.11.2024 в частині задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі ж подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України заявник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо неналежного дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Із системного аналізу наведених положень процесуального закону можна зробити висновок, що під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.

Дослідивши касаційну скаргу на предмет відповідності вищенаведеним вимогам процесуального закону, суд установив, що у скарзі не зазначені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Касаційна скарга в частині наведених у ній обґрунтувань вимог до суду касаційної інстанції містить лише посилання на фактичні обставини справи, цитати нормативних актів із абстрактним зазначенням, що судом апеляційної інстанції судове рішення ухвалене за неправильного застосування норм матеріального права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень у розумінні частини четвертої статті 328 КАС України.

Скаржник у касаційній скарзі, посилаючись на відсутність висновку Верховного Суду, не визначає щодо застосування яких саме норм матеріального права відсутній висновок Верховного Суду. Позивач фактично висловлює незгоду із постановою суду апеляційної інстанції і рішенням суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні позову, та встановленими обставинами у цій справі. Скаржник у касаційній скарзі не зазначає, які саме норми матеріального права були застосовані судами неправильно та які норми процесуального права були ними порушені, не наводить змістовних обґрунтувань своєї правової позиції.

Позивач, посилаючись на неврахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду, не наводить, щодо яких норм права суди не врахували висновки Верховного Суду, які саме норми матеріального права застосовані судом не правильно. Скаржник у касаційній скарзі фактично зазначає про незгоду із постановою суду апеляційної інстанції та рішенням суду першої інстанцій у частині та встановленими фактичними обставинами у цій справі.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

При цьому, з урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15.01.2020 №460-IX, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин касаційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.

Варто зазначити, що відповідно до статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісно реалізувати належне їм право на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням із урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду (судів), рішення якого (яких) оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та/або апеляційної інстанцій застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Керуючись статтями 328, 330, 332, 334 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.11.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2025 у справі №380/26579/23 повернути скаржнику.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не оскаржується.

Суддя-доповідач А.А. Єзеров