Справа № 620/9003/24
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2025-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/9003/24 Головуючий у 1 інстанції: Соломко І.І.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Аліменка В.О.

Ключковича В.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Комунального підприємство «Служба Єдиного Замовника» на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом Ніжинської окружної прокуратури до Комунального підприємства «Служба Єдиного Замовника», треті особи: Виконавчий комітет Ніжинської міської ради Чернігівської області, Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернігівській області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Ніжинська міська рада Чернігівської області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ніжинська окружна прокуратура звернулась до суду з позовом до Комунального підприємства «Служба Єдиного Замовника» (далі - КП «Служба Єдиного Замовника»), треті особи: Виконавчий комітет Ніжинської міської ради Чернігівської області, Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернігівській області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Ніжинська міська рада Чернігівської області, в якому просив:

- визнання протиправною бездіяльність Комунального підприємства «Служба Єдиного Замовника» щодо приведення у придатний стан для укриття населення споруду фонду захисних споруд цивільного захисту - протирадіаційне укриття № 95764, що вбудоване в п`яти поверховий житловий будинок за адресою: вул. Захисників України (Корчагіна генерала), 5 м. Ніжин, зобов`язавши вчинити дії, спрямовані на приведення у придатний стан для укриття населення споруду фонду захисних споруд цивільного захисту - протирадіаційне укриття № 95764, що вбудоване у п`ятиповерховий житловий будинок за адресою: вул. Захисників України (Корчагіна генерала), 5, м. Ніжин, у відповідності до Вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.07.2018 № 579 «Про затвердження вимог з питань використання та обліку фонду захисних споруд цивільного захисту».

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2024 року позов задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Комунального підприємства «Служба Єдиного Замовника» щодо приведення у придатний стан для укриття населення споруду фонду захисних споруд цивільного захисту - протирадіаційне укриття № 95764, що вбудоване у п`ятиповерховий житловий будинок за адресою: вул. Захисників України (Корчагіна генерала), 5 м. Ніжин. Зобов`язано Комунальне підприємство «Служба Єдиного Замовника» вчинити дії, спрямовані на приведення у придатний стан для укриття населення споруду фонду захисних споруд цивільного захисту - протирадіаційне укриття № 95764, що вбудоване у п`ятиповерховий житловий будинок за адресою: вул. Захисників України (Корчагіна генерала), 5 м. Ніжин, Чернігівської області, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Комунальне підприємство «Служба Єдиного Замовника» звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт зазначає, що протирадіаційне укриття, яке розташована за адресою: вул. Захисників України (Корчагіна генерала), 5 в м. Ніжин, Чернігівської області та перебуває у комунальній власності територіальної громади Ніжинської міської ради Чернігівської області. Отже, власником комунального майна є територіальна громада. При цьому, апелянт вказує, що не є балансоутримувачем протирадіаційного укриття, а позивачем не надано суду доказів на підтвердження передачі такого укриття КП «Служба Єдиного Замовника», зокрема, не надано відповідного акту приймання-передачі. Крім того, апелянт вказує, що є управляючою компанією у багатоквартирних будинках, кошти які до нього надходять - це кошти від співвласників багатоквартирних будинків за надання послуги з управління багатоквартирними будинками. Таким чином, вважає, що зобов`язання КП «Служба Єдиного Замовника» вчинити дії, спрямовані на приведення у придатний стан для укриття населення споруду фонду захисних споруд цивільного захисту - протирадіаційне укриття № 95764 призведе до нецільового використання коштів Підприємства.

07 грудня 2024 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від Ніжинської окружної прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на території міста Ніжин, Чернігівської області у п`ятиповерховому житловому будинку, що розташований за адресою вул. Захисників України (Корчагіна генерала), 5 у підвальному приміщенні розміщене протирадіаційне укриття № 95764, яке обмежено готове для укриття мешканців будинку.

На захисну споруду цивільного захисту КП «Ніжинське МБТІ» виготовлено технічний паспорт.

Згідно акту оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту (протирадіаційне укриття №95764), захисна споруда визнана обмежено готовою до експлуатації.

Рішенням виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області від 12.05.2016 № 121 зобов`язано керівника Комунального підприємства «Служба Єдиного Замовника» взяти захисні споруди на бухгалтерський облік як окремі об`єкти нерухомого майна, зокрема і протирадіаційне укриття № 95764, що вбудоване в 5-ти поверховий житловий будинок за адресою: вул. Захисників України (Корчагіна генерала), 5 в м. Ніжин.

Ніжинська окружна прокуратура, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо неналежного утримання захисної споруди, звернулась до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Статтею 131-1 Конституції України на прокуратуру України покладено представництво інтересів держави в суді.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Отже, за нормами вказаного Закону прокурор одержує передбачену законом можливість захищати права та інтереси не конкретного державного органу, а дещо абстрактні інтереси держави, що в широкому сенсі можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів і являти собою потребу в здійсненні загальнодержавних дій, програм, спрямованих, зокрема, на гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, а також охорону землі, лісів, водойм як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання, в тому числі, й територіальних громад.

За змістом ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу.

Варто зауважити, що з огляду на завдання та функції прокуратури у правовій державі та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, підстави та порядок звернення прокурора до адміністративного суду в порядку його представництва інтересів держави в судах не може тлумачитись розширено та окремо від реалізації права на звернення до суду самого суб`єкта владних повноважень. У свою чергу, колегія суддів зазначає про те, що у випадку відсутності органу, який би міг захистити інтереси держави у визначений прокурором спосіб, останній, обґрунтувавши це, не позбавлений права звернення до суду із таким позовом самостійно у процесуальному статусі позивача.

Зазначений висновок узгоджується із змістом постанови Верховного Суду від 25 липня 2024 року у справі №400/2496/23.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки інтереси держави до цього часу залишаються не захищеними, тому наявні підстави для представництва прокурором інтересів держави у спірних правовідносинах.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Відповідними Указами Президента України строк дії режиму воєнного стану неодноразово продовжувався. Такий режим діє і на сьогодні.

Згідно ст. 2 Закону України "Про оборону України" від 06 грудня 1991 року №1932-ХІІ, оборона України базується на готовності та здатності органів державної влади, усіх складових сектору безпеки і оборони України, органів місцевого самоврядування, єдиної державної системи цивільного захисту, національної економіки до переведення, при необхідності, з мирного на воєнний стан та відсічі збройній агресії, ліквідації збройного конфлікту, а також готовності населення і території держави до оборони.

Приписи ст. 3 Закону України "Про оборону України" визначають, що підготовка держави до оборони в мирний час, серед іншого, включає: забезпечення готовності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, єдиної державної системи цивільного захисту об`єктів критичної інфраструктури до виконання завдань цивільного захисту в особливий період, зокрема у воєнний час, з урахуванням норм міжнародного гуманітарного права.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 18 Кодексу цивільного захисту України (далі - КЦЗ України) встановлено, що до повноважень інших центральних органів виконавчої влади у сфері цивільного захисту належить організація та здійснення обліку об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту центральних органів виконавчої влади, а також суб`єктів господарювання, що належать до сфери їх управління, та захисних споруд цивільного захисту державної власності, що перебувають на балансі суб`єктів господарювання приватної форми власності, здійснення контролю за станом готовності таких об`єктів.

Частиною 1 ст. 20 КЦЗ України визначено, що до завдань та обов`язків суб`єктів господарювання у сфері цивільного захисту, серед інших, належить організація виконання вимог законодавства щодо створення, використання, утримання та реконструкції фонду захисних споруд цивільного захисту; планування та організація роботи з дообладнання або спорудження в особливий період підвальних та інших заглиблених приміщень для укриття населення; організація обліку фонду захисних споруд; здійснення контролю за утриманням та станом їх готовності; проведення їх технічної інвентаризації, тощо.

При цьому, в силу положень ч. 8 ст. 32 КЦЗ України, фінансування заходів щодо проектування та будівництва об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту та пристосування інших об`єктів для укриття населення може здійснюватися за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів суб`єктів господарювання, інших юридичних осіб та інших не заборонених законодавством джерел. Утримання об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту у готовності до використання за призначенням та експлуатація таких об`єктів здійснюються їх власниками, користувачами, юридичними особами, на балансі яких вони перебувають (у тому числі утримання та експлуатація споруд, що не увійшли до їх статутних капіталів у процесі приватизації (корпоратизації), за рахунок власних коштів та інших не заборонених законодавством джерел.

Відповідно до ч. 6 ст. 32 КЦЗ України, проектування, будівництво, пристосування i розміщення захисних споруд та об`єктів подвійного призначення здійснюються згідно з нормами, які розробляються відповідно до Закону України "Про будівельні норми".

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.03.2017 №138 затверджено Порядок створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку (далі - Порядок №138), який регламентує механізм створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту (далі - фонд захисних споруд), включення об`єктів до складу та виключення таких об`єктів з фонду захисних споруд, ведення обліку сховищ і протирадіаційних укриттів (далі - захисні споруди), споруд подвійного призначення, найпростіших укриттів та первинних (мобільних) укриттів, що є об`єктами відповідного фонду, а також статус таких об`єктів для забезпечення захисту населення.

За визначеннями п. 3 Порядку №138, балансоутримувачі - власники, користувачі, юридичні особи, на балансі яких перебувають об`єкти фонду захисних споруд (у тому числі ті, що не увійшли до їх статутних капіталів у процесі приватизації (корпоратизації); утримання об`єктів фонду захисних споруд - комплекс заходів організаційного, матеріально-технічного, інженерного, фінансового та іншого характеру, що спрямовані на забезпечення готовності об`єктів фонду захисних споруд до використання за призначенням.

Пунктом 9 Порядку №138 передбачено, що утримання фонду захисних споруд у готовності до використання за призначенням здійснюється їх балансоутримувачами.

Згідно п. 11 Порядку №138, балансоутримувач забезпечує утримання об`єктів фонду захисних споруд у стані, необхідному для приведення у готовність до використання за призначенням відповідно до вимог щодо утримання, облаштування та експлуатації об`єктів фонду захисних споруд, крім об`єктів, що мають перебувати в постійній готовності.

Строк приведення захисної споруди/споруди подвійного призначення в готовність до використання за призначенням (крім споруд, що відповідно до законодавства повинні перебувати в постійній готовності) зазначається в паспорті захисної споруди/споруди подвійного призначення, який не повинен перевищувати 24 години.

Після приведення в готовність об`єктів фонду захисних споруд вони повинні утримуватися та експлуатуватися в такому стані на весь час дії рішення щодо приведення єдиної державної системи цивільного захисту, її складових у режим підвищеної готовності, виникнення надзвичайної ситуації, введення правого режиму надзвичайного стану та в особливий період.

Приписи п. 12 Порядку №138 визначають, що заходи контролю за станом готовності об`єктів фонду захисних споруд спрямовані на визначення відповідності стану цих об`єктів вимогам законодавства, а також організацію, вжиття балансоутримувачами вичерпних заходів до усунення виявлених недоліків.

До основних заходів контролю за станом готовності належать комплексні, контрольні та позапланові обстеження об`єктів фонду захисних споруд відповідно до вимог щодо утримання, облаштування та експлуатації об`єктів фонду захисних споруд, затверджених МВС.

Контроль за станом готовності об`єктів фонду захисних споруд до використання за призначенням шляхом проведення комплексних, контрольних та позапланових обстежень здійснюється ДСНС та її територіальними органами разом з міністерствами, іншими центральними та місцевими органами виконавчої влади, іншими органами державної влади, органами місцевого самоврядування з дотриманням таких вимог.

Питання утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту (далі - захисні споруди) унормовано Вимогами.

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 липня 2018 року №579 (далі - Вимоги), споруди фонду захисних споруд мають утримуватися та експлуатуватися у стані, що дозволяє привести їх у готовність до використання за призначенням у визначені законодавством терміни.

Захисні пристрої призначені для захисту осіб, що переховуються у сховищах, від надмірного тиску повітряної ударної хвилі під час застосування звичайної зброї та засобів масового ураження. До захисних пристроїв, якими обладнуються сховища, належать захисно-герметичні і герметичні двері, віконниці (ставні), захисні секції, клапани-відтиначі, КНТ тощо (пп. 1 п. 2 розділу III Вимог).

Балансоутримувач відповідно до норм цих Вимог забезпечує утримання, контроль за станом, проведення перевірок, технічного обслуговування, поточних та капітальних ремонтів конструктивних елементів, спеціального обладнання, інженерних мереж та систем життєзабезпечення захисних споруд під час усього періоду використання сховищ у режимі ПРУ (п. 6 розділу VIII Вимог).

Згідно пп.пп. 1 та 2 п. 2 розділу VI Вимог, для забезпечення готовності захисних споруд до використання за призначенням їх балансоутримувачі здійснюють оцінку стану їх готовності, організовують періодичні огляди стану захисних споруд, перевірку працездатності їх основного обладнання, планують і проводять технічне обслуговування обладнання та систем життєзабезпечення захисних споруд.

Оцінка стану готовності захисних споруд (далі - оцінка стану готовності) здійснюється щороку з метою виявлення недоліків у стані утримання та експлуатації захисних споруд, передбачення заходів щодо приведення захисної споруди в готовність до використання за призначенням. Крім того, оцінка стану готовності здійснюється в таких випадках, зокрема, у разі здійснення ДСНС заходів державного нагляду (контролю) за станом готовності захисних споруд відповідно до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі - нагляд).

За результатами оцінки стану готовності складається акт оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту за формою згідно з додатком 11 до цих Вимог (пп. 4 п. 2 розділу VI Вимог).

Результати оцінки стану готовності, отримані під час нагляду, ураховуються під час складення документів (актів, приписів) за його результатами (пп. 4 п. 2 розділу VI Вимог).

Підпунктами 5, 6 п. 2 розділу VI Вимог визначено, що залучення фахівців структурних підрозділів із питань цивільного захисту міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування, органів і підрозділів ДСНС до оцінки стану готовності, проведення інших обстежень захисних споруд (за винятком оцінки стану готовності під час нагляду) здійснюється за зверненням балансоутримувача.

У відповідності до пп. 8 п. 2 розділу VI Вимог, під час оцінки стану готовності перевіряються: загальний стан приміщень, входів, оголовків аварійних виходів, гідроізоляції, повітрозабірних і витяжних каналів, обвалування окремо розташованих і підсипки покриття у вбудованих захисних спорудах, покрівлі та бічних поверхонь гірничих виробок, кріплень і захисно-герметичних перемичок (зовнішнім оглядом); двері (ворота, ставні), механізми задраювання, захисні пристрої, системи вентиляції, водопостачання, каналізації, електропостачання, зв`язку, автоматики та іншого інженерного обладнання (випробуванням на працездатність); температура і відносна вологість повітря всередині захисної споруди; наявність і стан засобів пожежогасіння; герметичність захисної споруди.

Згідно з пп. 9 п. 2 розділу VI Вимог, за результатами оцінки стану готовності захисну споруду може бути визнано як готову, обмежено готову або неготову до використання за призначенням.

Захисна споруда вважається обмежено готовою або неготовою, якщо вона має хоча б один із недоліків, зазначених в основних недоліках в утриманні захисних споруд, що погіршують стан їх готовності, наведених у додатку 13 до цих Вимог.

У разі відсутності таких недоліків захисна споруда вважається готовою до використання за призначенням.

Отже, системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що обов`язок з утримання фонду захисних споруд у готовності до використання за призначенням законодавець покладає, зокрема, на балансоутримувачів таких споруд. У свою чергу, існування недоліків в утриманні захисних споруд погіршують стан їх готовності, що не дає можливість віднести їх до таких, що готові до використання за призначенням.

Як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням Ніжинського міського голови від 17.03.2023 №48 «Про створення комісії з питань оцінки об`єктів (будівлі, споруди, приміщення) щодо можливості його використання для укриття населення як найпростішого укриття» створено комісію з перевірки оцінки об`єктів (будівлі, споруди, приміщення) для визначення можливості їх використання як найпростіших укриттів для населення.

В подальшому, розпорядженням Ніжинського міського голови від 14.08.2023 №159 «Про проведення щоквартальних перевірок стану об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту Ніжинської міської територіальної громади» доручено проводити щоквартальні перевірки захисних споруд цивільного захисту на предмет готовності їх щодо прийняття населення зі складанням актів, згідно додатку 6 та 11 Вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту затверджених наказом МВС від 09.07.2018 №579 «Про затвердження вимог з питань використання та обліку фонду захисних споруд цивільного захисту» та затверджено графік перевірок фонду захисних споруд цивільного захисту Ніжинської міської територіальної громади на 3 та 4 квартал 2023 року.

Комісією проведено оцінку стану готовності, експлуатації і використання протирадіаційного укриття №95764 розташованого за адресою: Чернігівська область, м. Ніжин, вул. Захисників України, 5 (Корчагіна, 5).

Згідно акту оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту протирадіаційного укриття №95764 від 24 січня 2024 року, захисна споруда визнана обмежено готовою до експлуатації.

Таким чином, вказане укриття в умовах військової агресії рф проти України через недодержання та порушення балансоутримувачем вимог законодавства України в сфері використання та забезпечення функціонування об`єкту цивільного захисту (протирадіаційне укриття) є непридатним для укриття населення, оскільки не відповідає технічним вимогам та, як наслідок, не здатне забезпечити захист мешканців будинків, а у разі використання за призначенням може створювати загрозу для життя та здоров`я людей.

Разом з тим, апелянт зазначає, що спірне протирадіаційне укриття перебуває у комунальній власності територіальної громади Ніжинської міської ради Чернігівської області.

При цьому, апелянт вказує, що не є балансоутримувачем протирадіаційного укриття, а позивачем не надано суду доказів на підтвердження передачі такого укриття КП «Служба Єдиного Замовника», зокрема, не надано відповідного акту приймання-передачі.

З даного приводу, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно Статуту КП «Служба Єдиного Замовника», затвердженого рішенням Ніжинської міської ради 7 скликання від 24.12.2019 №23-65/2019, Засновником та власником Комунального підприємства «Служба Єдиного Замовника» є Ніжинська міська об`єднана територіальна громада, що діє через Ніжинську міську раду (пункт 1.2).

Пунктом 4.1 Статуту КП «Служба Єдиного Замовника» визначено, що майно підприємства є власністю Ніжинської міської об`єднаної територіальної громади закріплене за підприємством на праві господарського відання. Майно підприємства становлять основні засоби, товари, матеріали, грошові кошти, оборотні кошти та інші цінності, які відображаються у самостійному балансі Підприємства і належать йому на праві власності, а також майно, внесене Засновником до статутного фонду Підприємства та майно, передане Засновником Підприємству на праві господарського відання, або в іншій формі закріплення майна на відповідному правовому режимі.

01 вересня 2017 року між Ніжинською міською радою, як власником майна, та КП «Служба Єдиного Замовника» укладено Договір, відповідно до пункту 1.1 якого, предметом Договору є передача власником на підставі рішень Ніжинської міської ради № 49-23/2017 від 03 травня 2017 року «Про затвердження Положення про порядок закріплення майна, що с комунальною власністю територіальної громади міста Ніжина, за підприємствами, установами, організаціями на правах господарського відання або оперативного управління та типових договорів», №48-23/2017 від 03 травня 2017 року «Про затвердження переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Ніжина» у господарське відання майна, що перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Ніжина Чернігівської області, для здійснення господарської діяльності.

Пунктом 1.2 вищевказаного Договору передбачено, що Власник закріпляє за Користувачем на праві господарського відання майно, згідно переліку, у тому числі, об`єкти по вул. Захисників України (Генерала Корчагіна),5, м. Ніжин (п.9. Переліку).

Відповідно технічного паспорту на захисну споруду цивільного захисту, протирадіаційне укриття №95776 вбудоване в 5-ти житловий будинок, рік вводу в експлуатацію 1983, місткістю 300 осіб, загальною площею 253,0 кв.м.

За даними Державного реєстру прав на нерухоме майно приміщення протирадіаційне укриття перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Ніжина на підставі рішення Ніжинської міської ради від 03.05.2017 №48-23/2017 «Про затвердження переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Ніжина», що є підтвердженням права власності територіальної громади в особі Ніжинської міської ради.

Згідно облікової карти протирадіаційного укриття та акту технічної інвентаризації захисної споруди цивільного захисту (цивільної оборони) власником даної споруди цивільного захисту протирадіаційного укриття № 95764 є Ніжинська міська рада, а балансоутримувачем -комунальне підприємство «Служба Єдиного Замовника», що підтверджено рішенням виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 12.05.2016 № 121 (додаток № 1).

Відповідно до пункту 2 рішення виконавчого комітету Ніжинської міської ради № 121 від 12.05.2016 року «Про фінансування робіт з визначення залишкової балансової вартості захисних споруд цивільного захисту», Керівникам: комунального підприємства «Служба Єдиного Замовника», ...в термін до 10.06.2016 року взяти визначені в Додатку 1захисні споруди на бухгалтерський облік, як окремі об`єкти нерухомого майна.

Згідно додатку до рішення виконкому міської ради № 121 «Зведена відомість» порядковий № 11 - обліковий номер -ПРУ - 95764; рік вводу в експлуатацію - 1983 р.; адреса розташування ПРУ - м. Ніжин, вул. вул. Захисників України (Генерала Корчагіна),5; Балансоутримувач (власник):зазначено Виконком Ніжинської міської ради; місцезнаходження юридичної особи - пл. І. Франка, 1. У рядку 8 орган управління захисною спорудою як об`єктом нерухомого майна: зазначено КП «Служба Єдиного Замовника», а тому на підставі вказаного рішення відповідача як балансоутримувача зобов`язано взяти їх на бухгалтерський облік.

Матеріали справи також містять узагальнені результати інвентаризації майна міської комунальної власності, що перебуває в повному господарському віданні (оперативному управлінні) станом на 01.01.2024; 01.01.2023; 01.01.2022 (таблиця №1), а також таблиці №2 станом на 01.01.2024; 01.01.2023; 01.01.2022 відомості про результати інвентаризації нерухомого майна, що перебуває на балансі Комунального підприємства «Служба Єдиного Замовника» з переліками нерухомого майна з балансовою вартістю станом на 01.01.2024; 01.01.2023 та 01.01.2022.

Згідно даних в таблиці №2, станом на 01.01.2024 (перелік) у рядку 8 визначено споруда цивільного захисту протирадіаційного укриття адреса: м. Ніжин, вул. Захисників України (Корчагіна Генерала), 5 з первісною балансовою вартістю 334 174,80 грн., аналогічно переліки станом 01.01.2023 рядок 7 та 01.01.2022 рядок 9, підписані керівником та головним бухгалтером підприємства, скріплені гербовою печаткою.

Враховуючи вищезазначене, спірна захисна споруда передана виконавчим комітетом Ніжинської міської ради (Засновником) відповідачу на праві господарського відання та перебуває на бухгалтерському обліку, отже, відповідач є балансоутримувачем цього майна, тому саме відповідач зобов`язаний привести спірну захисну споруду у придатний для використання за цільовим призначенням стан.

Аналогічний висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі №820/4717/16.

Доводи апелянта щодо відсутності акту прийому-передачі протирадіаційного укриття, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки, передача зазначеного вище майна на праві господарського відання Комунальному підприємству «Служба Єдиного Замовника» та взяття його апелянтом на баланс підтверджується сукупністю доказів у справі, серед яких, зокрема, відомості про результати інвентаризації нерухомого майна.

Також, колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта про те, що зобов`язання його вчинити дії, спрямовані на приведення у придатний стан для укриття населення споруду фонду захисних споруд цивільного захисту - протирадіаційне укриття № 95764 призведе до нецільового використання коштів, оскільки, утримання фонду захисних споруд у готовності до використання за призначенням на відповідача, як балансоутримувача, покладено Порядком №138.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що адміністративний позов у цій справі спрямований на усунення порушень законодавства у сфері обороноздатності держави, забезпечення захисту цивільного (мирного) населення.

Беручи до уваги викладене, судом першої інстанції правильно зобов`язано КП «Служба Єдиного Замовника» вчинити дії, спрямовані на приведення у придатний стан для укриття населення споруду фонду захисних споруд цивільного захисту - протирадіаційне укриття № 95764, що вбудоване у п`ятиповерховий житловий будинок за адресою: вул. Захисників України (Корчагіна генерала), 5 в м. Ніжин, Чернігівської області.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог Ніжинської окружної прокуратури та наявність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Служба Єдиного Замовника» залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Аліменко В.О.

Ключкович В.Ю.