Справа № 640/17196/21
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2025-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
13 травня 2025 року м. Київ
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді Безименної Н.В.
суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.
за участю секретаря судового засідання Головченко В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Комбінат Каргілл» про розподіл судових витрат у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Комбінат Каргілл» до Головного управління ДПС у Донецькій області, Головного управління Державної казначейської служби України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності щодо невиконання судового рішення та стягнення суми надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток підприємств та пені з Державного бюджету України,
Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області, Головного управління Державної казначейської служби України в Донецькій області, в якому просив, з урахуванням змін:
- визнати протиправною бездіяльність ГУ ДПС у Донецькій області щодо невиконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19.09.2018 у справі №805/2453/18-а;
- стягнути з Державного бюджету України через ГУ ДКС України в Донецькій області на користь позивача суми надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток у розмірі 11 860 865,00 грн шляхом перерахування вказаних грошових коштів на поточний рахунок позивача;
- стягнути з Державного бюджету України через ГУ ДКС України в Донецькій області на користь позивача пеню у розмірі 435180,01 грн за несвоєчасне повернення надміру сплачених грошових зобов`язань з податку шляхом перерахування вказаних грошових коштів на поточний рахунок позивача.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 27.05.2024 позов задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України через ГУ ДКС України у Донецькій області на користь ТОВ «Комбінат Каргілл» пеню у розмірі 435 180,01 грн за несвоєчасне повернення надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток підприємств шляхом перерахування вказаних грошових коштів на поточний рахунок № НОМЕР_1 , назва банку: АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2024 апеляційну скаргу ГУ ДПС у Донецькій області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 травня 2024 року залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ТОВ "Комбінат Каргілл" на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 травня 2024 року задоволено частково. Рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 травня 2024 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасовано та прийнято нову постанову, якою позов ТОВ "Комбінат Каргілл" задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України через ГУ ДКС України в Донецькій області на користь ТОВ "Комбінат Каргілл" суми надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток у розмірі 11 860 865,00 грн шляхом перерахування вказаних грошових коштів на поточний рахунок. У задоволенні решти позовних відмовлено.

Позивачем подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у м.Києві на користь ТОВ «ХАЛЛІБАРТОН УКРАЇНА» витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 454855,61 грн.

Додатковою постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2025 заяву ТОВ "Комбінат Каргілл" про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат задоволено частково. Стягнуто з ГУ ДПС у Донецькій області на користь ТОВ "Комбінат Каргілл" судові витрати на професійну правову допомогу в розмірі 45 000,00 гривень за рахунок бюджетних асигнувань. В решті заяви відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 08.04.2025 касаційну скаргу ГУ ДПС у Донецькій області задоволено частково. Додаткову постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2025 року у справі №640/17196/21 скасовано. Справу №640/17196/21 передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Таким чином, під час нового розгляду судом апеляційної інстанції підлягають дослідженню доводи заяви позивача про розподіл витрат на правничу допомогу.

Представники позивача та ГУ ДКС України в Донецькій області в судове засідання не з`явилися. Про день, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ГУ ДПС у Донецькій області, перевіривши матеріали справи та доводи заяви, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Таким чином, не вирішення судом питання про судові витрати є підставою для ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 ст.139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.6 наведеної статті якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

За нормами п.4 ч.1 ст.322 КАС України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням, зокрема, нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Пунктом 1 ч.3 ст.132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом ч.1-3 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 4 наведеної статті передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у ч.5 ст.134 КАС України, відповідно до якої розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч.6, 7 ст.134 КАС України у разі недотримання вимог ч.5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу положень ст.134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

При цьому, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Колегія суддів зазначає, що 12.05.2025 до суду надійшла заява позивача про залишення без розгляду його заяви про розподіл судових витрат у даній справі, мотивовану тим, що відповідна заява подана помилково.

В той же час, норми процесуально законодавства не передбачають повноважень суду щодо залишення без розгляду заяви про розподіл судових витрат за відповідною заявою сторони, внаслідок чого протокольною ухвалою суду в задоволенні такої заяви позивача відмовлено.

Крім того, вирішення питання розподілу судових витрат є процесуальним обов`язком суду, що має бути зафіксовано у рішенні, постанові або ухвалі, в силу ч.1 ст.143 КАС України.

Колегія суддів враховує, що в прохальній частині заяви про розподіл судових витрат позивач просив стягнути витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 454855,61 грн на користь ТОВ «ХАЛЛІБАРТОН УКРАЇНА» за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у м.Києві, які не є учасником даного судового провадження.

В той же час, враховуючи зміст заяви про розподіл витрат на правничу допомогу та її суть, колегія суддів вважає, що в даному випадку позивачем допущено описки і фактично ним поставлено питання про стягнення витрат на правничу професійну допомогу адвоката на користь ТОВ «Комбінат Каргілл» за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Донецькій області.

На підтвердження витрат ТОВ «Комбінат Каргілл» на правничу допомогу адвоката позивачем подано до суду копії наступних документів: свідоцтв про право на заняття адвокатською діяльністю, довіреностей від 21.10.2023 №31102023 та від 08.11.2024 №0811/24, договору про надання правової допомоги від 19.10.2022; Додатку 1 від 19.10.2022 до Договору; Додаткової угоди №1 від 04.08.2023 до Додатку 1 до Договору; Додаткової угоди №2 від 26.01.2024 до Додатку 1 до Договору, наведено детальний опис виконаних робіт, Рахунок від 25.10.2023 № 43800222; Акт надання послуг від 25.10.2023; Розбивка вартості послуг за період з 04.08.2023 по 25.10.2023; Рахунок від 04.03.2024 № 44800039; Акт надання послуг від 04.03.2024; Розбивка вартості послуг за період з 20.12.2023 по 19.02.2024; Рахунок від 10.07.2024 № 44800126; Акт надання послуг від 10.07.2024; Розбивка вартості послуг за період з 20.05.2024 по 20.06.2024; Рахунок від 19.07.2024 № 44800128; Акт надання послуг від 19.07.2024; Розбивка вартості послуг за період з 01.07.2024 по 18.07.2024; Рахунок від 05.12.2024 № 44800233; Акт надання послуг від 05.12.2024; Розбивка вартості послуг за період з 23.08.2024 по 03.12.2024 (а.с.16-32, 55-56, 88-89, 93-104, 113-116 т.5).

Разом з тим, з аналізу вказаних документів судом встановлено, що договір про надання правової допомоги від 19.10.2022 укладений між ТОВ «АТ КАРГІЛЛ» () «Клієнт» та АО «ПРАЙСУОТЕРХАУСКУПЕРС ЛІГАЛ», за умовами якого на замовлення клієнта, адвокатське об`єднання зобов`язується надати правову допомогу на умовах, що зазначені у договорі, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п.1.1 договору).

Тобто, вказаний договір був укладений не з позивачем ТОВ «Комбінат Каргілл» (), а з іншою юридичною особою - ТОВ «АТ КАРГІЛЛ» () та саме на останнього було покладено обов`язки з оплати послуг АО «ПРАЙСУОТЕРХАУСКУПЕРС ЛІГАЛ».

Крім того, всі подані рахунки на оплату наданих послуг були виписані на ТОВ «АТ КАРГІЛЛ» (), листи про необхідність проведення оплати адресовані ТОВ «АТ КАРГІЛЛ» (), акти надання послуг та додатки до вказаних актів із переліком наданих послуг були складені саме щодо послуг, наданих ТОВ «АТ КАРГІЛЛ» ().

Позивачем подано до суду додаток №1 від 19.10.2022 до договору про надання правової допомоги від 19.10.2022, який передбачає, що в рамках укладеного з ТОВ «АТ КАРГІЛЛ» () договором АО «ПРАЙСУОТЕРХАУСКУПЕРС ЛІГАЛ» надасть клієнту (ТОВ «АТ КАРГІЛЛ») послуги, що стосуються супроводження судового спору про повернення на користь ТОВ «Комбінат Каргілл» () суми надміру сплаченого грошового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 11860865,00 грн (а.с.28-30 т.5).

В той же час, жодних змін щодо умов оплати, або клієнта, якому адвокатським об`єднанням надаються відповідні послуги таким додатком не було передбачено.

З наведеного вбачається, що безпосередньо у позивача не виникло жодного обов`язку з оплати послуг, які надавались АО «ПРАЙСУОТЕРХАУСКУПЕРС ЛІГАЛ» в рамках договору про надання правової допомоги від 19.10.2022, в той час, як ТОВ «АТ КАРГІЛЛ» () не є стороною у даній справі, внаслідок чого витрати, які має понести ТОВ «АТ КАРГІЛЛ» () за умовами договору надання правової допомоги від 19.10.2022 не підлягають розподілу, шляхом їх стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Донецькій області.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постановах Верховного Суду від 05.08.2020 у справі №640/15803/19, від 01.09.2020 у справі №640/6209/19, які мають бути враховані судом при вирішенні спірних правовідносин.

Колегія суддів звертає увагу, що незважаючи на встановлений нормами процесуального законодавства обов`язок щодо доведення факту надання правничої допомоги із підтвердженням, що відповідні послуги сплачені або підлягають сплаті позивачем, останнім не було додано до матеріалів справи відповідних доказів, як це передбачено ст.134 КАС України.

Наведені обставини у своїй сукупності дозволяють дійти висновку, що наявні в матеріалах справи докази не підтверджують понесення позивачем (в тому числі в майбутньому) витрат на оплату послуг АО «ПРАЙСУОТЕРХАУСКУПЕРС ЛІГАЛ», тобто заявлені до відшкодування витрати не являються судовими витратами, пов`язаними з розглядом справи та не підлягають відшкодуванню за результатами судового розгляду, внаслідок чого відсутність підстав для їх розподілу шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Донецькій області на користь ТОВ «Комбінат Каргілл».

За таких обставин, беручи до уваги, що під час ухвалення постанови суду апеляційної інстанції судом не досліджувалось питання розподілу судових витрат, враховуючи недоведення позивачем понесення ним судових витрат на правничу допомогу, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для ухвалення додаткової постанови, якою відмовити в задоволенні заяви ТОВ «Комбінат Каргілл» про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.139, 252, 310, 325 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Комбінат Каргілл» про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст додаткової постанови складено 14 травня 2025 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

А.Ю.Кучма