Справа № 640/15699/21
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2025-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

15 травня 2025 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши клопотання представника відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження у адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_1 ) до Держави України в особі Офісу Генерального Прокурора (01011, м. Київ, вул. Різницька, буд. 13/15, ) про визнання протиправним дій та зобов`язати вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва 07.06.2021 звернувся ОСОБА_1 до Держави України в особі Офісу Генерального Прокурора в якому просив суд стягнути матеріальну шкоду у вигляді неотриманої частини заробітної плати, а саме посадового окладу, визначеного за ч. 3 ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», та надбавки за високі досягнення праці або за виконання особливо важливої роботи згідно постанови №505, що розраховується у відсотках від посадового окладу, завданої положеннями пункту 26 розділу VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, що визнані неконституційними, за період з 01 липня 2015 року по 11.02.2020 року у розмірі 1 886 576грн, 20коп.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.06.2021 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» № 2825-ІХ, визначено ліквідувати Окружний адміністративний суд міста Києва.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону №2825-IX з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Згідно із п. 1 «Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва», затвердженого Наказом Державної судової адміністрації України 16 вересня 2024 року №399 цей Порядок розроблено на виконання вимог Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ» та визначає порядок передачі нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративних судових справ іншим окружним адміністративним судам України.

У відповідності до п. 4 Порядку №399 на розгляд та вирішення судам підлягають передачі судові справи, які нерозглянуті ОАСК та передані до КОАС, але до набрання чинності Законом, не розподілені між суддями.

На виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду», Порядку №399 скеровано дану справу до Одеського окружного адміністративного суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.04.2025 року справу №640/15699/21 передано на розгляд головуючому судді (судді-доповідачу): Скупінській О.В.

18.04.2025 ухвалою судді постановлено прийняти до провадження адміністративну справу № 640/15699/21; розгляд справи розпочати спочатку за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

12.05.2025 від представника відповідача Офісу Генерального прокурора надійшла заява (вх. №45726/25) про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України.

12.05.2025 від представника відповідача Офісу Генерального прокурора надійшла заява (вх. №45728/25), в якому просить здійснювати розгляд справи №640/15699/21 за правилами загального позовного провадження, посилаючись на те, що оскільки позивач має статус прокурора, а тому відноситься до осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище згідно ст.51-3 Закону України «Про запобігання корупції». Вказує, що відповідно до змісту позовних вимог та статусу позивача спір у даній справі є спором з приводу проходження публічної служби. Таким чином, спір щодо прийняття на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби за участі такої посадової особи в якості позивача, не може розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження.

14.05.2025 ухвалою суду у задоволенні заяви Офісу Генерального прокурора (вх. №45726/25 від 12.05.2025) про закриття провадження у справі №640/15699/21 відмовлено.

Дослідивши вказане клопотання, суд приходить до наступного.

Відповідно до частини першої-третьої статті 12 КАС України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Частиною четвертою статті 12 КАС України встановлено, що виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах:

1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує: для юридичних осіб п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; для фізичних осіб та фізичних осіб-підприємців вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років»;

6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

Умови, за яких суд має право розглядати справи у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом (ч. 5 ст. 12 КАС України).

Частиною шостою статті 12 КАС України визначено перелік категорій справ незначної складності для цілей Кодексу адміністративного судочинства України, до яких, зокрема, належать справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Водночас за змістом положень частини першої статті 257 КАС України справи незначної складності розглядаються за правилами спрощеного позовного провадження.

Отже, за загальним правилом, адміністративні справи щодо проходження публічної служби підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження і для прийняття судом рішення про обрання такої форми адміністративного судочинства для розгляду цих справ достатнім є посилання на норми частини першої статті 257 КАС України.

Разом з тим, зазначене правило не стосується тих публічно-правових спорів у відносинах публічної служби, у яких позивачі є службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, адже пунктом 1 частини першої статті 12 КАС України закріплена неможливість віднесення відповідних адміністративних справ до категорії малозначних.

Втім, помилково вважати, що наведена особливість таких справ автоматично свідчить про необхідність їх розгляду за правилами загального позовного провадження.

Суд зауважує, що перелік адміністративних справ, які за волею законодавця повинні розглядатися лише в порядку загального позовного провадження є вичерпним і не може тлумачитися широко.

Відтак щодо адміністративних справ, які не охоплюються відповідним переліком, застосовними є положення, передбачені частиною другою статті 257 КАС України, згідно з якими за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Знову ж, перелік цих справ відповідає справам, визначеним у пунктах 1-6 частини четвертої статті 12 КАС України, і до такого переліку не належить справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, в яких позивачі є службовими особи, що займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Таким чином, передбачений у пункті 1 частини шостої статті 12 КАС України виняток, на думку суду, необхідно розуміти так, що він забороняє відносити до справ незначної складності ті справи, в яких позивачами є службовці, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище. Тобто такі справи у будь-якому разі не можуть визнаватися малозначними, в тому числі за рішенням суду відповідно до пункту 10 частини шостої статті 12 Кодексу. Наслідком дії цієї заборони є неможливість застосування положень частини першої статті 257 КАС України, якими передбачено обов`язковий розгляд у спрощеному позовному провадженні справ незначної складності. Однак це не свідчить про те, що відповідні справи повинні вирішуватись виключно в порядку загального позовного провадження.

Суд враховує, що жодної законодавчої перестороги для розгляду цієї підкатегорії справ саме в порядку спрощеного позовного провадження немає.

Крім того, за змістом імперативних вимог частини четвертої статті 12 КАС України ці справи також не належить до справ, які обов`язково розглядаються за правилами загального позовного провадження.

З огляду на викладене суд вважає помилковими доводи відповідача про те, що адміністративні справи, пов`язані з публічною службою, у яких позивачі є службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, не можуть розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження та повинні вирішуватися в порядку загального позовного провадження. Така позиція ґрунтується на уявленні про те, що за правилами спрощеного позовного провадження можуть розглядатися лише справи незначної складності, що, однак, не відповідає дійсності.

Провадження у цій справі відкрито ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.06.2021 і при цьому розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Також, приймаючи дану справу до свого провадження, в ухвалі від 18.04.2025 Одеський окружний адміністративний суд зазначив про те, що не вбачає підстав для зміни раніше обраної судом форми адміністративного судочинства для розгляду справи.

Доводи, наведені відповідачем у клопотанні про розгляд за правилами загального позовного провадження, не дають підстав для прийняття рішення про зміну обраної форми адміністративного судочинства зі спрощеного на загальне позовне провадження.

Також, на думку суду, немає підстав для прийняття рішення про розгляд цієї справи за правилами загального позовного провадження з урахуванням критеріїв, установлених частиною третьою статті 257 КАС України, а протилежні доводи відповідача щодо цього суд вважає незмістовними і перебільшеними.

Оскільки за характером спірних правовідносин, предметом доказування та складом учасників ця справа не належить до тих справ, які повинні розглядатися виключно за правилами загального позовного провадження, а також беручи до уваги критерії, визначені частиною третьою статті 257 КАС України, суд вважає за можливе здійснити розгляд та вирішення цієї справи в спрощеному позовному провадженні.

При цьому, на переконання суду, прийняття законного та обґрунтованого рішення по суті спору не потребує заслуховування усних пояснень сторін в судовому засіданні.

Оцінюючи доводи представника відповідача стосовно заявленого клопотання суд зазначає, що практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 8 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду з прав людини, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник (в одній із зазначених справ) не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Відтак розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи жодним чином не порушує законних прав сторони, тоді як можливість реалізації учасником справи окремих процесуальних прав, як-от права брати участь в судовому засіданні, надавати суду усні пояснення, задавати питання іншим учасникам справи тощо, закон пов`язує з видом судового процесу для розгляду конкретної справи, тобто зазначені права не можна вважати абсолютними.

Ураховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача про перехід до розгляду цієї справи за правилами загального позовного провадження.

Керуючись ст.ст. 12, 243, 248, 256, 262 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання (вх. №ЕС/45728/25 від 12.05.2025) представника відповідача Офісу Генерального прокурора про перехід до розгляду цієї справи за правилами загального позовного провадження відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Олена СКУПІНСЬКА