Справа № 440/14265/24
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2025-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/14265/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шевякова І.С. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги :

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №00 від 10.10.2024 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити з 04.10.2024 ОСОБА_1 пенсію за віком з урахуванням трудового та страхового стажу за період його навчання з 01.09.1981 по 18.07.1983, за період проходження ним військової служби з 30.10.1983 по 28.11.1985, за періоди його роботи з 04.01.1990 по 13.11.1992, з 18.02.2001 по 01.07.2003 та з 03.07.2003 по 20.02.2014.

Під час розгляду справи суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі також відповідач, ГУ ПФУ в Одеській області), про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03.12.2024 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 16.12.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, а також призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Аргументи учасників справи

В якості підстави для звернення до суду заявник вказував на протиправну, як на його думку, поведінку відповідача, який, обчислюючи страховий стаж позивача, не зарахував до загального страхового стажу навчання з 01.09.1981 по 18.07.1983, проходження військової служби з 30.10.1983 по 28.11.1985 та періоди роботи з 04.01.1990 по 13.11.1992, з 18.02.2001 по 01.07.2003 та з 03.07.2003 по 20.02.2014.

Зазначав, що трудовий стаж у спірний період підтверджується записами в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 17.08.1983, трудова книжка має усі кваліфікуючі ознаки, які відносять таку роботу (навчання, військову службу) до страхового стажу, а отже додаткові документи за відповідні періоди стажу не є обов`язковими для призначення пенсії.

При цьому, відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що дані трудової книжки про підтвердження трудового стажу містять неправдиві або недостовірні відомості.

Крім того, трудовий стаж у спірний період також підтверджується іншими документами, а саме: військовим квитком серії НОМЕР_2 від 20.09.1983, довідкою від 21.07.1983 №18, випискою до диплому від 18.07.1983 №6188.

Щодо відсутності інформації про нарахування заробітної плати та сплату страхо вих внесків в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування позивач зазначав, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи. Внаслідок невиконання обов`язку по сплаті внесків працівник позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту. У свою чергу, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії не є підставою для позбавлення працівника права на призначення чи перерахунок пенсії.

Відповідач проти позову заперечував, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. У відзиві на позов зазначав, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 17.08.1983, а саме:

- період навчання з 01.09.1981 по 18.07.1983, оскільки відсутній номер та дата документу, на підставі якого внесено запис про навчання;

- період проходження військової служби з 30.10.1983 по 28.11.1985, оскільки відсутній номер та дата документу, на підставі якого внесено запис про проходження військової служби;

- період роботи з 04.01.1990 по 13.11.1992, оскільки відсутній договір про виконання робіт та підстави прийняття та звільнення з роботи внесено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 № 58, а саме: відсутні номера документів, на підставі яких внесено записи;

- періоди роботи з 18.02.2001 по 01.07.2003 та з 03.07.2003 по 20.02.2014, оскільки відсутня інформація про нарахування заробітної плати та сплату страхових внесків в реєстрі застрахованих осіб Державного загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальних відомостей про застраховану особу за формою ОК-5.

Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Обставини справи, встановлені судом

04.10.2024 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Полтавській області зі заявою про призначення пенсії за віком.

З урахуванням принципу екстериторіальності заяву та документи ОСОБА_1 було передано на розгляд ГУПФУ в Одеській області.

Рішенням ГУПФ України в Одеській області від 10.10.2024 №00 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком з підстав відсутності необхідного страхового стажу на дату звернення.

У рішенні зазначено, що необхідний страховий стаж не менше 31 року, страховий стаж заявника становить 26 років 6 місяців 18 днів.

Головне управління Пенсійного фонду в Одеській області в рішенні від 10.10.2024 №00 зазначило, що:

вік заявника 60 років;

страховий стаж позивача становить 15 років 11 місяців 10 днів;

необхідний страховий стаж 31 рік.

Не зараховано до страхового стажу періоди згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 17.08.1983, а саме:

- період навчання з 01.09.1981 по 18.07.1983, оскільки відсутній номер та дата документу, на підставі якого внесено запис про навчання;

- період проходження військової служби з 30.10.1983 по 28.11.1985, оскільки відсутній номер та дата документу, на підставі якого внесено запис про проходження військової служби;

- період роботи з 04.01.1990 по 13.11.1992, оскільки відсутній договір про виконання робіт та підстави прийняття та звільнення з роботи внесено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993№ 58, а саме: відсутні номера документів, на підставі яких внесено записи;

- періоди роботи з 18.02.2001 по 01.07.2003 та з 03.07.2003 по 20.02.2014, оскільки відсутня інформація про нарахування заробітної плати та сплату страхових внесків в реєстрі застрахованих осіб Державного загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальних відомостей про застраховану особу за формою ОК-5.

Не погодившись із зазначеним рішенням, позивач оскаржив його до суду.

Норми права, які підлягають застосуванню

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов`язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов`язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень.

Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

З 01.01.2004 таким законом є, насамперед, Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон №1058-IV).

Відповідно до статті 8 Закону №1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

За приписами частини першої статті 9 Закону №1058-IV, відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-IV, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Статтею 26 Закону №1058-IV встановлені умови призначення пенсії за віком. Зокрема, за загальним правилом особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності відповідного страхового стажу, визначеного у даній статті.

Згідно частини першої статті 26 Закон №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно статті 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-ХІІ) передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Висновки щодо правозастосування

У даному адміністративному спорі відповідач піддав сумніву:

- період навчання з 01.09.1981 по 18.07.1983, оскільки відсутній номер та дата документу, на підставі якого внесено запис про навчання;

- період проходження військової служби з 30.10.1983 по 28.11.1985, оскільки відсутній номер та дата документу, на підставі якого внесено запис про проходження військової служби;

- період роботи з 04.01.1990 по 13.11.1992, оскільки відсутній договір про виконання робіт та підстави прийняття та звільнення з роботи внесено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993№ 58, а саме: відсутні номера документів, на підставі яких внесено записи;

- періоди роботи з 18.02.2001 по 01.07.2003 та з 03.07.2003 по 20.02.2014, оскільки відсутня інформація про нарахування заробітної плати та сплату страхових внесків в реєстрі застрахованих осіб Державного загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальних відомостей про застраховану особу за формою ОК-5.

Надалі суд наводить свої міркування щодо зазначених груп аргументів окремо.

Щодо незарахування до страхового стажу періодів з 18.02.2001 по 01.07.2003 та з 03.07.2003 по 20.02.2014, суд зазначає таке.

Поняття "страховий стаж" вперше було запроваджено Законом №1058-IV, який набув чинності з 01.01.2004. До цього цей стаж називався трудовим.

Статтею 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Визначення поняття "трудовий стаж" чинне законодавство не містить, однак з аналізу норм Закону №1058-IV можна дійти висновку, що це періоди офіційної трудової діяльності особи до 01.01.2004, що підтверджуються записами у трудовій книжці.

При цьому періоди трудової діяльності до 01.01.2004, які зараховуються до страхового стажу, визначаються законодавством, яке діяло до прийняття Закону №1058-IV, а саме - статтею 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення".

Тобто, весь трудовий стаж, набутий до 01.01.2004, враховується до страхового стажу на умовах раніше діючого законодавства, а з 01.01.2004 до страхового стажу зараховуються лише ті періоди, протягом яких сплачувалися страхові внески, і в розмірах пропорційно сплаченим внескам.

Як свідчать матеріали справи, відповідач не заперечував період трудової діяльності з 18.02.2001 по 01.07.2003 та з 03.07.2003 по 20.02.2014, однак не зарахував їх до страхового стажу, оскільки відсутні дані про сплату внесків в реєстрі застрахованих осіб.

Внаслідок невиконання страхувальником обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи з 18.02.2001 по 01.07.2003 та з 03.07.2003 по 20.02.2014, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Несплата страхувальником за позивача страхових внесків протягом періодів з 18.02.2001 по 01.07.2003 та з 03.07.2003 по 20.02.2014 не може бути підставою для незарахування до страхового стажу періоду роботи і сум заробітку, оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе роботодавець-страхувальник, в якому працює застрахована особа.

Аналогічна правова позиція зазначена, наприклад, у постанові Верховного Суду від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про протиправність спірного рішення в частині незарахування до страхового стажу періодів роботи позивача з 18.02.2001 по 01.07.2003 та з 03.07.2003 по 20.02.2014.

Щодо незарахування до страхового стажу періодів навчання з 01.09.1981 по 18.07.1983, проходження військової служби з 30.10.1983 по 28.11.1985, роботи з 04.01.1990 по 13.11.1992, суд зазначає таке.

У спірному рішенні зазначено, що вказані періоди неможливо зарахувати до страхового стажу, оскільки відсутні номера та дати документів, на підставі яких внесено записи.

Судом досліджено копію трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 17.08.1983 та встановлено, що трудова книжка має усі кваліфікуючі ознаки, які відносять таку роботу, навчання, військову службу до страхового стажу. При цьому, відсутність у трудовій книжці записів про дату та номер диплому, номер військового квитка, номер наказу про прийняття на роботу, номер наказу про звільнення з роботи - не є тими недоліками, які можуть позбавити особу права на пенсійне забезпечення.

Записи про прийняття позивача на роботу та звільнення з роботи за період з 04.01.1990 по 13.11.1992 заповнені без виправлень/підтирань і містять підпис уповноваженої особи.

Крім того, трудовий стаж у спірний період також підтверджується іншими документами, а саме: військовим квитком серії НОМЕР_2 від 20.09.1983, довідкою від 21.07.1983 №18, випискою до диплому від 18.07.1983 №6188. Наявність додаткового підтвердження зайнятості позивача у відповідний період виключає сумніви у дійсності цього стажу.

Відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що дані трудової книжки про підтвердження трудового стажу містять неправдиві або недостовірні відомості.

Більш того, суд зазначає, що працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

Така правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 11.05.2022 у справі №120/1089/19-а.

Неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії.

Правова позиція щодо того, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №677/277/17.

Також Верховний Суд у постановах від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а та від 04.09.2018 у справі №423/1881/17 висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 25 квітня 2019 року у справі №593/283/17, від 11 липня 2019 року у справі №607/14795/16-а, від 31 липня 2019 року у справі №750/10916/16-а, від 19 вересня 2019 року у справі №229/1905/17, від 30 вересня 2019 року у справі №638/18467/15-а та від 15 листопада 2019 року у справі №495/5161/17, від 27.02.2020 у справі №545/4197/16-а.

За встановлених судом обставин, твердження Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про наявність вказаних вище недоліків як підстава для незарахування періодів навчання з 01.09.1981 по 18.07.1983, проходження військової служби з 30.10.1983 по 28.11.1985, роботи з 04.01.1990 по 13.11.1992, до страхового стажу позивача, суд вважає необґрунтованими та безпідставними.

Таким чином, суд дійшов висновків, що на момент звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зі заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 мав необхідний страховий стаж понад 31 рік.

Враховуючи фактичні обставини даної справи, суд вважає, що зарахування періодів навчання з 01.09.1981 по 18.07.1983, проходження військової служби з 30.10.1983 по 28.11.1985, роботи з 04.01.1990 по 13.11.1992, з 18.02.2001 по 01.07.2003 та з 03.07.2003 по 20.02.2014 до страхового стажу - є єдиним варіантом правомірної поведінки, від якого відповідач безпідставно ухилився, тому це питання не може бути віднесено до дискреційних повноважень органу пенсійного фонду з огляду на приписи чинного пенсійного законодавства.

Права позивача порушені рішенням відповідача від 10.10.2024 №00 про відмову у призначенні пенсії.

За таких обставин суд, керуючись частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає належним та необхідним способом захисту порушеного права позивача визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області від 10.10.2024 №00.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Відповідно до пункту 1.8. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 25.11.2005 №22-1, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

За змістом частини першої статті 83 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку. Пенсії за віком призначаються з дня досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією надійшло не пізніше 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку.

У спірному випадку ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 досяг 60 років, 04.10.2024 звернувся за призначенням пенсії, тобто пізніше 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку. Отже, пенсія за віком позивачу має бути призначена з дня звернення 04.10.2024.

Оскільки суд дійшов висновку про протиправність рішення відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за віком з підстав відсутності необхідного стажу, враховуючи те, що оскаржувана відмова у призначенні пенсії не містить інших підстав відмови ніж ті, що зазначались вище; та приймаючи до уваги, що судом обраховано загальний страховий стаж позивача (який є більшим за 31 необхідний рік), - належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком з 04.10.2024.

Таким чином, враховуючи те, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом та сприяти реальному відновленню порушеного права, беручи до уваги приписи статті 9 КАС України, приймаючи до уваги відзив на позовну заяву відповідача, докази наявні у матеріалах справи, а також з аналізу норм чинного законодавства, суд приходить висновку, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 04.10.2024, зарахувавши до страхового стажу періоди навчання з 01.09.1981 по 18.07.1983, проходження військової служби з 30.10.1983 по 28.11.1985, роботи з 04.01.1990 по 13.11.1992, з 18.02.2001 по 01.07.2003 та з 03.07.2003 по 20.02.2014.

Розподіл судових витрат

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Оскільки за результатами розгляду справи позовні вимоги до відповідача задоволено, суд вважає за необхідне присудити до стягнення судовий збір у розмірі 1211,20 грн з відповідача у справі.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, Одеська область, 65012, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у призначенні пенсії за віком від 10.10.2024 №00.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 04.10.2024, зарахувавши до страхового стажу періоди навчання з 01.09.1981 по 18.07.1983, проходження військової служби з 30.10.1983 по 28.11.1985, роботи з 04.01.1990 по 13.11.1992, з 18.02.2001 по 01.07.2003 та з 03.07.2003 по 20.02.2014.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.С. Шевяков