Справа № 300/6845/24
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2025-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 рокуЛьвівСправа № 300/6845/24 пров. № А/857/30055/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Іщук Л.П., Обрізка І.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024 року (головуючий суддя Чуприна О.В.), ухвалене правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в м. Івано-Франківськ, у справі № 300/6845/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

09.09.2024 ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання здійснити призначення, перерахунок і виплачувати пенсію за віком на загальних підставах, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2021-2023 роки, з якої сплачено страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 30.07.2024.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024 року позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що має місце призначення позивачу пенсії за віком за іншим законом, а не переведення з одного на інший вид пенсії в межах одного Закону, а тому у відповідача відсутні підстави для застосування до спірних відносин положень частини 3 статті 45 Закону №1058-ІV.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024 року та в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що ОСОБА_1 з 12.07.2021 року отримувала пенсію за вислугу років відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням страхового стажу роботи 38 років. 30 липня 2024 року ОСОБА_1 звернулась із заявою про переведення її з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вважає, що виходячи з буквального тлумачення змісту частини 4 статті 42 та частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» показник заробітної плати за періоди страхового стажу після призначення пенсії, повинен бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії. Пенсіонер має право вибирати метод обчислення заробітної плати для перерахунку пенсії, в тому числі і з урахуванням заробітної плати, яку він отримував до моменту перерахунку пенсії, але не має права вимагати застосування показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за перерахунком пенсії. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був, що відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Враховуючи положення статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції, вимогам статті 242 КАС України відповідає.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 12.07.2021 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та останній призначено пенсію за вислугу років на підставі пункту «е» статті 55 Закону №1788-ХІІ як працівнику охорони здоров`я.

Позивач 30.07.2024 звернулась через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України до органу пенсійного забезпечення із заявою про перехід із пенсії за вислугу років відповідно до Закону №1788-ХІІ на пенсію за віком згідно Закону №1058-IV.

ГУ ПФУ в Івано-Франківській області рішенням №98 від 06.08.2024 переведено ОСОБА_1 на пенсію за віком згідно Закону №1058-IV.

Позивачу за матеріалами пенсійної справи №98, розраховано пенсію за віком в розмірі: - 5335,07 гривень, виходячи з таких умов: страховий стаж (повний) 39 років 09 місяців 12 днів, коефіцієнт стажу - 0,39750 (розмір пенсії вирахувано за формулою: 12159,02*0, 39750 = 4833,21 гривень), доплата за понаднормовий стаж (9 років) 166,86, надбавка на індексації 01.03.2022 135,00 гривень, надбавка на індексації 01.03.2023 100,00 гривень, надбавка на індексації 01.03.2024 100,00 гривень.

ОСОБА_1 01.08.2024 звернулась через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою. В матеріалах справи відсутня заява позивача від 01.08.2024, зміст якої можливо встановити лише з позовної заяви та відзиву. Зі змісту вказаних матеріалів слідує, що ОСОБА_1 просила здійснити перерахунок пенсії із розрахунку середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021, 2022, 2023 роки. Коментована обставина не заперечується сторонами.

Відповідач листом №7248-5924/С-02/8-0900/24 від 23.08.2024 повідомив позивача про відсутність законних підстав для проведення перерахунку пенсії із застосуванням показника середньомісячної заробітної плати (доходу) в Україні, з яких сплачено страхові внески за 2021-2023 роки. З підстав того, що показник середньомісячної заробітної плати (доходу) в Україні, з яких сплачено страхові внески, за попередні три роки перед зверненням за призначенням пенсії, застосовується лише при первинному призначенні пенсії згідно статті 40 Закону №1058-IV, тому у випадку позивача середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески при переведенні на пенсію за віком, застосована відповідно до чинних норм законодавства.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії із застосуванням позивачу показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення, тобто за 2021-2023 роки, ОСОБА_1 звернулась з цим позовом до суду.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України № 1788-XII від 05.11.1991 «Про пенсійне забезпечення» (Закон № 1788-XI) та Законом України № 1058-ІV від 09.07.2003 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Закон № 1058-ІV).

Закон № 1058-ІV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно ст.9 Закону № 1058-ІV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 10 Закону № 1058-ІV передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Частиною 3 ст.45 Закону № 1058-ІV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Суд апеляційної інстанції враховує, що у постанові від 16.06.2020 в справі № 127/7522/17 Верховний Суд зазначив, що за змістом ч.3 ст.45 Закону № 1058-ІV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви, на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Таким чином, лише при переведенні з одного виду пенсії на інший можуть застосовуватись норми ч.3 ст.45 Закону № 1058-ІV щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Також зазначені висновки Верховного Суду узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду України, який у постанові від 29.11.2016 у справі № 133/476/15-а (№ 21-6331а15) зазначив, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 1788-ХІІ, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно із ч.3 ст.45 Закону № 1058-IV.

Зазначена правова позиція Верховного Суду України була підтримана Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 31.10.2018 у справі № 876/5312/17. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23.

Судом першої інстанції встановлено, що пенсію позивача за вислугою років, на момент її призначення, обчислено при загальному страховому стажі 39 років 05 місяців 12 днів (коефіцієнт страхового стажу 0,039750) та заробітної плати, врахованої за період з 01.07.2000 по 31.03.2021 (згідно даних реєстру застрахованих осіб).

При призначенні пенсії за вислугу років, з 12.07.2021 ОСОБА_1 враховано середній заробіток по Україні за 3 попередні роки (2018-2020 роки) - 9118,81, гривень, а з урахуванням коефіцієнта заробітної плати та індивідуального коефіцієнта для обчислення, середньомісячний заробіток для обчислення пенсії склав 12086,53 гривень. Розмір пенсії (з надбавками) позивача при її призначенні становив 4931,01 гривень.

ОСОБА_1 30.07.2024 звернулась до органу пенсійного забезпечення із заявою про «перехід на інший вид пенсії» - з пенсії «за вислугу років» на пенсію «за віком».

На підставі поданої заяви від 30.07.2024 позивача переведено на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-ІV.

Апеляційний суд наголошує, що показник середньої заробітної плати в Україні для обчислення пенсії визначається на день призначення пенсії вперше або у випадку переведення з одного виду пенсії на інший, що фактично є призначенням такого виду пенсії вперше, що і мало місце у спірних правовідносинах.

Отже, як це правильно дійшов висновку суд першої інстанції, в цьому випадку мало місце призначення іншої пенсії за відмінним законом, а не переведення з одного виду на інший вид пенсії в межах одного закону відповідно до ч.3 ст.45 Закону № 1058-IV.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, враховуючи їхній зміст та юридичну природу, суд апеляційної інстанції вважає правильними висновки суду першої інстанції про наявність у позивача права на нарахування та виплату територіальним органом Пенсійного фонду України пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням такої пенсії, а саме: за 2021-2023 роки з урахуванням раніше виплачених сум.

Частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні викладено підстави задоволення позовних вимог, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування, оскільки не впливають на законність судового рішення.

Керуючись статтями 230, 241, 243, 308, 311, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024 року у справі № 300/6845/24 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. І. Шинкар
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко