Справа № 580/10369/24
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2025-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 року справа № 580/10369/24
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово в складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши в залі суду в порядку загального позовного письмового провадження адміністративну справу за позовом ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ВЕРК» до Корсунь-Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

21.10.2024 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ВЕРК» (19400, Черкаська обл., м.Корсунь-Шевченківський, вул.Яросла Мудрого, будинок 144; ) (далі позивач) до Корсунь-Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (19400, Черкаська обл., місто м.Корсунь-Шевченківський, вулиця Героїв Майдану, будинок 9; ) (далі відповідач) про:

визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо зняття арешту, накладеного на підставі постанови державного виконавця від 30.07.2001 у невідомому виконавчому провадженні, на належне йому на праві власності майно, а саме обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, опис предмета обтяження «состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле; все майно», додаткові відомості про обтяження «№ реєстра: 253063-273, внутр. №F23C2E5A24»;

зобов`язання відповідача у визначеному законом порядку, спосіб і строки зняти арешт з нерухомого майна, накладеного на підставі постанови державного виконавця від 30.07.2001 у невідомому виконавчому провадженні, а саме обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, опис предмета обтяження «состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле; все майно», додаткові відомості про обтяження «№ реєстра: 253063-273, внутр. №F23C2E5A24», за наявною актуальною інформацією про державну реєстрацію обтяжень номер запису обтяження 53317116, дата, час державної реєстрації 11.05.2007 10:14:08».

Додатково просив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на його користь судовий збір у розмірі 3028,00грн.

Обґрунтовуючи зазначив, що є власником нерухомого майна, на яке накладено арешт. Вказане обтяження створює перешкоди у здійсненні права володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном, зокрема, щодо внесення змін шляхом виділу приміщень з майнового комплексу. Рішенням Виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області від 18.07.2024 присвоєно, що об`єкт нерухомого майна, що належить позивачу на праві власності є нежитловим приміщенням, з подальшою реєстрацією змін до Державного реєстру речових прав. У зв`язку із архівним записом про арешт майна, такі зміни внести до Реєстру неможливо.

Ухвалою від 28 жовтня 2024 року суд відмовив у відкритті провадження у справі та роз`яснив, що спір підвідомчий господарському суду. У подальшому позивач оскаржив її до суду апеляційної інстанції. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.03.2025 вказану вище ухвалу суду скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вказана справа передана для продовження розгляду судді Бабич А.М.

Ухвалою від 21 квітня 2025 року суд прийняв до свого провадження адміністративну справу №580/10369/24, відкрив провадження у справі, вирішив спір розглянути у загальному позовному провадженні та призначив підготовче засідання на 29 квітня 2025 року об 11год. 00 хв.

Вказану ухвалу відповідач отримав 21.04.2025, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа в його електронний кабінет.

Відповідач правом подати відзив не скористався, про причини суд не повідомив.

Ухвалою від 23 квітня 2025 року суд задовольнив заяву вх. від вх.№20449/25 ОСОБА_1 від імені позивача про участь його представника у відкритому підготовчому засіданні з використанням власних технічних засобів. Усною ухвалою від 29 квітня 2025 року суд відклав розгляд адміністративної справи та призначив підготовче засідання на 06 травня 2025 року об 11:00 год.

12 травня 2025 року ухвалою суд повернув заяву вх. №21729/25 позивача про уточнення позовних вимог, відмовив повністю у задоволенні його заяв вх. №20844/25 та вх. №20847/25 про залучення до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача та витребування доказів, продовжив строк розгляду адміністративної справи на 20 днів, закрив підготовче провадження у справі та призначив її до судового розгляду по суті у письмовому провадженні.

Усі подані документи суд долучив до матеріалів адміністративної справи.

Оцінивши заявлені доводи, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Позивач є власником нерухомого майна, а саме комплексу, будівель та споруд за адресою: 19400, Черкаська обл., м.Корсунь-Шевченківський, вул.Леніна, буд.144, - що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , виданого на підставі рішення від 18.12.2007 №321 голови Виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради.

Рішенням Виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області від 18.07.2024 присвоєно вказаному об`єкту нерухомого майна загальною площею 834,6кв.м адресу: 19402, Черкаська обл., Черкаський р-н., м.Корсунь-Шевченківський, вул.Ярослава Мудрого, 144-Б.

Інформація з Державного реєстру прав на нерухоме майно свідчить про внесення запису до реєстру обтяжень про спірний арешт згідно з постановою відповідача №б/н від 30.07.2001 - 11.05.2007 о 10год. 14хв. 08сек. державним реєстратором Виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради Рябухою М.А. з підстави прийнятого нею рішення індексний номер 71143919 від 16.01.2024.

Тобто, позивач набув право власності після винесення постанови органом ДВС про арешт майна.

Відповідно до Витягу з Автоматизованої системи виконавчого провадження від 10 жовтня 2024 року позивач не є боржником у жодному виконавчому провадженні.

11.10.2024 позивач звернувся заявою №11/10-1 до відповідача, в якій просив зняти арешт з його майна, який накладено на підставі постанови без номеру від 30.07.2001 Корсунь-Шевченківською районною Державною виконавчою службою.

Не отримавши відповіді на заяву та не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо зняття арешту з нерухомого майна, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи оцінку спірним обставинам суд врахував таке.

Абзацом другим ст.19 Конституції України встановлений обов`язок органів державної влади та їх посадових і службових осіб діяти в межах, порядку та спосіб, які визначені законом.

Суд урахував, що на дату прийняття постанови про арешт від 30.07.2001, внесеної в Державний реєстр прав на нерухоме майно, діяв Закон України від 21 квітня 1999 року №606-XIV «Про виконавче провадження» (далі ЗУ №606-XIV), редакція якого у подальшому неодноразово змінювалася.

Відповідно до ст. 55 ЗУ №606-XIV арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а у разі потреби - в обмеженні права користування майном або його вилученні у боржника та передачі на зберігання іншим особам. Види, обсяги і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Порушення заборони державного виконавця розпоряджатися або користуватися майном, на яке накладено арешт, тягне за собою відповідальність зберігача майна, передбачену законом.

Арешт застосовується: 1) для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації, 2) для виконання рішення про конфіскацію майна боржника, 3) при виконанні ухвали суду про накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб.

Вилучення арештованого майна з передачею його для реалізації провадиться у строк, встановлений державним виконавцем, але не раніше, ніж через п`ять днів після накладення арешту. Продукти та інші речі, що швидко псуються, вилучаються і передаються для продажу негайно після накладення арешту.

Гроші, в тому числі іноземна валюта, цінні папери, ювелірні та інші побутові вироби із золота, срібла, платини і металів платинової групи, дорогоцінних каменів і перлів, а також лом і окремі частини таких виробів, виявлені при опису, на які накладено арешт, підлягають обов`язковому вилученню і негайно передаються на зберігання установам Національного банку України. Арешт на цінні папери накладається в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Державний виконавець зобов`язаний подбати про забезпечення умов реалізації майна боржника, які не ущімлюють його законних інтересів.

Статтею 59 ЗУ №606-XIV передбачалося, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту.

Докази реалізації зазначеного права позивачме відсутні.

На дату державної реєстрації 11.05.2007 о 10год. 14хв. 08сек. державним реєстратором Виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради Рябухою М.А. діяла редакція ЗУ №606-XIV від 14.03.2007. Так, відповідно до ст.55 ЗУ №606-XIV арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом:

винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження;

винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах;

винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов`язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. У разі потреби постанова, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Копія постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника не пізніше наступного після її винесення дня надсилається боржнику та відповідно до банків чи інших фінансових установ або органів, зазначених у частині другій цієї статті.

Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена боржником начальнику відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, або до суду у 10-денний строк.

Про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису й арешту майна боржника. Під час проведення опису й арешту майна боржника державний виконавець вправі оголосити заборону розпоряджатися ним, а у разі потреби - обмежити права користування майном або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису й арешту. Види, обсяги і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Порушення заборони державного виконавця розпоряджатися або користуватися майном, на яке накладено арешт, тягне за собою відповідальність зберігача майна, передбачену законом.

Арешт застосовується: 1) для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації, 2) для виконання рішення про конфіскацію майна боржника, 3) при виконанні ухвали суду про накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб.

Отже, у разі потреби постанова, якою накладено арешт на майно боржника, надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Належні, достовірні та допустимі докази оскарження позивачем постанови державного виконавця від 30.07.2001 про арешт його майна до начальника відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, або до суду у 10-денний строк, відсутні.

Водночас суд урахував, що ЗУ №606-XIV втратив чинність 05.01.2017 на підставі Закону України від 2 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі ЗУ №1404-VIII).

Згідно зі ст.1 ЗУ №1404-VIII у редакції на дату вирішення спірних правовідносин, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Органи та особи, які здійснюють примусове виконання рішень, зазначені в ст.5 ЗУ №1404-VIII.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЗУ №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

У частині другій ст.18 вказаного Закону вказані обов`язки виконавця:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Згідно зі ст.10 ЗУ №1404-VIII заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 18 ЗУ №1404-VIII державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 ч.2 ст.18 ЗУ №1404-VIII визначено, що державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з ч.3 ст.18 ЗУ №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:

1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників;

3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду;

5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх;

6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням.

Тобто, державний виконавець має право, зокрема, накладати арешт на майно боржника.

Відповідно до ч.1 ст.48 ЗУ №1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.56 ЗУ №1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Згідно з ч.3 ст.56 ЗУ №1404-VIII арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до ч.4 ст.56 ЗУ №1404-VIII копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Позивач не надав суду постанову відповідача №б/н від 30.07.2001 про накладення арешту на його майно. Водночас відсутні належні, достовірні та допустимі докази визнання її протиправною та скасування.

Повноваженнями щодо внесення у Державний реєстр прав на нерухоме майно відомостей про спірний арешт нерухомого майна позивач відповідно до ЗУ №1404-VIII не уповноважений. Натомість такі функції виконують інші державні органи, зокрема, державний реєстратор Виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради Рябухою М.А, який не є відповідачем у цій справі. То ж відновлення прав за заявленими позовними вимогами не відбудеться при відсутності дій вказаного державного реєстратора або оскарження таких її дій (рішень).

Щодо зняття арешту суд урахував.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.59 ЗУ №1404-VIII особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника та/або з електронних грошей, які знаходяться на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку, небанківських надавачів платіжних послуг документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону.

Частиною 3 ст.59 ЗУ №1404-VIII визначено, що у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Згідно з ч.4 ст.59 ЗУ №1404-VIII підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 та підпунктом 2 пункту 10-4 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;

10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

Належні, достовірні та допустимі докази наявності вказаних вище підстав для зняття виконавцем арешту, накладеного на нерухоме майно позивача відсутні.

Оскільки позивач не є боржником у жодному виконавчому провадженні, вказаною вище інформацією з Державного реєстру прав на нерухоме майно підтверджується внесення запису 11.05.2007 о 10год 14хв 08сек до реєстру обтяжень про спірний арешт згідно з постановою відповідача №б/н від 30.07.2001 саме державним реєстратором Виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради Рябухою М.А., з підстави прийнятого нею рішення індексний номер 71143919 від 16.01.2024, заявлений предмет спору обумовлений діями посадової особи, що не перебуває у складі відповідача. Тобто, дії щодо внесення запису, а отже і повноваження щодо його вилучення належить відповідному державному реєстратору. Не виконуючи дій, про які звернувся позивач, відповідач допустив обгрунтовану бездіяльність.

Зважаючи на відсутність доказів протиправності постанови відповідача від 30.07.2001 та відсутність на цю дату права власності на відповідне нерухоме майно, внесення записів про арешт державним реєстратором, доводи позивача про порушення його прав відповідачем не підтверджені сукупністю належних і допустимих доказів.

Тому позовні вимоги не обґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Зважаючи на результат вирішеного спору, відсутні підстави для їх розподілу відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Керуючись ст.ст. 2-20, 72-78, 132-139, 241-246, 287, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити повністю у задоволенні адміністративного позову ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ВЕРК» (19400, Черкаська обл., м.Корсунь-Шевченківський, вул.Яросла Мудрого, будинок 144; ) до Корсунь-Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (19400, Черкаська обл., місто м.Корсунь-Шевченківський, вулиця Героїв Майдану, будинок 9; ) про:

визнання протиправною бездіяльності щодо зняття арешту, накладеного на підставі постанови державного виконавця від 30.07.2001 у невідомому виконавчому провадженні, на належне йому на праві власності майно, а саме обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, опис предмета обтяження «состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле; все майно», додаткові відомості про обтяження «№ реєстра: 253063-273, внутр. №F23C2E5A24»;

зобов`язання у визначеному законом порядку, спосіб і строки зняти арешт з нерухомого майна, накладеного на підставі постанови державного виконавця від 30.07.2001 у невідомому виконавчому провадженні, а саме обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, опис предмета обтяження «состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле; все майно», додаткові відомості про обтяження «№ реєстра: 253063-273, внутр. №F23C2E5A24», за наявною актуальною інформацією про державну реєстрацію обтяжень номер запису обтяження 53317116, дата, час державної реєстрації 11.05.2007 10:14:08».

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його підписання.

Суддя Анжеліка БАБИЧ

Рішення ухвалене, виготовлене в повному обсязі та підписане 14.05.2025.