Справа № 380/8867/25
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2025-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/8867/25
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

12 травня 2025 року м. Львів

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Сидор Н.Т., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Державної служби України з питань праці про стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні, стягнення заробітної плати,

в с т а н о в и л а :

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державної служби України з питань праці, у якій позивач просить:

- у зв`язку з непроведенням з ОСОБА_1 повного розрахунку в установлений законом строк, зокрема невиплатою йому компенсації за невикористані відпустки; за час перебування у вимушеному прогулі внаслідок незаконного звільнення (з 30.10.2015 по 23.09.2021); за час затримки виконання постанови Верховного Суду від 23.09.2021 у справі № 807/2322/15 провадження № К/9901/5569/20, № К/9901/6422/20, № К/9901/6625/20; за період перебування на посаді начальника Управління Держпраці у Закарпатській області з 28.03.2024 по 05.04.2025 стягнути з Державної служби України з питань праці середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку;

- стягнути нараховану але не виплачену ОСОБА_1 заробітну плату в сумі 89090,88 (вісімдесят дев`ять тисяч дев`яносто) грн.

Відповідно до вимог ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви у тому числі з`ясовує, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Перевіривши позовну заяву та додані до неї матеріали суддя встановила, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст. ст. 160, 161 КАС України, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений ч. 5 ст. 122 КАС України.

У постанові від 11.02.2021 по справі № 240/532/20 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду дійшов правового висновку, що строки звернення до суду в порядку адміністративного судочинства визначені у статті 122 КАС України і частина п`ята цієї статті, яка передбачає місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, є спеціальною нормою щодо частини другої цієї статті з установленим у ній загальним строком у шість місяців.

Крім того, Верховний Суд зазначив, що строк звернення до суду за вирішенням публічно-правового спору щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні охоплюється спеціальною нормою частини п`ятої статті 122 КАС України, тому відсутні підстави для застосування у спірних правовідносинах частини першої статті 233 КЗпП України.

У постанові від 30.01.2025 у справі №320/26833/23 Верховний Суд зазначив, що місячний строк звернення до суду з цим позовом обраховується саме з дати проведення розрахунку з позивачем.

Відтак, з наведеного висновується, що моментом початку відліку строку звернення до суду, тобто моментом, у який в позивача виникає право на звернення до суду із позовом про стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні, є день проведення з таким розрахунку.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач просить стягнути середній заробіток за несвоєчасну виплату йому таких виплат:

- компенсації за невикористані відпустки;

- за час перебування у вимушеному прогулі внаслідок незаконного звільнення (з 30.10.2015 по 23.09.2021);

- за час затримки виконання постанови Верховного Суду від 23.09.2021 у справі №807/2322/15 провадження №К/9901/5569/20, №К/9901/6422/20, №К/9901/6625/20;

- за період перебування на посаді начальника Управління Держпраці у Закарпатській області з 28.03.2024 по 05.04.2025.

Щодо компенсації за невикористані відпустки, то суддя зазначає, що позивачем не долучено жодних доказів нарахування та виплати такої йому.

Щодо виплати середнього заробітку за час перебування у вимушеному прогулі, то слід врахувати, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.10.2022 у справі №807/2322/15 стягнуто з бюджетних асигнувань Управління Держпраці в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з урахуванням коефіцієнта підвищення заробітної плати, відповідно до п. 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, у розмірі 864 430,93 грн.

Однак, позивач у позові зазначає, що вказане рішення перебуває на стадії виконання у Державній казначейській службі України, та, відповідно, жодних доказів нарахування та виплати йому такої суми не долучає. Більше того, суддя зауважує, що середній заробіток за час перебування у вимушеному прогулі стягнуто з Управління Держпраці в Закарпатській області, натомість вимоги у цій справі щодо стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні заявлено до Державної служби України з питань праці.

Відтак, позивачу слід уточнити суб`єктний склад учасників справи.

Щодо середнього заробітку за час затримки виконання Верховного Суду від 23.09.2021 у справі №807/2322/15 провадження № К/9901/5569/20, № К/9901/6422/20, № К/9901/6625/20, то суддя зазначає, що вказаною постановою поновлено позивача в Управлінні Держпраці у Закарпатській області на посаді рівнозначній тій, з якої його було звільнено на підставі наказу Державної інспекції України з питань праці від 28.10.2015 №262-К.

Суддею Львівського окружного адміністративного суду Кравцівим О.Р. 01.07.2024 відкрито провадження у справі №380/13126/24 щодо стягнення на користь ОСОБА_1 з Державної служби України з питань праці середній заробіток за час затримки виконання постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23.09.2021 в справі №807/2322/15 адміністративне провадження № К/9901/5569/20, №К/9901/6422/20, №К/9901/6625/20 щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді рівнозначній тій, з якої ОСОБА_1 звільнено на підставі наказу Державної інспекції України з питань праці від 28.10.2015 №262-К.

Станом на момент постановлення суддею цієї ухвали, рішення у справі №380/13126/24 не прийнято, судом не встановлено права позивача на отримання середнього заробітку час затримки виконання постанови Верховного Суду, та, відповідно, позивачем не долучено жодних доказів нарахування та виплати йому відповідних сум.

Щодо виплати заробітної плати за період перебування на посаді начальника Управління Держпраці у Закарпатській області з 28.03.2024 по 05.04.2025, то позивачем не долучено жодних доказів на підтвердження нарахування та виплати такої.

Відповідно до ч. 4 ст. 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Однак, заявивши вимогу про стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні за весь час затримки по день фактичного розрахунку, позивач не долучив жодного доказу нарахування та виплати належних йому сум після звільнення з посади.

Пунктом 4 ч. 5 ст. 160 КАС України передбачено, що в позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Втім, заявлена позивачем вимога щодо стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні є неконкретизованою, оскільки не місить відомостей ані про суми, які належить стягнути з відповідача, ані про період затримки та момент проведення фактичного розрахунку.

Таким чином, заявлена вимога потребує уточнення.

Крім того, частина 3 статті 161 КАС України передбачає, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору на сьогодні визначено Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI (із наступними змінами і доповненнями).

Пунктом 1 частини 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

За подання вимоги про стягнення заробітної плати позивачем звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Водночас, середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні не належить до заробітної плати, відтак сплата судового збору за подання цієї вимоги здійснюється на загальних підставах.

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2025 становить 3028,00 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивач до позовної заяви долучає докази сплати судового збору у розмірі 1 490,00 грн. Однак, позивач не вказує суму середнього заробітку, належну до стягнення, не проводить жодних розрахунків, на підтвердження зазначеної суми судового збору, що позбавляє суд можливості перевірити правильність визначеної позивачем суми судового збору.

Інформацію про платіжні реквізити для перерахування судового збору за подання адміністративного позову до Львівського окружного адміністративного суду можна довідатися, зокрема, на офіційному сайті суду (http://adm.lv.court.gov.ua) в розділі "Судовий збір".

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення.

З врахуванням того, що позивачем не виконано вимог ст. 161 КАС України, позовну заяву слід залишити без руху та надати строк позивачу для усунення вищевказаного недоліку.

Керуючись ст.ст. 160, 161, 169, 248, 256, 294 КАС України, суддя

п о с т а н о в и л а :

позовну заяву ОСОБА_1 до Державної служби України з питань праці про стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні, стягнення заробітної плати залишити без руху.

Надати позивачу десятиденний строк з дня одержання цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви, зазначених у цій ухвалі, у спосіб:

- уточнити суб`єктний склад учасників справи;

- уточнити позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, зазначивши спірний період та суму середнього заробітку;

- долучити, докази що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги;

- вказати суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та розрахунок суми судового збору.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та окремо не оскаржується. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Сидор Н.Т.