Справа № 160/26629/24
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2025-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 травня 2025 року м. Дніпросправа № 160/26629/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Щербака А.А., Кругового О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Київської митниці на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 року (суддя 1-ї інстанції Маковська О.В.) в адміністративній справі №160/26629/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Група Віа Дніпро» до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

04.10.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Група Віа Дніпро» звернулось до суду із позовною заявою до Київської митниці, в якій просило суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UА 100320/2024/000061/2 від 12.07.2024 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА100320/2024/000721 від 12.07.2024.

В обґрунтування позовних вимог позтивачем зазначено, що спірне рішення про коригування митної вартості товарів та спірна картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, в яких митна вартість визначена не за ціною договору, а за резервним методом, є неправомірним, оскільки митному органу було надано всі необхідні документи, які в повній мірі підтверджували заявлену митну вартість товарів (числові значення складових митної вартості товарів) і жодних розбіжностей такі документи не містили. Посилання ж митного органу, як на підставу виникнення у нього сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості товарів, на нижчий ціновий рівень імпортованого позивачем товару порівняно з митним оформленням інших ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, є нормативно необґрунтованими, оскільки лише сама по собі різниця між вартістю подібних (аналогічних) товарів не свідчить про наявність порушень з боку декларанта та не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює. З урахуванням наведеного, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 року позов задоволено.

Відповідачем на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити у її задоволенні, а судові витрати ТОВ «Група Віа Дніпро» на професійну правничу допомогу адвоката при розгляді даної справи у розмірі 40 000,00грн. покласти на відповідача.

В силу пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 05.05.2019 ТОВ «Група Віа Дніпро», як Покупець, уклало з іноземним підприємством GUANGZHOU DIMEIJIA IMPORT & EXPORT CO., LIMITED (Гонконг, КНР), як Продавцем, Контракт №02/2019, предметом якого відповідно до п. 1.1.,1.2. є продаж Продавцем на користь Покупця товарів в асортименті, кількості та по цінам, зазначених в Специфікаціях та/або Додаткових угодах, які є невід?ємною частиною цього Контракту.

До Контракту 03.04.2024 сторонами підписано Специфікацію №02/24 на поставку на умовах FOB Гуанчжоу, Китай товарів загальною номенклатурою 31 позиція (маски для обличчя, патчі під очі, очищуючі смужки для носу та інше), на загальну суму 159460,68 доларів США (USD).

Зазначений товар за інвойсом (рахунком-фактурою) №02/24 від 03.04.2024 загальною вагою 21988,68 кг згідно коносаменту №TJSHTMSC3032M1 від 14.04.2024 був ввезений на митну територію України та 11.07.2024 був заявлений до митного оформлення до митниці за ЕМД 24UA21U3, до якої було додано наступні документи: пакувальний лист (Packing list) №02/24 від 07.04.2024; рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) №02/24 від 03.04.2024; коносамент (Bill of lading) №TJSHTMSC3032M1 від 14.04.2024; автотранспортна накладна (Road consignment note) Nє 5920 від 08.07.2024; декларація про походження товару (Declaration of origin) №02/24 від 03.04.2024; платіжна інструкція в іноземній валюті №20182 від 22.05.2024 20172 від 07.03.2024; платіжна інструкція в іноземній валюті №20183 від 04.06.2024; довідка, що підтверджує вартість перевезення товару №14280 від 05.07.2024; страховий поліс - Додаток №45 від 03.04.2024; договір (контракт) купівлі-продажу товарів №02/2019 від 05.05.2019; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №1 - Додаткова угода №1 від 08.11.2022; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Специфікація №02/24 від 03.04.2024; договір про надання послуг митного брокера №Б002/12 від 30.12.2021; договір про перевезення №ТЕ038754647 від 09.01.2023; договір про перевезення №TEO44703904 від 28.10.2022; заява про відсутність у товарах наркотичних засобів, психотропних речовин або прекурсорів наркотичних засобів і психотропних речовин, ввезення на територію України, вивезення з території України чи транзит через територію України яких здійснюється за наявності дозволу №б/н від 11.07.2024; заява декларанта у вигляді внесення коду до митної декларації, про відсутність озоноруйнівних речовин та фторованих парникових газів у товарах №б/н від 11.07.2024; заява, в вигляді внесення коду до митної декларації, про те, що товари, які декларуються не належать до товарів, що підлягають державному експортному контролю №б/н від 11.07.2024; перепустка №ПР- 91761 від 11.07.2024.

Розглянувши подані позивачем документи, митниця встановила, що документи не містять достатньої інформації, необхідної для визначення числових значень складових митної вартості, та під час проведення консультації митниця надіслала позивачу електронне повідомлення про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових (за наявності) документів відповідно до ч.3 статті 53 МК України, а саме: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов?язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов?язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс - листи) виробника товару; 6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. 7) страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 8) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 9) копію митної декларації країни відправлення; 10) за власним бажанням подати додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару (заявки та ін.).

У відповідь на електронне повідомлення відповідача щодо витребування митним органом у декларанта додаткових документів, декларантом позивача було надано лист від 12.07.2024 №б/н в якому повідомлено, що інші документи в 10-ти денний термін не надаватимуться з проханням припинити 10 денний термін для їх надання згідно ч.3 ст. 53 Кодексу.

Відповідачем 12.07.2024 було винесено Рішення про коригування митної вартості товарів NєUA100320/2024/000061/2, яким скоригована митна вартість товару до рівня 12,02 доларів США за кг нетто із застосуванням резервного (6) методу визначення митної вартості товару, та сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100320/2024/000721 від 12.07.2024.

У зв`язку з незгодою із Рішенням, декларантом заявлено випуск партії товару у вільний обіг під гарантійні зобов`язання у відповідності до положень ч.7 ст. 55 Митного кодексу України із наданням фінансової гарантії у вигляді грошової застави в сумі 1038100,16 грн., з яких: 242721,26 грн. ввізного мита (за видом платежу 020) та 795378,90грн. податку на додану вартість (за видом платежу 028).

Не погоджуючись із здійсненим відповідачем коригуванням митної вартості імпортованого товарів, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги дійшов висновку про їх обґрунтованість, оскільки надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомостей щодо ціни, що була сплачена за ці товари. У відповідача були в наявності всі документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору.

Суд апеляційної інстанції погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Митного кодексу України (далі МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 ст. 51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

За змістом ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч.6 ст.54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з ч.1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Приписами частин другої та третьої статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Апеляційний суд зазначає, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачі. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України.

Зауваження митного органу, що позивачем для підтвердження транспортних витрат наданий договір ТЕО 38754647 транспортно-експедиторського обслуговування від 09.01.2023 між ТОВ «Консольлайн Україна» (Експедитор) та ТОВ «Група Віа Дніпро» (Клієнт), проте договір з безпосереднім перевізником товару ФОП ОСОБА_1 , який зазначений в CMR Nє 5920 від 08.07.2024 не наданий були вірно відхилені судом першої інстанції, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, для доставки товару за коносаментом №TJSHTMSC3032M1 від 14.04.2024 у контейнері TCLU5775920 за маршрутом FOB, Гуанчжоу, Китай - Констанца, Румунія, п/п Орловка, декларантом - ТОВ «Група Віа Дніпро» було укладено із перевізником ТОВ «Консольлайн Україна» договір №ТЕ038754647 транспортно-експедиторського обслуговування від 09.01.2023 (який надавався до митного оформлення), відповідно до умов якого експедитор зобов?язується за плату та за рахунок клієнта виконати або організувати виконання визначених умовами цього договору послуг, пов?язаних з перевезенням вантажу, а також додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу.

Згідно з п. 2.1.1. вказаного договору встановлено, що відповідно до цього договору експедитор зобов?язується за плату та за рахунок клієнта організувати перевезення його вантажів на умовах, узгоджених сторонами, а також надавати інші послуги клієнту за погодженням сторін. При необхідності для виконання своїх зобов?язань за договором укладати від свого імені та за рахунок клієнта договори з транспортними організаціями. Контейнерними лініями, автомобільними перевізниками, складами зберігання, терміналами, та іншими організаціями, уповноваженими надати відповідні послуги.

Експедитором ТОВ «Консольлайн Україна» для надання послуг декларанту з організації доставки вантажу було укладено договір №ТЕ044703904 транспортно-експедиторського обслуговування від 28.10.2022 з ТОВ «Консольлайн».

В свою чергу ТОВ «Консольлайн» було укладено договір №44962667 від 27.01.2023 на організацію перевезень автомобільним транспортом із ТОВ «ШПІЦ Трак».

ТОВ «ШПІЦ Трак» укладено договір №0702/02-24ft від 07.02.2024 про транспортно-експедиторське обслуговування з ТОВ «Форстранс Україна», а ТОВ «Форстранс Україна» має договірні відносини із ФОП ОСОБА_1 на підставі договору №2021/0906 від 09.09.2021 перевезення вантажу.

Таким чином суд першої інстанції вірно встановив, що ТОВ «Група Віа Дніпро» не є стороною договору, а з ланцюга укладених договорів між перевізниками, вбачається наявність правових підстав для здійснення перевезення та оформлення автотранспортної накладної - CMR №5920 від 08.07.2024 ФОП ОСОБА_1 , оскільки ТОВ «Група Віа Дніпро» було укладено договір тільки із перевізником ТОВ «Консольлайн Україна», який організував перевезення, уклавши договір із третьою особою, а третя особа з іншими особами, відповідно, і відсутній був у ТОВ «Група Віа Дніпро» договір із ФОП ОСОБА_1 під час митного оформлення.

До того ж, на підтвердження зазначеного, в порядку ст. 55 Митного кодексу України, разом із заявою вих. №01-21-08/24 від 21.08.2024 позивачем до контролюючого органу було надано копію договору №44962667 від 27.01.2023 на організацію перевезень автомобільним транспортом; копію договору №0702/02-24ft від 07.02.2024 про транспортно-експедиторське обслуговування та копію договору №2021/0906 від 09.09.2021 перевезення вантажу.

Однак, митний орган будь-якої оцінки вказаним обставинам не надав, а у відповіді від 02.09.2024 зазначив нові аргументи та підстави, які не були вказані у спірному рішенні.

Посилання митного органу на те, що до митного оформлення не надано сертифікат якості на даний товар, а в договорі №TE038754647 транспортного-експедиторського обслуговування від 09.01.2023 відсутнє факсимільне відтворення підпису клієнта, суд апеляційної інстанції вважає цілком безпідставними, оскільки такі зауваження не говорять про розбіжності у поданих на підтвердження заявленої митної вартості документах.

Колегія суддів зазначає, що митний орган, здійснюючи контроль правильності визначення митної вартості, повинен брати до уваги лише ті докази, які стосуються предмета доказування. У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. При цьому відповідачем зокрема не обґрунтовано, яким чином сертифікат якості на товар впливає на митну вартість оцінюваного товару.

Також, суд першої інстанції вірно визнав помилковим твердження митного органу, щодо неможливості підтвердження транспортної складової заявленої митної вартості товару, з огляду на наступне.

З матеріалів справи встановлено, що в попередній заявці № 41 від 01.04.2024 до договору транспортно-експедиторського обслуговування №ТЕ038754647 від 09.01.2023 вартість послуг з організації перевезення вантажу (порт завантаження: Гунчжоу, Нанша, порт розвантаження: Констанца, Румунія, пункт доставки: Дніпро) складає 7800 доларів США, що включає фрахт, вивантаження та оформлення в порту Констанца.

Також, в попередній заявці №41 від 01.04.2024, також вказано, що остаточна вартість послуг з організації перевезення та експедирування вантажу буде визначена під час прибуття вантажу в порт розвантаження.

Згідно заявки №41 від 05.07.2024 (остаточної) до договору транспортно-експедиторського обслуговування №ТЕ038754647 від 09.01.2023, вартість послуг з організації перевезення вантажу та експедирування складає суму 440964,00 грн.

Рахунок на оплату транспортних послуг №2950 від 03.07.2024 від ТОВ «Консольлайн Україна», також на загальну суму 440964,00 грн. Факт здійснення оплати за транспортні послуги в розмірі 440964,00 грн. підтверджується платіжною інструкцією від 03.07.2024 №2051.

Так, у рахунку від №2950 від 03.07.2024 окремо вказані витрати за межами території України та на території України, отже, до витрат на транспортування за межами території України було включено: 288964,00 грн. - морське перевезення за межами території України; 45000,00 грн. - навантажувально-розвантажувальні роботи за межами території України; 40000,00 грн. - міжнародні транспортні послуги за межами території України.

В сумі транспорті витрати за межами території України склали 373964,00 грн. (288964,00 +45000,00 +40000,00).

Розмір понесених ТОВ «Група Віа Дніпро» витрат на транспортування за межами території України в сумі 373964,00 грн. зафіксований у Довідці від перевізника ТОВ «Консольлай оформлення. Україна» №14280 від 08.07.2024, яку декларант надавав до митного оформлення.

Крім цього, у довідці вказано розмір витрат на страхування контейнерного обладнання - 2037,40 грн. та витрати на страхування вантажу - 8465,27 грн., які декларантом було задекларовано та включено до складу митної вартості товару.

Окрім того, перевізником ТОВ «Консольлай Україна», додатково було надано довідку від 14.08.2024 про підтвердження суми витрат за межами території України на доставку вантажу за коносаментом №TJSHTMSC3032M1 у контейнері TCLU5775920*40ф за маршрутом FOB Гунчжоу, Китай - Констанца, Румунія - п/п Орловка в розмірі 373964,00 грн.; страхування контейнерного обладнання - 2037,40 грн; витрати на страхування вантажу - 8465,27 грн. та зазначено, що інших витрат на транспортування за вказаним маршрутом не було.

Отже, суд першої дійшов до вірного висновку, що заявлене числове значення про транспортні витрати, окрім довідки експедитора, яка надавалась до митного оформлення, підтверджуються наданими в порядку ст. 55 МК України документами (копією рахунку на оплату №2950 від 03.07.2024; копією платіжної інструкції №2051 від 03.07.2024; копією попередньої заявки №41 від 01.04.2024 до договору ТЕО 38754647 від 09.01.2023; копією заявки №41 від 05.07.2024 до договору ТЕО 38754647 від 09.01.2023; копією листа ТОВ «Консольлайн Україна» про транспортні витрати від 14.08.2024) та спростовують доводи і припущення митниці про можливі додаткові витрати на зберігання товару в порту призначення, на складі третьої особи, отриманої з мережі інтернет на веб-сайті «searates.com».

З митної декларації №24UA13U1 від 12.07.2024 вбачається, що вартість суми товару за інвойсом становить 159460,68 дол США (графа 22 МД). Курс визначений - 40.8823 (графа 23 МД). Тобто, вартість товару у гривні складає 6 519 119,35 грн (159460,68 дол*40.8823).

Загальна вартість товару з урахування всіх понесених витрат позивачем (вартість товару, транспортні витрати, витрати на страхування) задекларована у графі 12 МД і становить 6903586,02 грн., в яку включено: 6 519 119,35 грн - вартість товару згідно інвойсу у гривні; 373964,00 грн. - перевезення за межами території України; 2037,40 грн. - страхування контейнерного обладнання; 8465,27 грн. - витрати на страхування вантажу. 6 903586,02 грн.= 6519 119,35 + 373 964,00 + 2037,40 + 8465,27.

Таким чином, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що всі витрати понесені декларантом були задекларовані та включені до митної вартості оцінюваного товару.

Щодо інших запитуваних митницею під час проведення консультації додаткових документів, суд зазначає, що виписки з бухгалтерської документації, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, інформація біржових організацій про вартість товару або сировини в силу положень частини 3 статті 53 Митного кодексу України також є додатковими документами та надаються декларантом за наявності виключно у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Отже, як свідчать встановлені обставини справи, судом першої інстанції надано оцінку доводам митного органу.

По суті вказані відповідачем зауваження в оскаржуваних рішеннях носять формальний характер, що у їх сукупності та окремо кожне не вказує на наявність підстав для коригування заявленої декларантом вартості товарів.

Скаржником не доведено, що подані позивачем до митного оформлення документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за заявленою ціною договору.

Апеляційний суд повторно зазначає, що ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

В свою чергу, зі змісту матеріалів справи вбачається, що наданих позивачем документів було достатньо для визначення митної вартості товарів і цей перелік відповідає правилам ч. 1 ст. 53 МК України. Таким чином, доводи скаржника про необхідність застосування другорядного (резервного) методу для визначення митної вартості товару, свого підтвердження не знайшли.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів не відповідає вимогам пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, оскільки не містить наявної в митного органу інформації (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішень про коригування митної вартості, заявленої декларантом, та у них відсутнє належне обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої відповідачем, та фактів, які вплинули на таке коригування. Відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, містять аналогічні доводи відзиву на позов та носять характер припущень.

Надаючи правову оцінку прийняттю відповідачем картки відмови у митному оформленні №UА100320/2024/000721, яке є предметом спору у цій справі, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Згідно з частиною 12 статті 264 Митного кодексу України, у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.

Як зазначено у пунктів 8.1, 8.2 Розділу VІІІ Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого 30 травня 2012 року наказом Міністерства фінансів України №631, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 серпня 2012 року за №1360/21672, у всіх випадках відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення оформлюється картка відмови за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку.

Картка відмови складається за допомогою АСМО у межах строку, відведеного статтею 255 Кодексу для завершення митного оформлення, посадовою особою митного органу, якою прийнято рішення про відмову.

У картці відмови зазначаються причини відмови, наводяться вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також вказується інформація про порядок оскарження рішення про відмову.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується відповідачем, що картка відмови №UА100320/2024/000721 прийнята у зв`язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів №UА100320/2024/000061/2 від 12.07.2024.

За наведених обставин, оскільки в рамках цієї справи рішення про коригування митної вартості UA408000/2024/000274/2 від 03.05.2024 було вірно скасовано судом першої інстанції через його протиправність, про що зазначено вище, колегія суддів вважає, що у даному випадку картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UА100320/2024/000721 також підлягає скасуванню.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та ухвалив рішення з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування судового рішення відсутні.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст.ст. 134, 139 КАС України.

Судом встановлено, що у відзиві на апеляційну скаргу представником позивача заявлено клопотання про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Група Віа Дніпро» судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом даної справи в суді апеляційної інстанції.

Вказане клопотання вмотивоване тим, що розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс у зв`язку із розглядом даної справи в суді апеляційної інстанції включає в себе витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 40000,00 грн.

Відповідач не скористався правом подання заперечень щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат Товариства з обмеженою відповідальністю «Група Віа Дніпро» на правничу допомогу в сумі 40000,00 грн. представником позивача надано: довіреність №1 від 15.01.2025, договір про надання правової допомоги № 01-26-02/25 від 26.02.2025, рахунок № 22/25 від 26.02.2025, платіжну інструкція №106 від 26.02.2025 та акт прийому-передачі наданих послуг від 05.03.2025.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 07.05.2020 у справі № 320/3271/19.

Таким чином, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

Враховуючи категорію складності та, зважаючи на характер спірних правовідносин, та перелік наданих послуг, колегія суддів доходить висновку, що заявлені судові витрати позивача на оплату професійної правничої правової допомоги в розмірі 40000,00грн. не є співмірними та виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони, стягненню з відповідача підлягають витрати на правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської митниці залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 року в адміністративній справі №160/26629/24 залишити без змін.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Група Віа Дніпро» () понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці ().

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 14 травня 2025 року.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак

суддя О.О. Круговий