Справа № 380/10542/24
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2025-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/10542/24 пров. № А/857/8548/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кузьмича С.М., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року в справі № 380/10542/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчини дії,-

суддя в 1-й інстанції Гавдик З.В.,

час ухвалення рішення 31 січня 2025 року,

місце ухвалення рішення м.Львів,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області (далі ГУ ДМС у Львівській області, відповідач), в якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області щодо відмови в прийнятті у ОСОБА_1 декларації про відмову від іноземного громадянства викладену в листі №4601.05-5278/46 І-24 від 08.04.2024;

- зобов`язати Головне управління державної міграційної служби України у Львівській області прийняти подану 04.05.2023 ОСОБА_1 декларацію про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства Російської Федерації та видати їй паспорт громадянина України.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач через представника подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про задоволення позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що до спірних правовідносин, які виникли в квітні 2024 року, застосовується норма права, що набула чинності в серпні 2024 року, а саме п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо правового статусу іноземців та осіб без громадянства, які беруть участь у захисті територіальної цілісності та недоторканності України» від 20.08.2024 року № 3897-ІХ (далі Закон № 3897-ІХ), що не відповідає ст. 58 Конституції України згідно з якою закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Також вважає, що судом першої інстанції не враховано, що згідно з специфікою законодавства росії, позивач, як особа, яка постійно проживає на території України, має можливість вийти з громадянства російської федерації тільки шляхом звернення до дипломатичних установ чи консульств рф саме на території України. Наголошує про наявність обставин активності позивача, зокрема факт звернення до російської федерації із заявою від 04.02.2022 №80-14-29 про вихід з громадянства, запис до міграційного органу з питань виходу із громадянства російської федерації, сплати консульського платежу, фактично менш ніж за місяць до початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України та припинення діяльності відповідних установ російської федерації.

Звертає увагу на наявність листа мвд рф, яким роз`яснено порядок виходу з громадянства рф.

Також позивач вважає не погоджується з позицією відповідача про невідповідність поданої нею 04.05.2023 року декларації про відмову від громадянства російської федерації вимогам наказу Міністерства внутрішніх справ України від 16.08.2012 № 715, адже за своїм змістовим наповненням подана позивачем декларація містить всі необхідні реквізити вказаної форми звернення адаптованої до існуючих на час її подання обставин (війна, розрив дипломатичних відносин з рф, припинення офіційного листування) та з поданого 04.05.2023 року звернення (супровідного листа та самої декларації) об`єктивно вбачається намір відмовитись від російського громадянства та у встановленому порядку повністю набути громадянство України.

Відповідач подав до суду відзив на апеляційну скаргу позивача, у якому висловив незгоду з її доводами, вважає оскаржуване рішення суду обґрунтованим та законним. Просить оскаржене рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою Російської Федерації, що підтверджується копією паспорта НОМЕР_1 .

Так, 14 серпня 2020 року позивачка подала до територіального управління ДМС України у Львівській області заяву №1 про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про громадянство України", до якої додала зобов`язання припинити іноземне громадянство протягом двох років з моменту набуття нею громадянства України і подати до органу, що видав їй тимчасове посвідчення громадянина України, документ про припинення громадянства (підданства) рф, виданий уповноваженим на те органом цієї держави.

Також у зобов`язанні 14 серпня 2020 року указала ОСОБА_1 , що у разі неотримання нею з незалежних від неї причин документа про припинення громадянства (підданства) рф, вона зобов`язується подати декларацію про відмову від громадянства (підданства) цієї держави і повернути національний паспорт громадянина "російська федерація" до уповноваженого органу цієї держави.

Позивач 12.04.2021 документована тимчасовим посвідченням громадянина України № НОМЕР_2 , терміном дії до 02.11.2022. Відповідно до довідки №383 позивач з 02.11 2021 є громадянкою України.

Позивач 04 травня 2023 року із відповідним супровідним листом подала до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області декларацію про відмову від іноземного громадянства у зв`язку з тим, що існують незалежні від неї причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) російської федерації.

Листом від 08 травня 2023 року відповідач повідомив позивача, що саме на неї покладається обов`язок припинити іноземне громадянство про що подати відповідний документ. Зазначено, що паспорт громадянина України позивач зможе отримати лише в разі надання документа про припинення іноземного громадянства.

Вважаючи вказану відмову відповідача протиправною, позивач звернулася з позовом до суду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09.11.2023 в справі №380/16128/23, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2024 року, визнано протиправною відмову у прийнятті декларації ОСОБА_1 про відмову від іноземного громадянства управління Державної міграційної служби України у Львівській області, оформлену листом від 08.05.2023 та зобов`язано ГУДМС України у Львівській області повторно розглянути декларацію про відмову від громадянства Російської Федерації ОСОБА_1 , та прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

Так, 08.04.2024 року ГУ ДМС України у Львівській області повторно розглянуло звернення ОСОБА_1 від 04.05.2023 (супровідний лист з викладенням обставин, що унеможливлюють для неї виконання взятого зобов`язання по виходу з громадянства російської федерації з доданою Декларацією про відмову від громадянства російської федерації).

Указана декларація складена позивачкою у довільній формі і в ній задекларовано її зобов`язання повернути закордонний паспорт громадянина рф до державних органів країни походження за першої фізичної нагоди, не користуватися правами громадянина рф та не виконувати обов`язків, передбачених для громадян цієї держави її законодавством.

Листом №4601.05-5278/46 І-24 від 08.04.2024 ГУ ДМС України у Львівській області повідомило про відсутність правових підстав для прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства, оскільки подана 04.05.2023 декларація не відповідає вимогам Наказу 715.

З огляду на зазначену відповідь, позивач знову звернулася до суду, вже з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач мала законні очікування на прийняття відповідачем декларації про відмову від іноземного громадянства вдруге, оскільки вважала, що отримати документ про припинення громадянства Російської Федерації через введення воєнного стану України та припинення діяльності всіх консульських установ цієї держави на території України, є неможливим.

Проте, у даному випадку застосуванню підлягає законодавство чинне на момент повторної відмови відповідача у прийнятті декларації. Отже, для належного завершення процедури набуття громадянства України станом на день розгляду справи в суді, позивач має встановлений законом пролонгований строк для припинення попереднього громадянства Російської Федерації.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

У справі, яка розглядається, предметом спору є відмова органу ДМС прийняти від громадянина іноземної держави декларацію про відмову від громадянства цієї держави, оформлена листом №4601.05-5278/46 І-24 від 08 квітня 2024 року.

Статтею 4 Конституції України установлено, що в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

За умовами пункту 2 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються громадянство, правосуб`єктність громадян, статус іноземців та осіб без громадянства.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб. Законом України від 18 січня 2001 року № 2235-III "Про громадянство України" (далі - Закон України "Про громадянство України").

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України "Про громадянство України" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин з приводу прийняття декларації у 2023 році) громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках; громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України; іноземець - особа, яка не перебуває в громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав; реєстрація громадянства України - внесення запису про набуття особою громадянства України спеціально уповноваженим на те органом у відповідні облікові документи; зобов`язання припинити іноземне громадянство - письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України; незалежна від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства - невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), уповноваженим органом такої держави документа про припинення громадянства (підданства) особи у встановлений законодавством іноземної держави строк (крім випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років з дня подання клопотання, якщо строк не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи чи нездійснення такої процедури; (абзац 13); декларація про відмову від іноземного громадянства - документ, у якому іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав (абзац 16); декларація про відмову від іноземного громадянства особи, яка в установленому законодавством України порядку уклала контракт на проходження військової служби у Збройних Силах України, - документ, у якому іноземець, який в установленому законодавством України порядку проходить військову службу за контрактом у Збройних Силах України або який в установленому законодавством України порядку проходив військову службу за контрактом у Збройних Силах України, контракт якого припинено (розірвано), та звільнений з військової служби з підстав, передбачених підпунктами "а", "б" пунктів 1 - 3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав (абзац 22); декларація про відмову від іноземного громадянства особи, яка має визначні заслуги перед Україною або прийняття якої до громадянства України становить державний інтерес для України, - документ, у якому іноземець, який має визначні заслуги перед Україною або прийняття якого до громадянства України становить державний інтерес для України, засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав (абзац 23); декларація про відмову від іноземного громадянства особи, яка в установленому законодавством України порядку проходить військову службу за контрактом у Збройних Силах України та нагороджена державною нагородою України, - документ, у якому іноземець, який в установленому законодавством України порядку проходить військову службу за контрактом у Збройних Силах України та нагороджений державною нагородою України, засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав (абзац 24).

Порядок набуття громадянства України визначений розділом II Закону України "Про громадянство України", а підстави набуття громадянства України установлені статтею 6 Закону України "Про громадянство України", якою, зокрема, передбачено, що громадянство України набувається за територіальним походженням (пункт 2 частини першої статті 6 Закону).

Умови набуття громадянства України за територіальним походженням установлені статтею 8 Закону України "Про громадянство України".

За приписами частини першої статті 8 Закону України "Про громадянство України" (у редакції, чинній на час звернення позивача із заявою про оформлення набуття громадянства у 2021 році) особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства. Іноземці із числа осіб, зазначених у частині двадцятій статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яка отримала посвідку на тимчасове проживання на підставі частини двадцятої статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

Іноземці, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства (частина п`ята статті 8 Закону України "Про громадянство України").

Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначений Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 (далі - Порядок № 215).

Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України, рішення за якими приймаються територіальними органами Державної міграційної служби України установлений розділом IV Порядку № 215, зокрема, пунктом 92 якого передбачено, що територіальні органи ДМС України приймають рішення про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням.

За правилами абзацу 11 пункту 92 Порядку № 215 до повноважень територіальних органів Державної міграційної служби України також належить скасування прийнятих ними рішень про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 Закону України "Про громадянство України".

За правилами пункту 118 розділу V Порядку № 215 передбачено, що особам, які проживають на території України і набули громадянство України, за винятком осіб, які взяли зобов`язання припинити іноземне громадянство, територіальні підрозділи Державної міграційної служби України видають паспорти громадянина України або свідоцтва про належність до громадянства України.

Особам, які набули громадянство України та взяли зобов`язання припинити іноземне громадянство, видаються тимчасові посвідчення громадянина України. Після подання цими особами в установленому Законом порядку документа про припинення іноземного громадянства або декларації про відмову від іноземного громадянства їм замість тимчасових посвідчень громадянина України залежно від місця проживання видаються паспорти громадянина України або паспорти громадянина України для виїзду за кордон (пункт 119 розділу V Порядку № 215).

На час виникнення спірних правовідносин, редакція пункту 119 Порядку № 215 не змінювалася з 05 червня 2012 року.

Відповідно до статті 5 Указу Президента України від 27 березня 2001 року № 215 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України", Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 405, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 16 серпня 2012 року № 715 (далі - наказ МВС України № 715) затверджено зразки документів, які подаються для встановлення належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, та журналів обліку.

Станом на квітень 2023 року і до сьогодні чинний зразок документа під назвою "Декларація про відмову від іноземного громадянства" (форма 45,) затверджений наказом МВС України № 715.

Зміст цього документа викладено наступним чином: "Я, _ (прізвище, ім`я, по батькові)_,___ _________ _____ (року народження), громадянин (ка) _ (назва держави)_ відмовляюся від іноземного громадянства (підданства) _ (назва держави)_, у зв`язку з тим, що існують незалежні від мене причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства)_ (назва держави)_,а саме:

1) у мене уповноваженими органами _ (назва держави)_ (зазначити дату) було прийнято клопотання про припинення мого громадянства (підданства) __ (назва держави)_, проте в установлений її законодавством строк протягом _ (назва держави)_ я не отримав (не отримала) документа про припинення громадянства (підданства) цієї держави. Повідомлень від уповноважених органів__ (назва держави)_ про відмову в задоволенні мого клопотання я не отримував (не отримувала);

2) у мене уповноваженими органами _ (назва держави)_ було прийнято клопотання про припинення мого громадянства (підданства) (зазначити дату), проте протягом двох років я не отримав (зазначити дату) _ (назва держави)_ (не отримала) документа про припинення громадянства (підданства) цієї держави. Повідомлень від уповноважених органів _ (назва держави)_про відмову в задоволенні мого клопотання я не отримував (не отримувала). Строк розгляду клопотань про припинення громадянства цієї держави не встановлено;

3) у законодавстві _ (назва держави)_ відсутня процедура припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи;

4) процедура оформлення припинення громадянства (підданства) _ (назва держави)_ не здійснюється;

5) вартість оформлення виходу з громадянства (підданства) _ (назва держави)_ становить, що перевищує половину розміру _ (зазначити вартість у гривневому еквіваленті)_мінімальної заробітної плати, установленого законом в Україні на момент, коли особа набула громадянства України.

Станом на _ (дата набуття особою громадянства України) розмір мінімальної заробітної плати в Україні становив_____.

У зв`язку з викладеним вище я зобов`язуюся повернути паспорт громадянина _ (назва держави)_ до уповноважених органів цієї держави, не користуватися правами громадянина (підданого) _ (назва держави)_і не виконувати обов`язків, передбачених її законодавством для громадян (підданих) цієї держави.

Мені_____ (прізвище, ім`я, по батькові)_ повідомлено, що в разі невиконання мною цього зобов`язання я втрачу громадянство України на підставі статті 19 Закону України "Про громадянство України" або його буде скасовано на підставі статті 21 цього Закону. Дата: ___ __________ 20___ року (підпис)".

З 19 грудня 2021 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про громадянство України" щодо спрощеного набуття громадянства України окремими категоріями осіб" від 14 грудня 2021 року № 1941-IX (далі - Закон № 1941-IX), яким, зокрема, визначені особливі умови для певного переліку осіб, які можуть подати декларацію про відмову від іноземного громадянства, поза межами загальної процедури. Цим же Законом затверджені нові види таких декларацій, переліком яких доповнено статтю 1 Закону України "Про громадянство України".

Пунктом 2 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1941-IX установлено, що право подати декларацію про відмову від іноземного громадянства у разі неможливості виконати зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство) мають особи, які набули громадянство України у період з 1 січня 2018 року до набрання чинності цим Законом та:

1) які в установленому законодавством України порядку проходять військову службу за контрактом у Збройних Силах України або які в установленому законодавством України порядку проходили військову службу за контрактом у Збройних Силах України, контракт яких припинено (розірвано), та звільнені з військової служби з підстав, передбачених підпунктами "а", "б" пунктів 1-3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу";

2) які мають визначні заслуги перед Україною або прийняття яких до громадянства України становить державний інтерес для України;

3) які в установленому законодавством України порядку проходять військову службу у Збройних Силах України та нагороджені державною нагородою України;

4) є іноземцями з числа осіб, зазначених у частині двадцятій статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства";

5) які є громадянами держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором або державою-окупантом, що зазнали у країні своєї громадянської належності переслідувань через політичні переконання, що підтверджується документом, передбаченим цим Законом.

Відповідно до Закону України від 06 червня 2019 року № 2743-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо правового статусу іноземців та осіб без громадянства, які брали участь у захисті територіальної цілісності та недоторканності України" та Закону України № 1941-IX щодо спрощеного набуття громадянства України окремими категоріями осіб, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28 грудня 2021 року № 989 (далі - наказ МВС № 989) затверджено зразки деяких документів, які подаються для набуття громадянства України іноземцями, які мають визначні заслуги перед Україною або прийняття яких до громадянства України становить державний інтерес для України, які брали (беруть) участь у захисті територіальної цілісності та недоторканності України, та іноземцями, які зазнали переслідувань.

Отже, саме наказом МВС № 989 затверджено нові зразки декларації для осіб, що підпадають під дію Закону України № 1941-IX. Проте, зразок декларації, затвердженої наказом МВС України № 715 також є чинним.

Вихід з громадянства рф особи, яка проживає на території іноземної держави, здійснюється на підставі добровільного волевиявлення такої особи у спрощеному порядку, за винятком випадків, передбачених статтею 20 федерального закону від 31 травня 2002 року № 62-ФЗ "Про громадянство РФ" (далі - Закон № 62-ФЗ).

Стаття 32 Закону № 62-ФЗ визначає прядок подання заяв з питань громадянства рф та передбачає, що заява з питань громадянства рф подається за місцем проживання заявника:

а) особою, яка проживає на території рф, - до територіального органу федерального органу виконавчої влади у сфері внутрішніх справ;

б) особою, яка проживає за межами рф і не має місця проживання на території РФ, - дипломатичне представництво або консульська установа рф, що знаходяться за межами рф.

Заява подається особисто заявником.

У випадку, якщо заявник не може особисто подати заяву у зв`язку з обставинами, що мають винятковий характер та підтверджені документально, заяви та необхідні документи можуть бути передані для розгляду через іншу особу або надіслані поштою. У цьому випадку справжність підпису особи, яка підписала заяву, та вірність копії документа, що додається до заяви, її оригіналу засвідчуються нотаріально.

Строк розгляду заяви про вихід із громадянства відповідно до частини другої статті 35 Закону № 62-ФЗ складає один рік з моменту подання заяви з усіма документами.

Порядок розгляду питань громадянства рф регламентується Положенням про порядок розгляду питань громадянства РФ, затвердженим указом президента рф від 14 листопада 2002 року № 1325 (далі - Положення № 1325), яке визначає певні особливості, за умови дотримання яких може бути прийнята заява про вихід (припинення) з громадянства рф, у тому числі в оформленні заяви, яка складається у двох примірниках (кожен на бланку) за формою, що відповідає конкретним підставам припинення громадянства РФ (додатки № 4, 5, 6).

Також Положення № 1325 вимагає, щоб заява про вихід із громадянства рф складалася російською мовою. Усі подані разом із заявою документи, виконані не російською мовою, підлягають перекладу російською мовою. Правильність перекладу чи справжність підпису перекладача має бути засвідчена відповідно до законодавства рф про нотаріат.

Відповідно до статті 64 Конституції України, статей 12-1, 20 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", статей 7, 34, 37 та 38 Закону України "Про нотаріат", Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року прийнято постанову № 164 "Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану", відповідно до пункту 1 якої, з 16 грудня 2023 року запроваджено засвідчення справжності підпису, зокрема, на заяві про вихід з громадянства рф.

Принципи та правила, що, зокрема, стосуються громадянства фізичних осіб,, з якими має узгоджуватися внутрішньодержавне право держав-учасниць, встановлені Європейською конвенцією про громадянство від 06 листопада 1997 року, ратифікованою Законом України від 20 вересня 2006 року № 163-V " Про ратифікацію Європейської конвенції про громадянство" (із застереженнями щодо пункту 2 статті 8 та глави).

Нормами Закону № 2235-III передбачено можливість набуття громадянства України за територіальним походженням, за умови звернення іноземця з відповідною заявою, однак положення частини другої статті 8 Закону № 2235-III містять імперативний припис щодо обов`язку таких осіб одночасно із заявою (клопотанням) про набуття громадянства України подати зобов`язання припинити іноземне громадянство.

Надалі, у разі одержання позитивного рішення щодо вирішення такої заяви, іноземцю видається довідка про реєстрацію особи громадянином України, на підставі якої він має право оформити тимчасове посвідчення, що діє не більше двох років. Тому лише у разі виконання ним обов`язку припинити іноземне громадянство, така особа має право отримати паспорт України.

Водночас, запроваджуючи інститут подання декларації про відмову від іноземного громадянства, законодавець в імперативному порядку насамперед зобов`язав іноземця, який звернувся із відповідною заявою до органу ДМС протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подати документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України. Такі дії передбачають активну поведінку іноземця, спрямовану на безпосереднє самостійне вирішення питання щодо отримання ним документу про припинення громадянства (підданства) іншої держави.

І лише за певних причин, перелік та форма, яких наведено у статті 1 Закону № 2235-III (що насамперед передбачають вжиття іноземцем активних дій, зокрема, звернення до уповноваженого органу країни, від громадянства якої він має бажання відмовитися) та за умови доведення факту вжиття іноземцем усіх заходів задля отримання документу про відмову від попереднього громадянства, орган ДМС може прийняти у іноземця декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Це означає, що особа, яка набула громадянство України на загальних підставах за результатами вирішення її заяви про прийняття до громадянства України впродовж дворічного строку з моменту набуття такого громадянства повинна вчинити дії, спрямовані на отримання документа про припинення громадянства (підданства) іншої держави. І лише у разі невирішення такого питання у строки, передбачені законодавством країни громадянської належності чи відмови у вирішенні такої заяви за результатами звернення іноземця (за незалежних від нього причин, що розкриті та перелічені у Законі) він має право подати декларацію про відмову від іноземного громадянства безпосередньо до органу ДМС, що приймав його заяву.

Крім того, визначаючи певну процедуру виходу з громадянства російської федерації, законодавством цієї країни насамперед передбачено, що особа повинна подати відповідну заяву, у якій висловити таке прохання як особисто або, як виняток, подати її через іншу особу, або надіслати поштою, за умови нотаріального засвідчення. Тобто громадяни російської федерації мають декілька варіантів вирішення такого питання, у тому числі і у разі настання обставин, що є винятковими. Водночас такі заяви за законодавством російської федерації можуть розглядатися протягом року з дня звернення.

Отже, межі дії приписів абзацу 13 статті 1 Закону № 2235-III у спірних правовідносинах необхідно оцінювати, виходячи із оцінки активних дій іноземця, які ним вчинялися з дати набуття ним громадянства України, щодо отримання документа про припинення іноземного громадянства.

Після 24.02.2022, у зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України 24.02.2022, Україна розірвала дипломатичні відносини з росією, що унеможливлює із цієї дати направлення різних запитів і листів до посольства російської федерації в Україні з огляду на припинення роботи його відділів на території України.

Проте особи, що мають бажання відмовитись від громадянства російської федерації не позбавлені права звернутися до дипломатичних представництв російської федерації, що продовжують працювати поза межами України, в інших територіально наближених країнах, обравши будь-який зручний для них спосіб звернення.

За таких обставин, суд констатує, що з 24.02.2022 органи ДМС можуть прийняти декларацію про відмову від іноземного громадянства від колишніх громадян російської федерації, які набули громадянство України на загальних підставах до 24.02.2022 за двох умов:

- якщо такі особи як до, так і після 24.02.2022 вже безпосередньо зверталися до уповноваженого органу російської федерації з відповідною заявою, у якій виявили бажання припинити попереднє громадянство, проте не отримали інформації щодо вирішення їхньої заяви протягом строків її розгляду, що підтверджується доказами;

- якщо такі особи як до, так і після 24.02.2022 вже безпосередньо зверталися до уповноваженого органу російської федерації з відповідною заявою, отримали негативну відповідь та надали докази, що підтверджують ці обставини.

В інших випадках відсутні правові підстави для прийняття такої декларації у межах процедури, визначеної Законом № 2235-III, установленої для оформлення громадянства.

Цей висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, що указана у постанові від 19 грудня 2024 року в справі № 280/1155/23 та від 01 квітня 2025 року в справі № 420/11071/23

Підсумовуючи варто вказати, що саме на особу, яка взяла на себе зобов`язання припинити іноземне громадянство, покладається обов`язок надати документи про припинення іноземного громадянства і тільки після надання відповідних документів органи ДМС можуть видати особі паспорт громадянина України.

При цьому заява про відмову від іноземного громадянства до органу ДМС подається протягом двох років з моменту набуття особою громадянства України.

Разом з цим законодавцем чітко визначені підстави про право особи подати декларацію про відмову від іноземного громадянства, а саме: у разі неможливості виконати зобов`язання припинити іноземне громадянство.

Отже, як зазначено вище, межі дії приписів абзацу 13 частини першої статті 1 Закону № 2235-III у спірних правовідносинах необхідно оцінювати, виходячи із оцінки активних дій іноземця, які ним вчинялися з дати набуття ним громадянства України, щодо отримання документа про припинення іноземного громадянства.

Суд першої інстанції вказав, що позивач вживала заходи та вчиняла дії щодо припинення громадянства російської федерації, які з незалежних від неї причин, не мали відповідного позитивного результату, з огляду на те, що позивач зверталася до російської федерації із заявою від 04.02.2022 про вихід з громадянства; згідно скріну електронного повідомлення позивач на 07.02.2022 була записана у відповідний міграційний орган з питань виходу із громадянства російської федерації. Згідно з квитанцією, яка наявна в матеріалах справи, позивач внесла відповідний консульський платіж, фактично менш ніж за місяць до початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України та припинення діяльності відповідних установ російської федерації.

Також в матеріалах справи наявний лист Головного управління з питань міграції мвд рф від 27.03.2023 року №3/71, яким розглянуто звернення ОСОБА_1 що адресоване органам міністерства закордонних справ рф, з питань виходу з громадянства та роз`яснено порядок такого.

Верховний Суд у постанові від 19.12.2024 у справі № 280/1155/23 вказав про те, що особи, які мають бажання відмовитись від громадянства російської федерації не позбавлені права звернутися до дипломатичних представництв російської федерації, що продовжують працювати поза межами України, в інших територіально наближених країнах, обравши будь-який зручний для них спосіб звернення.

Колегія суддів апеляційного суду підтримує висновок про існування незалежних від заявниці причин неотримання документа про припинення іноземного громадянства, з огляду на те, що остання безпосередньо зверталися до уповноваженого органу російської федерації з відповідною заявою, однак отримали негативну відповідь.

При цьому посилання суду першої інстанції на Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо правового статусу іноземців та осіб без громадянства, які беруть участь у захисті територіальної цілісності та недоторканності України» від 20.08.2024 №3897-ІХ, який регулює питання пролонгації строку на виконання зобов`язання припинити громадянство Російської Федерації на період дії в Україні воєнного стану є безпідставним. Цим Законом фактично продовжено дворічний строк, в межах якого особа зобов`язана відмовитися від іноземного громадянства.

Однак за обставинами розглядуваної справи, позивачка здійснила залежні від неї дії, які спрямовані на припинення громадянства рф, однак це не призвело до відповідного правового результату з незалежних від неї причин.

Колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції про неможливість констатації наявності вжиття позивачкою заходів та вчинення дій щодо припинення громадянства російської федерації, які з незалежних від позивачки причин, не мали відповідного позитивного результату, що передбачає можливість подання декларації про відмову від іноземного громадянства, та одночасне ствердження того, що строк на виконання зобов`язання припинити іноземне громадянство не сплив, оскільки пролонгований на 12 місяців з дня припинення чи скасування воєнного стану в Україні, що, за висновком окружного суду, є підставою для відмови в прийнятті декларації.

Апеляційний суд зазначає, що пролонгація передбачена пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3897-ІХ, лише забезпечує можливість особи припинити іноземне громадянство в більш пізній строк, задля недопущення скасування рішення про оформлення набуття громадянства України згідно ст.21 Закону № 2235-III.

Проте у випадку позивачки, існують незалежні від неї причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства, що констатовано як цим судовим розглядом, так і в межах справи 380/16128/23.

Однак у вимірі обставин цієї адміністративної справи, колегія апеляційного суду наголошу, що спірним є відмова органу ДМС прийняти від громадянина іноземної держави декларацію про відмову від громадянства цієї держави, оформлена листом №4601.05-5278/46 І-24 від 08 квітня 2024 року та мотивована тим, що подана 04.05.2023 декларація не відповідає вимогам Наказу 715.

Судова колегія зазначає, що форми та зразки спірної декларації, установлені наказами МВС № 989 та № 715 і інших способів оформити таку декларацію законом не передбачено.

Судом з`ясовано, що 04 травня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача із декларацією про відмову від іноземного громадянства у довільній формі, в якій послалася на те, що не має можливості звернутися до дипломатичної установи рф із заявою про вихід із громадянства рф та обґрунтувала свої доводи саме припиненням їхньої роботи на території України через військовий стан. У цьому документі позивач декларувала зобов`язання повернути закордонний паспорт громадянина рф за першої нагоди та не користуватися правами громадянина рф.

Про наявність листа Головного управління з питань міграції мвд рф від 27.03.2023 року №3/71 органам міграційної служби не повідомила, що з`ясовано із змісту «декларації» та супровідного листа до такої.

У супровідному листі направленому разом з указаним документом під назвою "декларація" ОСОБА_1 просила відповідача прийняти "декларацію про вихід із громадянства рф" та надати паспорт громадянина України.

Як уже зазначалося вище, на час вирішення цього спору, законодавцем установлена форма документу під назвою "декларація про відмову від іноземного громадянства", який має відповідати зразку (форма 45) затвердженому наказом МВС України № 715 і іншого способу оформити такий документ законодавством не перебачено.

Тому направлення іноземцем будь-яких документів, оформлених в інший спосіб, аніж за формою 45, звільняє орган ДМС від обов`язку приймати ці документи в якості декларації про відмову від іноземного громадянства.

Аналогічна правова позиція висвітлена в постанові Верховного Суду від 06 березня 2025 року в справі № 440/9268/23, якою касаційну скаргу міграційної служби задоволено. Скасовано рішення судів нижчих інстанцій та відмовлено в позові.

Оскільки спірне рішення територіального управління ГУ ДМС у Львівській області мотивовано саме порушенням форми декларації, яка, як указано вище, затверджена наказами МВС № № 715, 989 та має обов`язкові до заповнення графи, на підставі яких органом ДМС установлюються обставини для визнання особою обов`язку відмови від попереднього громадянства виконаним, варто дійти висновку, що факт подання ОСОБА_1 неналежним чином оформленої декларації унеможливлює виникнення у відповідача обов`язку прийняття такої декларації.

На переконання колегії суддів, зазначені обставини є правомірною підставою для відмови в задоволенні позову.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, разом з тим, колегія суддів не погоджується з мотивами відмови в задоволенні позовних вимог, тому рішення суду першої інстанції відповідно до ст.317 КАС України необхідно змінити в частині мотивів; в решті - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року в справі № 380/10542/24 змінити в частині мотивів відмови в задоволенні позовних вимог, виклавши їх в редакції цієї постанови.

В решті рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року в справі № 380/10542/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді С. М. Кузьмич
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 14 травня 2025 року.