Справа № 460/9442/24
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 рокуЛьвівСправа № 460/9442/24 пров. № А/857/9091/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р. В.
Носа С. П.
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29 січня 2025 року у справі № 460/9442/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,

місце ухвалення судового рішення м. Рівне
Розгляд справи здійснено за правиламиспрощеного позовного провадження
суддя у І інстанціїГудима Н.С.
дата складання повного тексту рішення29 січня 2025 року

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про :

визнання протиправними дій щодо зменшення щомісячної державної адресної допомоги до пенсії як особі з інвалідністю внаслідок війни 2 групи в сумі 4962 грн та утриматися від дій, направлених на позбавлення вищевказаних виплат;

встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) щодо позасудової зміни судового рішення;

визнання факту підлогу та/або позасудової зміни судового рішення.

Ухвалою суду першої інстанції від 27.08.2024 у відмовлено у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог щодо визнання факту підлогу та/або позасудової зміни судового рішення з підстав, визначних п.1 ч.1 ст.170 КАС України.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 29 січня 2025 року у справі № 460/9442/24 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судове рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підтвердження доводів апеляційної скарги вказує, що перебуває на обліку в пенсійному органі та отримує пенсію по інвалідності ІІ групи як особа з інвалідністю внаслідок війни відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Зазначає, що йому було встановлено адресну допомогу як особа з інвалідністю внаслідок війни, однак після перерахунку пенсії на виконання рішення суду від 30.11.2022 у справі №460/38769/22 її виплата припинена. Стверджує, що призначення йому підвищення до пенсії, передбаченого ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», не повинно впливати на його право на таку адресну допомогу. Вважає дії відповідача такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а отже протиправними.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Про розгляд апеляційної скарги відповідач повідомлений шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.

Про розгляд апеляційної скарги позивач повідомлений шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду на поштову адресу зазначену позивачем, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи судове рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в лютому 2023 році на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30.11.2022 у справі №460/38769/22 ГУ ПФУ в Рівненській області провело перерахунок пенсії позивача з 24.02.2022, нарахувавши йому доплату за проживання у зоні гарантованого добровільного відселення у розмірі 4962 грн. Внаслідок такого нарахування збільшився розмір пенсійної виплати позивача і відповідно зменшився розмір належної позивачу адресної допомоги як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи.

З 01.10.2022 розмір пенсії позивача становив 12021,18 грн, а отже перевищив 525 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. У зв`язку з цим, правові підстави для проведення нарахування і виплати позивачу щомісячної державної адресної допомоги відповідно до постанови №656 у відповідача відпали.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 09.12.1986 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Рівненській області та отримує пенсію по інвалідності ІІ групи як особа з інвалідністю внаслідок війни, розмір якої визначено відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 30.11.2022 у справі №460/38769/22 позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Рівненській області щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 з 24.02.2022 доплати до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території гарантованого добровільного відселення, у розмірі визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991. Зобов`язано ГУ ПФУ в Рівненській області нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 доплату до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території гарантованого добровільного відселення, у розмірі визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із Законом про Державний бюджет України на відповідний рік), починаючи з 24.02.2022 до зміни законодавства або зміни правового статусу.

Позивач звернувся до пенсійного органу з заявою щодо виконання вказаного рішення суду.

Листом від 24.03.2023 ГУ ПФУ в Рівненській області повідомило позивача, що розмір його пенсії до виконання судового рішення становив, зокрема:

з 01.02.2022 - 10153,50 грн. (тобто 1934 грн х 525 %), в т.ч. 5908,88 грн - державна адресна допомога (до 525 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність);

з 01.07.2022 - 10641,75 грн. (тобто 2027 грн х 525 %), в т.ч. 6200,90 грн - державна адресна допомога (до 525 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність);

з 01.12.2022 10988,25 грн (тобто 2093 грн х 525 %), в т.ч. 3869,67 грн державна адресна допомога (до 525 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність).

Зазначено, що при перерахунку пенсії на виконання судового рішення у зв`язку з встановленням підвищення до пенсії відповідно до статті 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (4962 грн) переглянуто (зменшено на суму підвищення) державну адресну допомогу, яка, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.07.2010 №656, встановлюється до пенсії у разі, якщо розмір пенсійної виплати (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсій, установлених законодавством, крім пенсії за особливі заслуги перед Україною) не досягає, зокрема, в осіб з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи - 525 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. При цьому, вказано, що розмір пенсії позивача до виплати за період з 24.02.2022 по 30.09.2022 не змінювався:

з 24.02.2022 розмір пенсії, визначений з урахуванням судового рішення, становив 10153,50 грн, у т.ч.4962 грн - підвищення відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", встановлене на виконання рішення суду, та 946,88 грн. - державна адресна допомога (до 1934 грн х 525 %);

з 01.07.2022 - 10641,75 грн, у т.ч. 4962 грн - підвищення відповідно до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", встановлене на виконання рішення суду, та 1238,90 грн. - державна адресна допомога (до 2027 грн х 525 %);

Повідомлено, що з 01.10.2022 розмір пенсії позивача становив 12021,18 грн, в т.ч. 4962 грн - підвищення відповідно до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", встановлене на виконання рішення суду. З 01.03.2023 розмір пенсії, визначений з урахуванням вимог постанови КМУ від 24.02.2023 №168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" та з урахуванням рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30.11.2022 №460/38769/22, становив 13079,57 грн, в тому числі 4962,00 грн-підвищення до пенсії відповідно до статті 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", встановлене на виконання рішення суду.

Не погодившись із зменшенням розміру і припинення виплати адресної допомоги, позивач звернувся до суду з цим позовом.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 46 Основного Закону громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ (далі - Закон України №2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

З метою соціального захисту осіб з інвалідністю внаслідок війни та учасників бойових дій і підтримання їх купівельної спроможності з урахуванням зростання цін Кабінет Міністрів України 28 липня 2010 року прийнято постанову «Про встановлення щомісячної державної адресної допомоги до пенсії особам з інвалідністю внаслідок війни та учасникам бойових дій» №656 (далі Постанова №656).

Згідно з пунктом 1 цієї Постанови було передбачено, що у разі коли щомісячний розмір пенсійних виплат (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсій, установлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною) не досягає в осіб з інвалідністю внаслідок війни I групи - 650 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, II групи - 525 відсотків, III групи - 360 відсотків, в учасників бойових дій та постраждалих учасників Революції Гідності - 210 відсотків, таким особам з інвалідністю внаслідок війни, учасникам бойових дій та постраждалим учасникам Революції Гідності виплачується щомісячна державна адресна допомога до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначених розмірів.

Так, з метою реалізації наведених положень, у зв`язку з тим, що розмір пенсії позивача станом на 24 лютого 2022 року складав менше 525% (1934*525%=10153,50 грн.), відповідачем проводились нарахування та виплата щомісячної державної адресної допомоги в сумі 946,88 грн. (а.с.31).

З 01.07.2022 проводились нарахування та виплата щомісячної державної адресної допомоги, передбачено постановою №656, в сумі 1238,90грн. (а.с.32).

У подальшому, у зв`язку з набранням чинності рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2022 року у справі № 460/38769/22, проведено нарахування доплати за проживання у зоні гарантованого добровільного відселення у розмірі 4962,00грн.

Внаслідок такого перерахунку, розмір пенсії позивача став перевищувати 525 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а саме становив - 12021,18 грн., а тому правові підстави для проведення нарахування і виплати щомісячної державної адресної допомоги згідно Постанови №656 у відповідача відпали.

Таким чином доводи апелянта про те, що відповідач безпідставно врахував до складу пенсії під час визначення її розміру для встановлення підстав для проведення нарахування та виплати щомісячної державної адресної допомоги, доплати за проживання в зоні гарантованого добровільного відселення, установленої рішенням Рівненського окружного адміністративного суду, є помилковим.

Відповідно до положень абзацу 2 пункту 1 Постанови №656 розмір пенсії визначається з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсій, установлених законодавством.

Отже, доплата за проживання в зоні гарантованого добровільного відселення, передбачена Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», який входить до складу законодавства України, правомірно включена відповідачем до складу пенсії позивача, що і стало підставою для припинення нарахування і виплати щомісячної державної адресної допомоги.

Враховуючи вищезазначене доводи позивача про наявність правових підстави для проведення нарахування та виплати щомісячної державної адресної допомоги, є помилковими.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Тому за наведених вище підстав, якими суд обґрунтував своє рішення, суд не бачив необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29 січня 2025 року у справі № 460/9442/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос