Справа № 159/8657/24
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2025-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 159/8657/24 пров. № А/857/7567/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Скрутень Х.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05 лютого 2025 року (суддя - Шишилін О.Г., час ухвалення - 14:21 год., місце ухвалення - м. Ковель, дата складання повного рішення - 05.02.2025),

в адміністративній справі №159/8657/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

про скасування постанови і закриття провадження у справі,

встановив:

У грудні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 №2263-24 від 28.11.2024 року за справою про адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП відносно позивача, а провадження по справі закрити. Стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір на користь позивача в сумі 605,60 грн..

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05.02.2025 постанову т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №2263-24 від 28.11.2024 року залишено без змін, а позовну заяву без задоволення.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що судом першої інстанції прийнято рішення, яке не відповідає нормам матеріального та процесуального права, суд першої інстанції повно та всебічно не з`ясував обставини справи та неналежно оцінив докази й аргументи, надані учасниками, а тому рішення суду підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що суд першої інстанції не досліджував доказів, що підтверджують винуватість особи, так як витяг з ЄДРВ «Оберіг» до протоколу про адміністративне правопорушення від 28.11.2024року не долучався, ОСОБА_1 з ним не ознайомлювали. Зазначає скаржник, що позивач не порушував абз.6 ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», так як вказаною нормою передбачений обов`язок громадян, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, під час мобілізації з`явитися за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту. Крім того, позивач вважає, що оновив військово-облікові дані вчасно, так як неодноразово звертався з заявами про відстрочку до органів ТЦК та СП, всі дані щодо себе надавав, умислу порушувати правила військового обліку не мав, вважав, що в ТЦК та СП наявна вся необхідна інформація щодо нього та його актуальні контактні дані. Відомості про позивача були відомі відповідачу. Отже, відповідач мав та має можливість отримати персональні дані позивача шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (утому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами), яких є державні органи. Також після 18.05.2024 Президент України не приймав указу про оголошення мобілізації, а тому у позивача не виникло обов`язку виконати припис абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Протокол про адміністративне правопорушення №2263 складено відносно позивача 12.11.2024 року, тобто поза межами строку накладення адміністративного стягнення, встановленого частиною сьомою статті 38 КУпАП. Також накладаючи на позивача адміністративне стягнення, посадовою особою вимог закону щодо призначення стягнення у виді штрафу не дотримано, призначено штраф у грошовій сумі без визначення кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що суперечить нормам чинного КУпАП. Зазначає апелянт і про те, що суд залишив поза увагою обставину того, що ОСОБА_1 є багатодітним батьком і на його утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей. Крім того, вину особи було встановлено на підставі протоколу від 12.11.2024 та витягу з ЄДРВ «Оберіг», однак позивачу вказаний витяг не надавався, в судовому засіданні не досліджувався. Відповідач заперечень на адміністративний позов не подавав, явку представників в судове засідання не забезпечив, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судовий збір, сплачений при поданні позовної заяви та апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

12 листопада 2024 року позивач ОСОБА_1 прибув без виклику до ІНФОРМАЦІЯ_2 для подачі заяви про зняття його з розшуку в системі АІТС "Оберіг". В заяві зазначив, що з 05.01.2024 року оформив відстрочку, надав всі необхідні військово-облікові дані і вважав, що повторне звернення мало би бути 05.01.2025 року.

В ході перевірки військово-облікових даних офіцером - працівником ВОМР Другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 було складено протокол про адміністративне порушення у зв`язку із вчиненням ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП - порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (а.с.25).

Вказаним протоколом зафіксовано, що 12.11.2024 року о 10 год. 30 хв. у ІНФОРМАЦІЯ_3 під час дії особливого періоду було встановлено через єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», що військовозобов`язаний ОСОБА_1 не уточнив свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження з 18.05.2024 року по 16.07.2024 року на виконання вимог абз.6 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», де зазначено «інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження», чим порушив вищезазначену норму, тобто він вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП. Відповідно до ч.2 ст.26 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.

ОСОБА_1 роз`яснено зміст ст.63 Конституції України та його права, передбачені ст.268 КУпАП та повідомлено, що розгляд справи відбудеться о 14:30 год 28.11.2024 у ІНФОРМАЦІЯ_3 . Копію вказаного протоколу позивач отримав, про що розписався.

28 листопада 2024 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковник ОСОБА_4 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , виніс постанову №2263-24, якою притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП із накладенням на нього стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 гривень (а.с.27).

Із змісту цієї постанови видно, що 12.11.2024 року о 10 год. 30 хв. у ІНФОРМАЦІЯ_3 під час дії особливого періоду було встановлено через єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», що військовозобов`язаний ОСОБА_1 не уточнив свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження з 18.05.2024 року по 16.07.2024 року на виконання вимог абз.6 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», де зазначено «інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження», чим порушив вищезазначену норму, тобто він вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП. Відповідно до ч.2 ст.26 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом. Вина особи підтверджується зібраними по справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне порушення від 12.11.2024, звіркою даних з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» від 12.11.2024, поясненнями, копією довідки на відстрочку від мобілізації.

Не погодившись із винесенням вказаної постанови, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідає вимогам закону, досліджені докази підтверджують наявність адміністративного правопорушення та інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, а тому є обґрунтованою, у зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню, а постанова залишенню без змін.

Суд апеляційної інстанції погоджується із таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП).

За приписами частині 1 та 2 ст.254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно із частинами 2, 3, 4 ст. 256 КУпАП, протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Як передбачено приписами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Згідно ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Апеляційний суд також враховує, що статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідно до частин 1-3 статті 1 якого Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до ч.1 ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Згідно з ч.8 ст.15 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» призовники, яким надійшла повістка відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки на прибуття до призовної дільниці для проходження призовної комісії, зобов`язані прибути в пункт і у строк, зазначені в повістці.

За змістом ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Відповідно до п. 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан.

Згідно п. 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №65/2022 «Про загальну мобілізацію» в Україні оголошено загальну мобілізацію.

У подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався указами Президента України, який діє на час розгляду справи.

Відповідно до абзаців 1 - 3 ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», посадові особи, винні в порушенні законів України та інших нормативно-правових актів з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації, а також громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.

Згідно із ч.3 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовий обов`язок включає дотримання правил військового обліку.

18.05.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633-ІХ від 11.04.2024.

Цим Законом положення ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» викладено в новій редакції, згідно з якою, зокрема встановлено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Відповідно до частини 11 статті 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

Як зазначено в абз. 6 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в редакції Закону № 3633-IX від 11.04.2024р., який набув чинності 18.05.2024р., військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Вказаний обов`язок визначено також пунктом 23 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487 (далі - Порядку №1487).

Призовники, військовозобов`язані та резервісти, які не актуалізували інформацію про себе в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, особисто у семиденний строк з дня внесення змін до персональних даних прибувають із паспортом громадянина України та військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, який організовує та веде військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці, для взяття їх на військовий облік, зняття з військового обліку або внесення змін до їх облікових даних.

Згідно зі ст.42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та пункту 19 Порядку №1487, громадяни України, винні в порушенні правил військового обліку громадян України, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які перебувають на військовому обліку також зобов`язані: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Абзацом 4 пункту 1 частини 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» встановлено, що громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані: у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності); у разі перебування за кордоном - шляхом повідомлення на офіційну електронну адресу або на офіційний номер телефону, які зазначені на офіційному сайті територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Зазначені норми законодавства передбачають три шляхи, яким громадяни України, які перебувають на території України і військовому обліку, у період з 18.05.2024 по 16.07.2024 (включно) зобов`язані були уточнити свої персональні дані, у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки або через центр надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста.

Отже, за приписами наведених норм, зокрема, на позивача був покладений обв`язок протягом шістдесяти днів уточнити облікові дані до 16.07.2024 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З вищенаведених норм закону та нормативно-правових актів слід зробити висновок, що саме за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію передбачена адміністративна відповідальність за ст. 210-1 КУпАП.

Статтею 235 КУпАП визначено, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення врегульовано Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 3 від 01.01.2024 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05.01.2024 року за № 36/41381 (далі - Інструкція).

Згідно п.3 Розділу ІІ Інструкції, у протоколі зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена, по батькові (за наявності), адреси свідків (якщо вони є); пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до п.6 Розділу ІІ Інструкції до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол.

У розглядуваній справі суд встановив, що оскаржуваною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за не уточнення своїх облікових та інших персональних даних протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» №3633-ІХ від 11.04.2024.

Суд першої інстанції вірно зауважив, що до 16.07.2024 позивач не оновив свої облікові та персональні дані, оскільки у позивача виник обов`язок оновити протягом 60 днів свої облікові та персональні дані, а тому інкриміноване ОСОБА_1 правопорушення було вчинене ним після 16.07.2024.

Покликання скаржника на те, що він оновив свої військово-облікові дані вчасно, так як неодноразово звертався з заявами про відстрочку до органів ТЦК та СП, всі дані щодо себе надавав, умислу порушувати правила військового обліку не мав, судом відхиляються як необґрунтовані, так як на позивача був покладений обв`язок протягом шістдесяти днів уточнити облікові дані в період із 18.05.2024 до 16.07.2024 року.

Водночас встановлено, що позивач на час виявлення правопорушення (12.11.2024) не виконав покладеного на нього вказаними нормативно - правовими актами обов`язку, зокрема, жодним із визначених законом способів уточнення своїх персональних даних не скористався, чим допустив порушення правил військового обліку, вчинивши порушення законодавства про військовий обов`язок і військову службу.

З витягу із застосунку Резерв+ слідує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , категорія обліку - військовозобов`язаний, відстрочка до 15.11.2025, тип відстрочки п.3 ч.1 ст.23, адреса проживання: АДРЕСА_1 , номер телефону: НОМЕР_2 , дата уточнення даних 29.11.2024 (а.с.15).

Отже, такий обов`язок позивачем виконано лише 29.11.2024.

Відносно доводів апелянта (позивача) про те, що відповідач, як держатель Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, міг отримати персональні дані шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, то суд зазначає наступне.

Приміткою у статті 210 КУпАП визначено, що положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Однак, примітка до статті 210 КУпАП не може бути застосовано у спірному випадку, оскільки чинне законодавство зобов`язувало саме позивача вчинити певні дії і уточнити свої персональні дані у встановлений строк, які могли бути вчинені тільки ним особисто у один із визначених способів, відтак держатель Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів може перевірити, чи уточнив військовозобов`язаний свої персональні дані, але обов`язок такого уточнення покладається на військовозобов`язаного, яким є позивач.

Суд приймає до уваги те, що в ході перевірки військово-облікових даних офіцером - працівником ВОМР Другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 було складено протокол про адміністративне порушення від 12.11.2024 у зв`язку із вчиненням ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП - порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Вказаним протоколом зафіксовано, що 12.11.2024 року о 10 год. 30 хв. у ІНФОРМАЦІЯ_3 під час дії особливого періоду було встановлено через єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», що військовозобов`язаний ОСОБА_1 не уточнив свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження з 18.05.2024 року по 16.07.2024 року на виконання вимог абз.6 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

ОСОБА_1 було роз`яснено його права та повідомлено про час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, про що позивач розписався у вказаному протоколі. Пояснень і зауважень щодо змісту протоколу не надав.

Встановленим спростовуються доводи скаржника про те, що спірну постанову №2263-24 від 28.11.2024 винесено за відсутності будь-яких доказів, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, та з порушенням законодавчої процедури.

Не заслуговують на увагу і доводи апелянта про те, що після 18.05.2024 Президент України не приймав указу про оголошення мобілізації, а тому у позивача не виникло обов`язку виконати припис абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки згідно п. 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №65/2022 «Про загальну мобілізацію» в Україні оголошено загальну мобілізацію. У подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався указами Президента України, який діє на час розгляду справи.

Щодо доводів скаржника про складання про складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно позивача 12.11.2024 року поза межами строку накладення адміністративного стягнення, встановленого частиною сьомою статті 38 КУпАП, такі колегією суддів теж відхиляються як неспроможні, оскільки відповідно до ч.7 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Тобто, за приписами наведеної вище правової норми початком відліку строку для накладення адміністративного стягнення є день виявлення адміністративного правопорушення. Вказана стаття не передбачає інших умов відліку цього строку, крім як для триваючих правопорушень.

Згідно наведеного вище протоколу №2263 від 12.11.2024 про адміністративне правопорушення та оскаржуваної постанови №2363-24 від 28.11.2024 судом встановлено, що порушення ОСОБА_1 як військовозобов`язаним щодо не виконання вимог абз.6 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з 18.05.2024 року по 16.07.2024 року, виявлено органом ТЦК лише 12.11.2024 року. При цьому накладення на позивача адміністративного стягнення відбулося в межах трьох місячного строку.

Щодо не зазначення в оскаржуваній постанові відповідача визначення кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян накладеного штрафу, то така обставина не може бути підставною для її скасування, оскільки відповідальність за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачена у виді штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, і конкретний грошовий розмір такого штрафу повинен визначатись органом (посадовою особою), який приймає рішення щодо притягнення винної особи до адміністративної відповідальності. Отже, у розглядуваній справі на позивача обгрунтовано визначено стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000,00 грн, що складає одну тисячу законодавчо визначеного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Колегія суддів також зазначає, що інші доводи апеляційної скарги не є визначальними та не впливають на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення.

Суд, вирішуючи даний спір, відзначає, що згідно із ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, висловленій, зокрема, у пар.45 рішення в справі "Бочаров проти України", пар.53 рішення в справі "Федорченко та Лозенко проти України", пар.43 рішення в справі "Кобець проти України", при оцінці доказів і вирішенні спору суду слід керуватися критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Тобто, встановлюючи істину в справі слід базуватися передусім на доказах, які належно, достовірно й достатньо підтверджують ті чи інші обставини таким чином, щоби не залишалося щодо них жодного обґрунтованого сумніву.

Таким чином, правильним є висновок суду першої інстанції, що постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідає вимогам закону, досліджені докази підтверджують наявність адміністративного правопорушення та інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, а тому є обґрунтованою, у зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

З врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального права та процесуального права, наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, а тому немає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05 лютого 2025 року в адміністративній справі №159/8657/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови і закриття провадження у справі - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль
Повний текст постанови суду складено 15.05.2025 у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Коваля Р.М. в період з 30.04.2025 по 14.05.2025.