Справа № 180/271/25
Суддя: Янжула О. С.
Дата ухвалення: 2025-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 180/271/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 р. Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Янжули О.С., секретар Котова Н.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора відділу безпеки дорожнього руху полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Лепікаш Богдана Юрійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Марганецького міського суду із позовом до інспектора відділу безпеки дорожнього руху полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Лепікаш Богдана Юрійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 06.02.2025 року інспектор відділу безпеки дорожнього руху полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Лепікаш Богдан Юрійович виніс відносно нього постанову серія ББА № 367717 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, якою на нього накладено адміністративне стягнення - штраф у розмірі 8500 грн.

Вказаною постановою встановлено, що він - ОСОБА_1 будучи без атестата спеціаліста з підготовки водіїв транспортного засобу, 06.02.2025 року о 13-00 годині в Дніпропетровській області м. Покров по вулиці Партизанська, 9, здійснював підготовку водія ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на транспортному засобі DAEWОО CENS ТІ 13010, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Таким чином порушив вимоги наказу Міністерства внутрішніх справ 954 України, вимоги ПКМУ 487 та п.п.24.5 Правила дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно ст. 127-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Дії інспектора Лепікаш Богдана Юрійовича вважає неправомірними, а постанову по справі про адміністративне правопорушення незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

Так згідно до вимог п.п. 24.5 Правил дорожнього руху України навчальна їзда на дорогах дозволяється в присутності майстра виробничого навчання водінню (особи яка навчає) за достатніх початкових, навичок водіння у того, хто навчається.

Він не порушив Правила дорожнього руху. Дійсно він - ОСОБА_1 06.02.2025 року о 13-00 годині в місті Покров Дніпропетровської області був в транспортному засобі DAEWOO SENS ТІ 13010, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_2 , яка склала іспити теоретичної та практичної підготовки знань Правил дорожнього руху. Вказаний автомобіль належить приватному підприємству Автошкола - АТП 11211 є службовим автомобілем, а не навчальним, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Стаття 127-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність за порушення порядку підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів. А саме порушення посадовими особами закладів, їх філій чи інших відокремлених підрозділів, фізичними особами - підприємцями встановленого порядку підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, яка полягає:

-здійснення підготовки, перепідготовки водіїв транспортних засобів особою, яка не має чинного документа спеціаліста з підготовки водіїв транспортних засобів;

-допуск осіб, які не склали теоретичний іспит, до практичної підготовки водіїв;

-проведення практичної підготовки водіїв з використанням транспортних засобів, обладнаних з порушенням вимог Правил дорожнього руху, або особою, яка позбавлена права керування транспортними засобами,

Він не порушив вимоги вказаної статті КУпАП оскільки:

-він не є посадовою особою (майстром виробничого навчання ) автошколи АТП-11211, це підтверджується відомістю про громадян, які працюють ПП Автошкола - АТП 11211

-автомобіль DAEWOO SENS ТІ 13010, реєстраційний номер НОМЕР_1 є службовим, а не навчальним, це підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , де у графі особливі відмітки вказано, що автомобіль загальний легковий,

-водій ОСОБА_2 склала іспити теоретичної та практичної підготовки знань Правил дорожнього руху, він не проводив її практичної підготовки.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Отже, з боку Відповідача не надано жодного належного та допустимого доказу того, що він ОСОБА_1 як посадова особа автошколи (майстер виробничого навчання) з використанням службового, а не навчального автомобіля здійснював практичну підготовку водія ОСОБА_2 .

За таких умов у його діях немає складу правопорушення, у якому його визнано винним зазначеною постановою, тому постанова є незаконною і підлягає скасуванню.

21 квітня 2025 року Відповідач по справі надав відзив, у якому зазначив, що 06.02.2025 року здійснюючи патрулювання по вул. Партизанська поблизу буд. № 9 у м. Покров Дніпропетровської області було виявлено як рухається т.з. DAEWOO SENS державний номерний знак НОМЕР_1 , у зв`язку з тим, що на транспортному засобі був неналежно позначений трикутник з літерою «Н». Після зупинки транспортного засобу було встановлено, що за кермом перебувала гр. ОСОБА_2 , яка відпрацьовувала практичні навички з їзди на вищезазначеному транспортному засобі, чоловік який знаходився поруч на пасажирському сидінні повідомив, що він інструктор ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , проводить навчання майбутніх водіїв практичної їзди зокрема і гр. ОСОБА_2 , але атестату спеціаліста з підготовки водіїв не надав та повідомив, що він його не отримував. Також під час перевірки виявлено технічну невідповідність а саме: на основних педалях авто були відсутні резинові накладки, що є порушенням наказу МВС України № 954 та п. 24.5 ПДР України. На підставі вищевикладеного громадянина ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбаченого ст. 127-3 КУпАП, шляхом винесення постанови серії ББА №367717.

В позовній заяві позивач зазначає, що дійсно 06.02.2025 року о 13.00 год. під час зупинки транспортного засобу DAEWOO SENS державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_2 він дійсно перебував у вищезазначеному транспортному засобі на пасажирському сидінні за кермом була ОСОБА_3 , що підтверджує факт проведення практичних занять позивачем, оскільки пересічний громадянин не може знаходитися з особою, яка виконує практичні навички їзди в одному автомобілі та на пасажирському сидінні, якщо ОСОБА_1 не викрав даний автомобіль разом з ОСОБА_4 . Також в позовній заяві зазначено, що ОСОБА_2 , склала іспити теоретичного та практичної підготовки знань Правил дорожнього руху до 06.02.2025 року. Дане твердження позивача спростовується відповіддю наданої адміністратором територіального сервісного центру МВС № 1243 ОСОБА_5 про те, що 23.07.2024 року ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) було складено іспит з ПДР та 19.03.2025 року складено іспит з техніки водіння. Отже інформація, що 06.02.2025 року ОСОБА_6 вже були здані іспити з ПДР та іспити з техніки водіння є неправдивими.

Позивач зазначає, що він не є посадовою особою (майстром виробничого навчання) тому останній і не має атестату спеціаліста з підготовки водіїв транспортного засобу. Тобто факт того, що позивач не має атестату спеціаліста не заперечує, отже даний факт підтверджується самим позивачем.

В позовній заяві позивач зазначає, що транспортний засіб DAEWOO SENS державний номерний знак НОМЕР_1 , є службовим а не навчальним та те, що водій ОСОБА_7 склала іспити теоретичної та практичної підготовки знань правил дорожнього руху, але невідомий факт звідки у пересічної особи стільки інформації щодо учня Автошколи, якщо ОСОБА_8 не є посадовою особою Автошколи та не є майстром навчання.

Зазначає, що під час розгляду справи Позивачу були зачитані його права зазначені у ч.І ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України, Даний факт підтверджується позовною заявою, оскільки у позовній заяві позивач даний факт не оскаржує та не заперечує, щодо того, що останньому були зачитані його права.

Переконавшись, що вимоги ст.278 КУпАП виконані, він перейшов до розгляду адміністративної справи стосовно позивача.

Під час розгляду справи від позивача жодного клопотання не надходило. Доказом скоєння правопорушення був відеозапис, який було надано для ознайомлення позивачу.

Після з`ясування усіх фактичних даних інспектором було встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 127-3 КУпАП.

За результатами розгляду адміністративної справи та з метою припинення вказаного правопорушення, ним було законно та обґрунтовано, з дотриманням норм чинного законодавства до позивача застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 8500 грн., шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії № ББА 367717 від 06.02.2025 року, відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11. 2015 № 1395 та КУпАП.

Отже, він при винесенні оскаржуваної постанови, керувався Правилами дорожнього руху, КУпАП, в постанові чітко описане правопорушення, яке було скоєне, а тому діяв в межах правового кола і не порушував норм процесуального права.

Під час складання відзиву здійснив ряд запитів до ПП «Автошкола-АТП 11211», Головному управлінню ДПС у Дніпропетровській області, Територіального сервісного центру 1243 Регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області з метою збирання доказів вини позивача для подальшого надання до суду.

Просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

05 травня 2025 року позивач надав відповідь на відзив згідно якого, просив суд позов задовольнити та скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності.

У судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази, причини неявки не повідомив.

У зв`язку із розглядом справи за відсутністю сторін, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

18 лютого 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі; постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

21 квітня 2025 року надійшов відзив на позов.

05 травня 2025 року надійшла відповідь на відзив.

Судом досліджуються саме представлені сторонами письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилається кожна з них.

Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 автомобіль DAEWОО CENS ТІ 13010, реєстраційний номер НОМЕР_1 належить приватному підприємству Автошкола - АТП 11211.

Згідно з постановою серії ББА №367717 від 06 лютого 2025 року, складеної інспектором відділу безпеки дорожнього руху полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області Лепікаш Богданом Юрійовичем: 06 лютого 2025 року о 12:40 год. в Дніпропетровській області м. Покров по вулиці Партизанська, 9, ОСОБА_1 під час здійснення практичної підготовки водія ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , не мав атестата спеціаліста з підготовки водіїв транспортного засобу. Також під час перевірки виявлено технічну невідповідність а саме: на основних педалях авто були відсутні резинові накладки, що є порушенням наказу МВС України № 954 вимог ПКМУ 487 та п. 24.5 ПДР України. На підставі вищевикладеного громадянина ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбаченого ст. 127-3 КУпАП.

Як зазначено у відзиві, доказом скоєння правопорушення був відеозапис, який було надано для ознайомлення позивачу.

Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 8 500,00 грн.

Відеозапис правопорушення для огляду в судовому засіданні відповідачем не надано.

Вивчивши докази, що містяться в матеріалах справи, наданих відповідачем, судом встановлено, що патрульні поліцейські при зупинці навчального транспортного засобу не намагалися з`ясувати, чи є ОСОБА_1 посадовою особою закладів, їх філій чи інших відокремлених підрозділів, фізичні особи-підприємці, що здійснюють діяльність з підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів. Крім того, працівник поліції вдався до з`ясування вказаних обставин не під час розгляду ним адміністративного матеріалу, а вже під час розгляду справи судом, здійснивши ряд запитів до ПП «Автошкола-АТП 11211», Головному управлінню ДПС у Дніпропетровській області, Територіального сервісного центру 1243 Регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області з метою подальшого надання їх до суду.

Викладеним фактам відповідають правовідносини, що витікають із права оскаржити постанову у справі про адміністративне правопорушення особою, стосовно якої її винесено, і регулюються нормами ст.ст. 287-289 КпАП України.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків (ст. 14 КУпАП).

Статтею 245КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Правилами Дорожнього Руху (ПДР) України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюється єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Згідно з п.п. «к» п. 30.3 ПДР України на відповідних транспортних засобах установлюються такі розпізнавальні знаки: "Навчальний транспортний засіб" - рівносторонній трикутник білого кольору з вершиною догори і каймою червоного кольору, в який вписано літеру "Н" чорного кольору (сторона-не менше 200 мм, ширина кайми-1/10цієї сторони).Знак розміщується спереду і з заду на транспортних засобах, що використовуються для навчання водінню (допускається встановлення двостороннього знака на даху легкового автомобіля).

Статтею 127-3КУпАП передбачена відповідальність за порушення посадовими особами закладів, їх філій чи інших відокремлених підрозділів, фізичними особами-підприємцями встановленого порядку підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, а саме: здійснення підготовки, перепідготовки водіїв транспортних засобів особою, яка немає чинного документа спеціаліста з підготовки водіїв транспортних засобів; допуск осіб, які не склали теоретичний іспит, до практичної підготовки водіїв; проведення практичної підготовки водіїв з використанням транспортних засобів, обладнаних з порушенням вимог Правил дорожнього руху, або особою, яка позбавлена права керування транспортними засобами.

Суб`єктом відповідальності за ст. 127-3 КУпАП є посадова особа закладів, їх філій чи інших відокремлених підрозділів, фізичні особи-підприємці, що здійснюють діяльність з підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів.

Посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків (ст. 14 КУпАП).

Так, правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Процедура підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів акредитованими у встановленому законодавством порядку закладами (у тому числі філіями чи відокремленими підрозділами юридичних осіб), які здійснюють підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів визначена Порядком підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, затвердженим постановою КМУ № 487 від 20 травня 2009 року (далі Порядок).

Згідно з п. 3 Порядку теоретична і практична підготовка, перепідготовка і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, що експлуатуються на вулично-дорожній мережі загального користування, проводяться закладом, що закріплений за територіальним сервісним центром МВС за його місцезнаходженням.

Відповідно до п. 18 Порядку для теоретичної та практичної підготовки залучаються атестовані в установленому законодавством порядку спеціалісти.

Посадовими (службовими) особами вважаються особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій.

Посадова особа наділена певним обсягом повноважень і в їх межах має право вчиняти дії, що породжують, змінюють або припиняють конкретні правовідносини.

Випуском 69 «Автомобільний транспорт» Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 14 лютого 2006 року № 136, визначено завдання та обов`язки інструктора з індивідуального навчання водінню колісних транспортних засобів, а саме: розробляє маршрутні карти для відпрацювання вправ з водіння транспортних засобів під наставництвом майстра виробничого навчання. Складає на кожну вправу план заняття, керується графіком черговості навчання транспортних засобів (роботи на техніці) й розкладом занять. Відпрацьовує з учнями (слухачами) вправи з водіння транспортних засобів відповідно до програми навчання на встановлених маршрутах (автодромі, майданчику). Здійснює записи в індивідуальних книжках обліку практичних робіт і водіння, дорожніх листах. Знає закріплених за ним учнів (слухачів), прищеплює їм навички водія, елементи взаємоповаги й етики поведінки на маршрутах руху. Працює у взаємодії з викладачами та майстрами виробничого навчання, бере активну участь у виховній роботі, проводить з учнями (слухачами) індивідуальну навчально-виховну роботу. Утримує закріплений за ним транспортний засіб у постійній готовності до занять, якісно й своєчасно проводить роботи з його технічного обслуговування та ремонтування. Бере участь в обладнанні та вдосконаленні навчального автодрому, підтримує його елементи в робочому стані.

Зазначена посада розміщена у Довіднику у розділі V «Робітники».

Отже інструктор з індивідуального навчання водінню транспортних засобів не є посадовою особою. Хоча ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності як інструктор з індивідуального навчання водінню транспортних засобів.

Оцінка доказів здійснюється судом за правилами статті 90 КАС України, відповідно до приписів якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, відповідач мав перевірити (з`ясувати), чи дійсно ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 127-3 КУпАП, шляхом збирання відповідних доказів, зокрема витребування з автошколи відповідної інформації, однак відповідачем цього зроблено не було, не було з`ясовано, чи підлягає позивач адміністративній відповідальності, як це передбачено ст. 280 КпАП України.

Відповідачем зазначене належними та допустимими доказами не спростовано, зокрема не доведено, що позивач є посадовою особою та є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 127-3 КпАП.

Доказів того, що автомобіль мав технічну невідповідність а саме: на основних педалях авто були відсутні резинові накладки, матеріали справи також не містять.

До матеріалів відзиву відповідачем не надано будь-яких інших доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 інкримінованого порушення, зокрема відеозапис події правопорушення та розгляд справи інспектором суду не подано. Хоча у відзиві зазначено про існування вказаних відеозаписів. Тобто докази на підставі яких була винесена постанова та які підтверджують скоєння позивачем правопорушення відсутні.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у рішенні від 26 квітня 2018 року у справі № 338/855/17.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Така правова оцінка і правова позиція щодо належності доказів у справі і необхідності зазначення у постанові у справі про адміністративне правопорушення технічного засобу яким було зафіксовано подію проступку неодноразово була дана і висловлена у постановах Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 337/3389/16-а, від 15 листопада 2018 року у справах за № 524/7184/16-а та № 524/5536/17, від 30 квітня 2020 року у справі за № 524/1113/17.

Єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення.

Однак, суд звертає увагу, на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 26.04.2018 року по справі № 338/1/17, де зазначено, що сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, без обґрунтування її доказами, передбаченими ст. 251 КУпАП, не може достовірно свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Згідно зі ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами як письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків.

Відповідно до ч.1ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 цієї статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Статтею 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим та не може базуватися на припущеннях та неперевірених фактах.

Зважаючи на те, що відповідач не надав суду належних та допустимих доказів того, що позивач є суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 127-3 КУпАП, зазначений аргумент позивача у відзиві не спростовано, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, покладається на відповідача, суд дійшов висновку, що вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення є недоведеною, рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем прийняте за відсутності достатніх доказів.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до п.3 ч.3ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 62 Конституції України, ст.7,9,14,127-3, 245, 251, 280 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 8, 9, 10, 11, 14, 73, 74, 77, 122, 241-246, 250, 293, 295 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до інспектора відділу безпеки дорожнього руху полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Лепікаш Богдана Юрійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху - задовольнити.

Скасувати постанову серії ББА № 367717 від 06 лютого 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 127-3 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у розмірі 8 500 гривень.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Апеляційна скарга на судові рішення у справах, визначенихст.286 КАС України, у відповідності до ч.4 цієї статті, може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: інспектор відділу безпеки дорожнього руху полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Лепікаш Богдан Юрійович: юр.адреса: вул. Вільної Ічкерії, 11, м. Кривий Ріг.

Дата складення повного судового рішення 14 травня 2025 року.

Суддя: О. С. Янжула