Справа № 620/3789/24
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2025-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 року

м. Київ

справа № 620/3789/24

адміністративне провадження № К/990/33100/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,

суддів - Єресько Л.О., Жука А.В.,

розглянув у порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу №620/3789/24

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 )

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії

за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Мандрика Владислава Володимировича

на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 травня 2024 року (головуюча суддя: Бородавкіна С.В.)

і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2024 року (головуючий суддя: Черпак Ю.К., судді: Маринчак Н.Є., Штульман І.В.).

УСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. 13 березня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного

суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168, у розмірі: 70 000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за періоди: 8 грудня 2022 року, з 20 грудня 2022 року до 21 грудня 2022 року, з 31 грудня 2022 року до 1 січня 2023 року, з 1 січня 2023 року до 7 січня 2023 року, з 10 січня 2023 року до 17 січня 2023 року, з 21 січня 2023 року до 28 січня 2023 року, з урахуванням фактично виплачених сум;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168, у розмірі: 70 000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за періоди: 8 грудня 2022 року, з 20 грудня 2022 року до 21 грудня 2022 року, з 31 грудня 2022 року до 1 січня 2023 року, з 1 січня 2023 року до 7 січня 2023 року, з 10 січня 2023 року до 17 січня 2023 року, з 21 січня 2023 року до 28 січня 2023 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

2. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначав, що він проходить військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ).

Вказував, що у періоди: 8 грудня 2022 року, з 20 грудня 2022 року до 21 грудня 2022 року, з 31 грудня 2022 року до 1 січня 2023 року, з 1 січня 2023 року до 7 січня 2023 року, з 10 січня 2023 року до 17 січня 2023 року, з 21 січня 2023 року до 28 січня 2023 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Чернігівській області, Новгород-Сіверському районі, с. Михальчина-Слобода, с. Пушкарі, с. Грем`яч, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 від 31 травня 2023 року № 12/463.

На цій основі ОСОБА_1 стверджував, що він набув право на отримання збільшеної додаткової винагороди до 100 000 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168 (далі - «постанова № 168»), яку відповідач йому протиправно не виплатив.

Короткий зміст рішень судів першої й апеляційної інстанції

3. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 травня 2024 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2024 року, відмовлено у задоволенні позову.

4. Прийняте рішення суди попередніх інстанцій мотивували відсутністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів безпосередньої участі позивача в спірний період у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, його безпосереднього перебування в районах у період здійснення зазначених заходів, а також кількості днів участі у таких діях та заходах. При цьому, обов`язковість дотримання таких вимог для отримання відповідної виплати чітко регламентована чинним законодавством. Окрім того, саме лише перебування позивача на території Новгород-Сіверського району Чернігівської області не є підставою для виплати додаткової винагороди у збільшеному до 70 000, 00 грн розмірі, оскільки Чернігівську область, зокрема, Новгород-Сіверський район виключено з переліку територій проведення бойових дій.

Поруч із цим, Новгород-Сіверський район Чернігівської області не визначений районом ведення воєнних (бойових) дій.

5. Відхиляючи доводи позивача з посиланням на довідку військової частини НОМЕР_1 від 31 травня 2023 року № 12/463, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що ця довідка не може бути належним та допустимим доказом у справі, оскільки з її змісту не вбачається наявності трьох підстав (сукупність документів), які підтверджують участь військовослужбовця у бойових діях або заходах, а саме: 1) бойовий наказ (бойове розпорядження); 2) журнал бойових дій (службово-бойових дій, вахтового, навігаційно-вахтового, навігаційного журналу), журнал ведення оперативної обстановки, бойового донесення (підсумкового, термінового, поза термінового) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); 3) рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів і кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.

Також, суди попередніх інстанцій вказали, що військова частина НОМЕР_1 виплатила позивачу у грудні 2022 року додаткову грошову винагороду у розмірі 63 225, 81 грн пропорційно участі у заходах за період з 1 грудня 2022 року до 13 грудня 2022 року та з 17 грудня 2022 року до 31 грудня 2022 року.

Короткий зміст касаційної скарги і відзиву

6. Не погоджуючись із рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 травня 2024 року та постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2024 року, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, адвокат Мандрик Владислав Володимирович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав касаційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

7.Обґрунтовуючи наявність підстав для касаційного оскарження, касатор посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, відповідно до якого підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

8. Також касатор посилається на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України, та зазначає, що відповідно до частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.

9.Посилаючись на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України касатор вказує на те, що судами не застосовано висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 14 червня 2024 року у справі № 200/174/23 щодо нарахування та виплати військовими частинами військовослужбовцям Державної прикордонної служби України додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

10. Стверджує, що судами не враховано висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 27 червня 2024 року у справі № 200/1914/23 та від 26 червня 2024 року у справі №200/216/23.

11.Представник Військової частини НОМЕР_1 подав відзив на касаційну скаргу, в якому, наполягаючи на безпідставності останньої, просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

12. Свою позицію відповідач аргументує тим, відповідно до довідки від 19 січня 2024 року №23 у грудні 2022 року позивачу виплачено грошову винагороду у розмірі 63225,81 грн пропорційно участі у заходах за період з 1 грудня 2022 року до 13 грудня 2022 року та з 17 грудня 2022 до 31 грудня 2022 року на підставі наказу начальника в/ч НОМЕР_1 від 11 січня 2023 року №23-ОС. Доказів, які б свідчили про безпосередню участь позивача у заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії протягом іншого спірного періоду матеріали справи не містять. Лише сам факт виконання позивачем бойових завдань на підставі бойових розпоряджень (наказів) у спірний період в період дії воєнного стану в Україні, не є достатньою підставою для нарахування та виплати додаткової грошової винагороди у збільшеному розмірі 70 000 гривень, яка передбачена пунктом 1 постанови № 168.

13. Констатує, що Чернігівської область з 1 січня 2023 року не відноситься до районів ведення воєнних (бойових) дій відповідно до наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 2 лютого 2023 року №26.

14. Ухвалою від 3 вересня 2024 року Верховний Суд відкрив касаційне провадження на підставі пунктів 1,4 частини четвертої статті 328 КАС України.

II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

15. ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

16. 31 травня 2023 року військова частина НОМЕР_1 видала довідку №12/463, у якій зазначено, що штаб-сержант ОСОБА_1 ., дійсно 8 грудня 2022 року, з 20 грудня 2022 року до 21 грудня 2022 року, з 31 грудня 2022 року до 1 січня 2023 року, з 1 січня 2023 року до 7 січня 2023 року, з 10 січня 2023 року до 17 січня 2023 року, з 21 січня 2023 року до 28 січня 2023 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Чернігівській області, Новгород-Сіверському районі, с. Михальчина-Слобода, с. Пушкарі, с. Грем`яч.

Підстава: витяг з журналу службово-бойових дій першої прикордонної застави (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_4 від 1 грудня 2022 року № 1.1/19 дск (том1), витяг з журналу бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_5 (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_4 від 1 січня 2023 року № 1.1/19 дск (том1).

17.На звернення позивача щодо нарахування та виплати додаткової винагороди у збільшеному розмірі (до 100000 грн) в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів 8 грудня 2022 року, з 20 грудня 2022 року до 21 грудня 2022 року, з 31 грудня 2022 року до 1 січня 2023 року, з 1 січня 2023 року до 7 січня 2023 року, з 10 січня 2023 року до 17 січня 2023 року, з 21 січня 2023 року до 28 січня 2023 року, ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) листом від 25 січня 2024 року №02.1.1/649-24, зокрема, повідомив про відсутність підстав для нарахування та виплати додаткової винагороди у розмірі: 100 000,00 грн за вказані у заяві періоди, оскільки, така виплата передбачена лише за дні безпосереднього виконання бойових завдань з відбиття атак (вогневого ураження, бойового контакту з ворогом), збройного нападу на об`єкти, які охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення (вогневого ураження), у тому числі перебування безпосередньо цих об`єктів під бомбардуванням, артилерійським, ракетним обстрілами, документи, які б підтверджували участь позивача у зазначених подіях відсутні.

18.Окрім того, відповідно до наказу Головнокомандувача Збройних Сил України «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» від 2 лютого 2023 року № 26 Чернігівська область, де територіально ОСОБА_1 проходив військову службу, виключена з переліку районів ведення воєнних (бойових) дій.

19.Відповідно до довідки № 23 від 19 січня 2024 року у грудні 2022 року позивачу виплачено додаткову грошову винагороду у розмірі 63 225, 81 грн, пропорційно участі у заходах за період з 1 грудня 2022 року до 13 грудня 2022 року та з 17 грудня 2022 року до 31 грудня 2022 року.

Виплата проведена наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11 січня 2023 року № 23-ОС на підставі, бойового розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України від 23 лютого 20222 року № 39/304/92/29, бойового розпорядження ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (по стройовій частині) від 12 квітня 2022 року № 38, бойового розпорядження ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » від 2 березня 2022 року № 12/дск, рапортів начальників (командирів) підрозділів.

20.Позивач вважаючи протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо виплати не в повному розмірі додаткової винагороди, визначеної постановою № 168, звернувся до суду з позовом.

ІІІ. ОЦІНКА СУДУ

21 За змістом частини першої статті 6, частини першої статті 14 Закону України "Про Державну прикордонну службу України" від 3 квітня 2003 року №661-IV Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення, до особового складу якої входять військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України.

22. Згідно зі статтею 16 цього Закону умови грошового забезпечення військовослужбовців та оплати праці працівників Державної прикордонної служби України визначаються законодавством.

23. Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-XII, дія якого, в силу приписів пункту 1 частини першої статті 3 цього Закону, поширюється в тому числі на військовослужбовців правоохоронних органів спеціального призначення, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

24. У частині другій статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" установлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

25. Згідно з абзацами першим і другим частини четвертої статті 9 цього Закону грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

26. На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

27. У пункті 1 цієї постанови Уряд установив, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

28. Постановою Кабінету Міністрів України від 7 липня 2022 року №793 в абзаці першому пункту 1 постанови №168 слова і цифри "додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно" замінено словами і цифрами "додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць".

29. У решті зміст пункту 1 цієї постанови в частині, що стосується виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби, на час виникнення спірних правовідносин (з грудня 2022 року до січня 2023 року) не змінювався.

30. Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що встановлена постановою Кабінету Міністрів України №168 додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень на місяць є складовою грошового забезпечення військовослужбовців Державної прикордонної служби, що виплачується їм на період дії воєнного стану та підлягає збільшенню до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу їх безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

31. Водночас реалізація зазначених приписів постанови Кабінету Міністрів України №168 вимагала визначення порядку й умов виплати додаткової винагороди з метою встановлення переліку бойових дій та заходів, передбачених абзацом першим пункту 1 цієї постанови, а також визначення документів, які підтверджують безпосередню участь військовослужбовця у таких діях і заходах, враховуючи, що Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25 червня 2018 року №558, не врегульовувала цих питань.

32. Про необхідність визначення керівниками відповідних міністерств та державних органів порядку і умов виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених постановою Кабінету Міністрів України №168, вказано і в пункті 2-1 цієї постанови, доповненому згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 7 липня 2022 року №793.

33. З 1 грудня 2022 року був уведений в дію наказ Адміністрації Держприкордонслужби від 9 грудня 2022 року №628/0/81-22-АГ "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168".

34. Цей наказ дещо змінив перелік бойових дій і заходів, передбачених пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168, проте залишився незмінним перелік документів для підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців, у тому числі відряджених, у таких бойових діях або заходах.

Так, згідно з пунктом 3 наказу Адміністрації Держприкордонслужби від 9 грудня 2022 року №628/0/81-22-АГ документами, що підтверджують безпосередньою участь військовослужбовців у бойових діях або заходах, є:

1) бойовий наказ (бойове розпорядження);

2) журнал бойових дій (службово-бойових дій, вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал), журнал ведення оперативної обстановки, бойове донесення або постова відомість під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад чи копії або витяги з них;

3) рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу (групи, загону, екіпажу) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військового звання, прізвища, власного імені та по батькові (за наявності), а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях або заходах.

35. Відповідаючи на поставлені перед судом касаційної інстанції питання (пункти 2 аргументів касаційної скарги), колегія суддів враховує, що Верховний Суд у постанові від 21 грудня 2023 року у справі №200/193/23 сформував висновок щодо питання застосування, зокрема, наказу Адміністрації Держприкордонслужби від 9 грудня 2022 року №628/0/81-22-АГ у контексті визначення порядку та умов виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168.

36. Суди попередніх інстанцій рішення про відмову у задоволенні позову мотивували відсутністю доказів безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час безпосереднього перебування в районах у період здійснення зазначених заходів, що давало би йому право на отримання додаткової винагороди до 100 000 грн відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №168.

37. Втім, цей висновок судів першої й апеляційної інстанції є передчасними і таким, що ґрунтується на неповністю установлених обставинах справи, які у своїй сукупності не дають достатніх підстав для належної оцінки правомірності оскаржуваної бездіяльності відповідача.

38. У цьому контексті Суд звертає увагу на те, що згідно з пунктом 4 наказу №392-/0/81-22-АГ підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах здійснюється на підставі комплексу інформації, наявної у відповідних документах, а відповідно до пункту 3 наказу №628/0/81-22-АГ перелік підтверджуючих документів допускає альтернативність і не зведений винятково до їхньої сукупності.

39. Критично оцінюючи інформацію, викладену довідці №12/463, від 31 травня 2023 року, виданою командиром військової частини НОМЕР_1 про безпосередню участь позивача у бойових діях або забезпечені заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області у період 8 грудня 2022 року, з 20 грудня 2022 року до 21 грудня 2022 року, з 31 грудня 2022 року до 1 січня 2023 року, з 1 січня 2023 року до 7 січня 2023 року, з 10 січня 2023 року до 17 січня 2023 року, з 21 січня 2023 року до 28 січня 2023 року, суди попередніх інстанцій виходили лише з відсутності в ній сукупності підтверджуючих даних.

40.Водночас суди не перевірили, документи на підставі яких видавалась ця довідка а саме: витяг з журналу службово-бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_5 (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_4 від 1 грудня 2022 року № 1.1/19 дск (том1), витяг з журналу бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_5 (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_4 від 1 січня 2023 року № 1.1/19 дск (том1).

41. Також роблячи висновок про відсутність документів для підтвердження фактів безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення відповідних заходів у спірний період, без відповіді так і залишилося питання, з якого власне й виник спір, що спонукав позивача звернутися з цим позовом до суду. Йдеться про те, які саме завдання і де (на якому напрямку) виконував позивач, перебуваючи на посаді штаб-сержанту у ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_1 ) упродовж всього спірного періоду та чим це підтверджується.

42.У вимірі цієї справи Верховний Суд вважає за необхідне зауважити, що сам факт дислокації служби позивача у спірні періоди в Чернігівській області не виключає можливість виконання позивачем (у даному випадку штаб-сержантом) відповідних завдань які у свою чергу є підставою для отримання останнього додаткової винагороди пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

43. Тобто, якщо позивач протягом періоду, щодо якого виник спір, проходив військову службу, у НОМЕР_2 прикордонному загоні, але не виконував бойових завдань чи інших завдань, які в розумінні пункту 1 Постанови №168 дають підстави для виплати додаткової винагороди у (збільшеному) розмірі до 100 тис грн, то які завдання він у такому разі виконував протягом цього часу та/або де проходив службу у цей час.

44.Поряд з цим, суди попередніх інстанцій встановили, що позивачу виплачено грошову винагороду у розмірі 63225,81 грн пропорційно участі у заходах за період з 1 грудня 2022 року до 13 грудня 2022 року та з 17 грудня 2022 до 31 грудня 2022 року на підставі наказу начальника в/ч НОМЕР_1 від 11 січня 2023 року №23-ОС. Однак, позивач стверджує, що він має право на спірну винагороду у збільшеному розмірі за період 8 грудня 2022 року, з 20 грудня 2022 року до 21 грудня 2022 року, з 31 грудня 2022 року до 1 січня 2023 року, з 1 січня 2023 року до 7 січня 2023 року, з 10 січня 2023 року до 17 січня 2023 року, з 21 січня 2023 року до 28 січня 2023 року оскільки брав безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії. Таке право підтверджується, зокрема, довідкою від 31 травня 2023 року № 12/463, виданою на підставі витягу з журналу бойових дій.

45. У цьому контексті Суд нагадує, що за правилами частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

46.Ухвалюючи оскаржені судове рішення, суди першої й апеляційної інстанцій неправильно застосували норми права, що регулюють спірні правовідносини, у зв`язку із чим дійшли передчасного висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову.

47. Внаслідок неправильного застосування норм матеріального права суди попередніх інстанцій не дослідили об`єктивно весь комплекс доказів, необхідний для підтвердження або спростування правомірності оскаржуваної бездіяльності відповідача; не виконали вимоги процесуального закону щодо всебічного й повного дослідження доказів; не надали відповідей на всі ключові аргументи сторін, що є порушенням статей 9, 242, 308 КАС України.

48. Тому колегія суддів констатує, що висновки судів попередніх інстанцій є передчасними і такими, що зроблені без повного з`ясування обставин, які мають значення для вирішення справи, а оцінка доказів здійснена без дотримання положень статті 90 КАС України та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Оскаржені судові рішення не є такими, що відповідають вимогам законності й обґрунтованості, встановленим статтею 242 КАС України.

49. Натомість суд касаційної інстанції в силу положень статті 341 КАС України обмежений у праві додаткової перевірки зібраних у справі доказів та не може встановлювати або вважати доведеними обставини, які не були встановлені в оскаржуваних судових рішеннях.

50. З огляду на викладене Суд дійшов висновку про наявність підстав для нового розгляду справи.

51. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

52.Згідно з частиною другою статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.

Відповідно до частини четвертої статті 353 КАС України справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

53. Зважаючи на викладене касаційну скаргу належить задовольнити частково, а судові рішення слід скасувати з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду необхідно ретельно дослідити спірні правовідносини з урахуванням викладених у цій постанові висновків, надати оцінку вказаним обставинам й аргументам сторін та, у залежності від встановленого, правильно застосувати до спірних правовідносин норми матеріального права і постановити рішення відповідно до вимог статті 242 КАС України.

54. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати не розподіляються.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мандрика Владислава Володимировича задовольнити.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 травня 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2024 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції - Чернігівського окружного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не може бути оскаржена.

……………………………….

……………………………….

……………………………..

Н.М. Мартинюк

Л.О. Єресько

А.В. Жук,

Судді Верховного Суду