Справа № 420/29668/24
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2025-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Вікторії ХОМ`ЯКОВОЇ, розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України (далі - відповідач) , в якому просить:

визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України щодо несвоєчасного остаточного розрахунку (виплата індексації грошового забезпечення, грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 20.05.2023) на день виключення зі списків особового складу та усіх видів забезпечення у зв`язку із звільненням з військової служби з ОСОБА_1 ;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України сплатити на користь ОСОБА_1 її середнє грошове забезпечення за час затримки остаточного розрахунку (виплата індексації грошового забезпечення, грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 01.06.2021), за період прострочення з 29.12.2023 по 29.06.2024 включно відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

Ухвалою суду від 27.09.2024 року позовну заяву було залишено без руху. Надано 5-ти денний строк для усунення недоліків.

10.10.2024 до суду надійшла заява на виконання ухвали разом з уточненою позовною заявою, в якій позивачка просить зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України сплатити на користь ОСОБА_1 її середнє грошове забезпечення за час затримки остаточного розрахунку (виплата індексації грошового забезпечення, грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 01.06.2021), за період з 29.12.2023 по 29.06.2024 включно відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, а за змістом позовної заяви зазначає, що розмір такого середнього грошового забезпечення становить 226628 грн. 70 коп.

Ухвалою від 21.10.2024 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в письмовому провадженні без виклику представників сторін.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що при звільненні з військової служби 28.12.2023 індексація грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 20.05.2023 була виплачена не в повному обсязі, що змусило позивачку звернутись до суду з позовом про примусове стягнення індексації. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16.04.2024 у справі № 420/5038/24, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28,02.2018 із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року, з урахуванням раніше проведених виплат. Рішення набрало законної сили 24.07.2024. На виконання судового рішення відповідач виплатив 36235 грн. 78 коп., гроші надійшли на банківську картку позивача 21.08.2024.

Крім того, відповідач в період з 29.01.2020 по 20.05.2023 здійснював розрахунок та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2018 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік". Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26.03.2024 по справі №420/5037/24 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) та зобов`язано відповідача здійснити перерахунок грошового забезпечення та інших виплат за період з 29.01.2020 по 20.05.2023 визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, а саме встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 011.01.2020, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік", станом на 01.01.2023 на відповідні тарифні коефіцієнти, та провести їх виплату, з урахуванням раніше виплачених сум. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.03.2024 у справі № 420/5037/24 набрало законної сили.

28.08.2024 рішення суду було виконано відповідачем шляхом виплати ОСОБА_1 недоплаченого грошового забезпечення у розмірі 206 331, 32 грн.

21 та 28 серпня 2024 року позивачка звернулась до відповідача щодо виплати середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 29.12.2023 (наступний день після звільнення) по 29.06.2024 з урахуванням 6-місячного строку, передбаченого ст. 117 КЗпП України. Позивачка вважає, що за наслідком виплати відповідачем перерахунку грошового забезпечення за рішеннями суду від 16.04.2024 у справі № 420/5038/24, від 26.03.2024 у справі № 420/5037/24, у неї виникло право на виплату середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні відповідно до вимог ст.116, 117 Кодексу законів про працю України.

Відповідач відзиву на позов не надав.

Згідно ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки від сторін не надходило клопотання про розгляд справи в судовому засіданні, суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд встановив, що ОСОБА_1 проходила військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України та наказом №761-ос від 28.12.223 року звільнена з військової служби в запас Збройних Сил України за підпунктом "г" пункту 3 ч. 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Вказаним наказом наказано виплатити грошову компенсацію за невикористанні 45 днів щорічної основної відпустки за 2022 рік та 11 невикористаних днів щорічної основної відпустки за 2023 рік; одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 21 повний календарний рік служби.

Станом на день прийняття наказу від 28.12.2023 №761-ос про виключення позивача зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , відповідачем не проведено з позивачем розрахунків щодо виплати індексації грошового забезпечення та інших виплат.

На підставі судових рішень Одеського окружного адміністративного суду від 16.04.2024 у справі № 420/5038/24, від 26.03.2024 у справі № 420/5037/24, на особистий банківський рахунок позивача від військової частини НОМЕР_1 надійшли 21.08.2024 36235 грн. 78 коп. індексації грошового забезпечення, 28.08.2024 недоплата грошового забезпечення та інших виплат у розмірі 206 331, 32 грн.

21 та 28 серпня 2024 року позивачка звернулась до відповідача щодо виплати середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 29.12.2023 (наступний день після звільнення) по день отримання грошових коштів.

Позивач вважає, що відповідач, здійснивши остаточно розрахунок 21.08.2024 та 28.08.2024 , проте не виплатив середнє грошове забезпечення за час затримки остаточного розрахунку при звільнені, у зв`язку із чим позивач має право на стягнення середнього заробітку за відповідний період затримки розрахунку при звільненні за період з 29.12.2023 року по 29.06.2024, у зв`язку із чим звернувся до суду з даним позовом. За розрахунком позивачки, виходячи з середньоденного грошового забезпечення 1225 грн. 02 коп. середнє грошове забезпечення становить 226628 грн. 70 коп. за 184 дня.

Надаючи оцінку правомірності відмови відповідача щодо виплати середнього заробітку за час затримки виплати грошових коштів, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-ХІІ).

Приписами ст.1 Закону №2011-ХІІ встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ч.2 ст.1-2 Закону №2011-ХІІ у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України (ст.2 Закону № 2011-XII).

Частиною другою, третьою статті 9 Закону №2011-ХІІ обумовлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Пунктом 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008, встановлено, що після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Спірні правовідносини між сторонами склались з приводу відповідальності роботодавця за невчасний розрахунок при звільненні з військової служби.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 07.05.2002 № 8-рп/2002 (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних зі спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми Кодексу законів про працю України, у якому визначені основні трудові права працівників.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні військовослужбовців зі служби не врегульовано положеннями спеціального законодавства.

У той же час такі питання унормовано положеннями Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України). Закріплені у статтях 116, 117 КЗпП України приписи спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними відповідно до законодавства всіх виплат у день звільнення та водночас стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку з працівником.

Ураховуючи те, що спеціальним законодавством, яке регулює оплату праці військовослужбовців, не встановлено дату проведення остаточного розрахунку зі звільненими працівниками та відповідальність роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум, з метою забезпечення рівності прав та принципу недискримінації у трудових відносинах, суд приходить до висновку про можливість застосування норм статей 116 та 117 КЗпП України як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які складаються під час звільнення позивача з військової служби.

Відповідно до статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст.116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно ст.117 КЗпП у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Така редакція ст. 117 КЗпП України діє з 19.07.2022.

За обставин цієї справи остаточний розрахунок з позивачкою всіх належних сум при звільненні, зокрема, грошового забезпечення та індексації, здійснений відповідачем лише 21.08.2024 та 28.08.2024 на виконання рішень суду у справі № 420/5038/24, № 420/5037/24, а періодом, протягом якого відповідач не виконував свій обов`язок щодо виплати належних позивачеві сум, є проміжок часу з 29.12.2023 (з дня, наступного за датою звільнення) по 27.08.2024 (до дня остаточного розрахунку) включно.

Таким чином, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, яка висловлена в постанові від 26.02.2020 у справі №821/1083/17, під "належними звільненому працівникові сумами" необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Отже, оскільки повний розрахунок з позивачкою фактично було проведено не у день його звільнення з військової служби, то остання відповідно до ст.117 КЗпП України має право на виплату середнього заробітку за період затримки повного розрахунку.

Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. №100, відповідно до п.2 якої її дія поширюється на підприємства, установи і організації незалежно від форми власності, а також на фізичних осіб - підприємців та фізичних осіб, які в межах трудових відносин використовують працю найманих працівників.

Враховуючи обставини справи, та згідно положень ст.117 КЗпП України, у спірних відносинах підлягає застосовуванню Порядок №100, як такий що визначає порядок обчислення середньої заробітної плати. Так, п.2 Порядку №100 визначено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку із навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

За п.8 цього Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Разом із тим, варто наголосити, що відповідно до п.7 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" (затв. наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 за №260), середньоденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення суми забезпечення, належного військовослужбовцю за повний календарний місяць, на кількість календарних днів місяця, за який здійснюється виплата.

Згідно наданої відповідачем довідки, грошове забезпечення ОСОБА_1 за останні два місяці перед звільненням становить: жовтень 2023 року - 26966,40 грн.; листопад 2023 року - 26934,14 грн.

Кількість календарних днів за останні два місяці перед звільненням: 61. Отже, середньоденний заробіток позивача складає 883 грн 62 коп. ((26966,40+26934,14)/61). Аналогічний розмір середньоденного заробітку зазначений і у постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.03.2025 у справі № 420/6553/24.

Розмір відшкодування за несвоєчасний розрахунок при звільненні позивача необхідно обчислювати шляхом множення розміру середньоденного грошового забезпечення (середнього заробітку) позивача перед його звільненням з військової служби на період затримки виплати.

У свою чергу, середній заробіток у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні становить за 6 місяців (184 дня) 162586 грн. (883 грн. 62 коп. х 184 дня).

Судом також встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12.04.2025 у справі № 420/3717/24 був частково задоволений позов ОСОБА_1 , стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29.12.2023 по 16.01.2024 в сумі 22050,18 грн. (несвоєчасно виплачені індексація грошового забезпечення та грошова компенсація за невикористанні дні відпустки).

Іншим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22.05.2024 у справі № 420/6553/24 з урахуванням змін, внесених постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.03.2025, було зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 29.12.2023 року по 12.02.2024 року включно у сумі 40646,52 грн. (несвоєчасно виплачена компенсація за неотримане речове майно ).

Невиплата всіх належних працівнику сум при звільненні дає йому право на застосування стягнення середнього заробітку в межах 6-місячного строку. Подвійне стягнення середнього заробітку суперечить діючому законодавству. Тому суд стягує середній заробіток в сумі 99888 грн. 54 коп. , виходячи з розрахунку ( 162586 грн. максимальна сума середнього заробітку за 184 дня - 22050,18 грн. виплачені за рішенням суду № 420/3717/24 - 40646,52 грн., виплачені за рішенням суду №420/6553/24 = 99 889 грн. ) з 29.12.2023 по 27.08.2024.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Крім того, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача є стягнення середнього заробітку з відповідача, підстави для визнання протиправної бездіяльності відповідача та зобов`язання останнього нарахувати середній заробіток, з огляду на вирішення спору про належні позивачу виплати судом, відсутні.

Судові витрати по сплаті судового збору відшкодовуються позивачу за рахунок відповідача.

Керуючись. ст. ст. 243-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29.12.2023 по 27.08.2024 включно у сумі 99 889 грн. (дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот вісімдесят дев`ять гривен ).

В решті позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 1211 (тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Вікторія ХОМ`ЯКОВА