Справа № 420/31270/24
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2025-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/31270/24
Головуючий в 1 інстанції: Хом`якова В.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Єщенка О.В.,

при секретарі - Альонішко С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання такою, що не підлягає виконання постанову про стягнення виконавчого збору, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2024 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати такою, що не підлягає виконанню постанови про стягнення виконавчого збору № 52573460 від 12.10.2016 про стягнення з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь держави виконавчого збору у розмірі 38507,57 грн., винесену головним державним виконавцем Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Маріновим А.А.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в рамках ВП № 52573460 виконувався виконавчий напис № 714 від 27.02.2014, що виданий приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про звернення стягнення на нерухоме майно предмет іпотеки нежитлові будівлі, адреса: АДРЕСА_1 , з метою погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 646 464,90 грн. Вказане майно було продане з прилюдних торгів, виконавче провадження завершено. Залишок нестягнутого виконавчого збору за постановою про стягнення виконавчого збору № 52573460 від 12.10.2016 року у розмірі 38 507,57 грн. було виведено в окреме ВП № 53921035. В процесі виконання постанови про стягнення виконавчого збору, постановою про арешт майна боржника ВП № 53921035 від 12.05.2017 було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно позивача, та внесено до державного реєстру боржників. 27.07.2017 ВП № 52573460 було завершено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Постанова про стягнення виконавчого збору № 52573460 від 12.10.2016 року після 27.07.2017 не пред`являлась до примусового виконання та не може бути пред`явлена у зв`язку із закінченням строку пред`явлення. Постанова про стягнення виконавчого збору № 52573460 від 12.10.2016, що виконувалась в рамках ВП № 53921035, знищена зі спливом трирічного терміну зберігання. Позивач звернувся до відповідача з заявою про зняття арешту з майна, проте відповідач відмовив.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення у справі, яким визнати такою, що не підлягаю виконанню постанову про стягнення виконавчого збору № 52573460 від 12.10.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь держави виконавчого збору у розмірі 38 507,57 грн., що винесена головним державним виконавцем Ізмаїльського МРУЮ ГТУЮ в Одеській області Маріновим А.А.; судовий збір стягнути з відповідача; апеляційну скаргу задовольнити, справу розглянути без участі апелянта у судовому засіданні.

Доводами апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції зробив необґрунтовано висновок про те, що позивач, подаючи цей позов, намагається оскаржити постанову про стягнення виконавчого збору, оскільки він ніде у позові не пише про те, що хоче оскаржити вказану постанову державного виконавця про стягнення виконавчого збору, оскільки вважає, що вона була винесена виконавцем законно, але потім, зі спливом часу відповідачем було пропущений строк на її пред`явлення до виконання, сама постанова була знищена у зв`язку із закінченням строку зберігання, а отже на теперішній час вона має бути визнана судом такою, що не підлягає виконанню. Крім того, апелянт зазначає, що поновлення строку на пред`явлення до виконання цієї постанови не передбачено чиним законодавством і діюче законодавство України не передбачає процедури видачі дублікату цього виконавчого документу. Вказує, що державні органи не можуть вимагати від апелянта сплати платежів без відкритих виконавчих проваджень, по знищеним виконавчим документам та взагалі не спираючись на закон. Апелянт зазначає, що нічого не заважало ВДВС пред`являти постанову про стягнення виконавчого збору до виконання та не пропускати встановлені державою строки на це. Апелянт зазначає, що ВДВС пропустив строк на повторне пред`явлення до примусового виконання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, що мало відбутись в строк до 28.10.2017 року але не відбулось. Вказує, що суд першої інстанції не прийняв до уваги подані апелянтом докази та необґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем до суду не надано.

23 квітня 2025 року до суду через систему «Електронний суд» від апелянта надійшла заява, в якій апелянт просить суд звернути увагу на те, що предмет поданого ним позову не є оскарження дій або бездіяльності виконавця, предмет позову саме визнання такою, що не підлягаю виконанню постанови про стягнення виконавчого збору № 52573460 від 12.10.2016 року про стягнення з апелянта на користь держави виконавчого збору у розмірі 38 507,57 грн., а це різні речі. Вважає, що суд першої інстанції зробив необґрунтовано висновок про те, що апелянт, подаючи цей позов намагається оскаржити постанову про стягнення виконавчого збору та необґрунтовано відніс цю справу до категорії оскарження дій виконавця. Апелянт зазначає, що він ніде у позові не пише про те, що хоче оскаржити вказану постанову державного виконавця про стягнення виконавчого збору, оскільки вважає, що вона була винесена виконавцем законно, але потім, зі спливом часу відповідачем було пропущений строк на її пред`явлення до виконання, сама постанова була знищена у зв`язку із закінченням строку зберігання, а отже на теперішній час вона має бути визнана судом такою, що не підлягає виконанню. На підставі викладеного, апелянт просить задовольнити його апеляційну скаргу в повному обсязі та скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року по справі № 420/31270/24 і ухвалити нове судове рішення по справі яким: визнати такою, що не підлягаю виконанню постанову про стягнення виконавчого збору № 52573460 від 12.10.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь держави виконавчого збору у розмірі 38 507,57 грн., що винесена головним державним виконавцем Ізмаїльського МРУЮ ГТУЮ в Одеській області Маріновим А.А.; справу розгянути без участі апелянта у судовому засіданні.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, скорочені строки розгляду справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що в рамках ВП № 52573460 виконувався виконавчий напис № 714 від 27.02.2014 року, що виданий приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про звернення стягнення на нерухоме майно предмет іпотеки нежитлові будівлі, адреса: АДРЕСА_1 , з метою погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 646 464,90 грн.

Вказане майно було продане з прилюдних торгів.

Постановою головного державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області Марінова А.А. ВП № 52573460 від 12.10.2016 стягнуто виконавчий збір у розмірі 38507,57 грн. у справі про звернення стягнення на нерухоме майно з метою погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором.

Виконавче провадження № 52573460 закінчено постановою від 12.05.2017 на підставі п.15 ч.1 ст. 39, ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження". Постанову про стягнення виконавчого збору ВП № 52573460 від 12.10.2016 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 38 507, 57 грн. необхідно вивести в окреме виконавче провадження (а.с. 19).

12.05.2017 відкрито виконавче провадження № 53921035 по виконанню постанови № 52573460 від 12.10.2016 про стягнення виконавчого збору в сумі 38507.57 грн. Постановою про арешт майна боржника ВП № 53921035 від 12.05.2017 було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно позивача та внесено до державного реєстру боржників.

Постановою про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 53921035 від 27.07.2017 виконавчий документ постанова про стягнення виконавчого збору № 52573460, виданий 12.10.2016, виданий Ізмаїльським міськрайонним відділом державної виконавчої служби про стягнення виконавчого збору в розмірі 38 507,57 грн. повернуто стягувачу. Зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 27.10.2017 (а.с. 23).

Матеріали виконавчих проваджень № 52573460 та № 53921035 знищені зі спливом трирічного терміну зберігання.

У відповідь на запит позивача 02.04.2024 відповідачем надано відповідь, в якій зазначено, що згідно до автоматизованої системи виконавчих проваджень станом на день надання відповіді, відносно позивача відсутні відкриті виконавчі провадження, матеріали ВП № 52573460 та ВП № 53921035 на теперішній час знищені у зв`язку із спливом трирічного строку їх зберігання та з цих причин вони не можуть бути надані для ознайомлення. Постанова про стягнення виконавчого збору № 52573460 від 12.10.2016 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору у розмірі 38507,57 грн. також знищена у зв`язку із спливом трирічного строку їх зберігання, так як вона знаходилась в матеріалах ВП № 53921035. Відповідачем також зазначено, що зняти арешт з майна, що був накладений постановою про арешт майна боржника ВП № 53921035 від 12.05.2017, немає можливості, оскільки виконавчий збір у розмірі 38507,57 грн. та витрати виконавчого провадження у розмірі 269,00 грн. не сплачені боржником.

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання такою, що не підлягає виконанню постанову про стягнення виконавчого збору № 52573460 від 12.10.2016 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору у розмірі 38507,57 грн., винесену головним державним виконавцем Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Маріновим А.А. у зв`язку зі спливом строку пред`явлення до виконання постанови.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню може лише суд, що такий виконавчий документ видав.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що не підлягає задоволенню вимога про визнання постанови державного виконавця такою, що не підлягає виконанню, оскільки положеннями КАС України не передбачено вирішення адміністративним судом такої вимоги стосовно виконавчого документа, який виданий іншим органом.

Суд констатував відсутність публічно-правового спору між сторонами (відсутність позовних вимог, адміністративної справи, або рішення суду прийнятого в порядку адміністративного судочинства), постанова про стягнення виконавчого збору № 52573460 від 12.10.2016 року видана головним державним виконавцем, а тому суд першої інстанції дійшов висновку, що вона не може бути визнана такою, що не підлягає виконанню в порядку, передбаченому ст. 374 КАС України.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999 року (надалі Закон №606) (який був чинним на момент прийняття оскаржуваної постанови) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно ч.ч.1,2 ст.22 Закону №606 виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: 1) виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення; 2) виконання рішень комісій по трудових спорах - з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення; 3) інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ч.1 ст.25 Закону №606-XIV державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року (надалі - Закон № 1404) відповідно до ст. 1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із п.5 ч.1 ст.3 Закону № 1404 відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.4 Закону № 1404 виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону № 1404 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону № 1404 виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до ч.1 ст. 13 Закону № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно п.1 ч.1 ст.26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі:

1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення;

2) затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення;

3) припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника;

4) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню;

6) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена;

7) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів;

9) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом;

10) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ;

11) надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону;

12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини;

13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону;

14) якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у зв`язку з цим перераховані до Державного бюджету України;

15) якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України "Про іпотеку" за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки;

16) врегулювання (погашення, списання) відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", її дочірньою компанією "Газ України", публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз", оператором газотранспортної системи та операторами газорозподільних систем, за спожитий природний газ, а також послуги з його транспортування та розподілу відповідно, перед теплогенеруючими організаціями за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, перед електропостачальниками або операторами системи розподілу (як правонаступниками в частині прав та обов`язків за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією) за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням, яке набрало законної сили;

17) списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 та підпункту 26.2 пункту 26 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України в повному обсязі сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені), що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа;

18) списання згідно з пунктом 9-15 розділу VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" сум недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (у тому числі штрафних санкцій та пені), що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа;

19) прийняття Фондом гарантування вкладів фізичних осіб рішення про початок процедури ліквідації банку-боржника;

19-1) якщо відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню незалежно від дати укладення такої угоди;

19-2) врегулювання (погашення, списання) відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість учасників процедури врегулювання заборгованості, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням, яке набрало законної сили;

20) врегулювання (погашення, списання) оператором газорозподільної системи заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", якщо таке виконавче провадження розпочато за рішенням про зобов`язання Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, встановити оператору газорозподільної системи економічно обґрунтований тариф на послуги з розподілу природного газу з включенням компенсацій за період з 1 січня 2015 року по 31 грудня 2020 року включно;

21) виконання або відкликання вимоги територіального центру комплектування та соціальної підтримки відповідно до Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", скасування рішення суду про тимчасове обмеження громадянина України у праві керування транспортним засобом під час мобілізації, якщо виконавче провадження розпочато за таким рішенням.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14-18, 19-1 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Відповідно до ст. 40 Закону № 1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

У разі якщо після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених частиною першою статті 37 цього Закону, встановлено, що виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди, арешти з майна боржника знімаються, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті під час примусового виконання рішення заходи, про що виконавець виносить постанову, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, виконавець вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

З матеріалів справи вбачається, що постановою про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 53921035 від 27.07.2017 року, виконавчий документ постанова про стягнення виконавчого збору № 52573460 від 12.10.2016 року, що виданий Ізмаїльським міськрайонним відділом державної виконавчої служби про стягнення виконавчого збору в розмірі 38 507,57 грн., повернуто стягувачу. Зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 27.10.2017.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що строк пред`явлення виконавчого документу до виконання закінчився 27.10.2017 року.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з листа відповідача від 02.04.2024 № 31482 матеріали ВП № 52573460 та ВП № 53921035 на теперішній час знищені у зв`язку із спливом трирічного строку.

Постанова про стягнення виконавчого збору № 52573460 від 12.10.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору у розмірі 38507,57 грн. також знищена у зв`язку із спливом трирічного строку їх зберігання.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання такою, що не підлягає виконанню постанова про стягнення виконавчого збору № 52573460 від 12.10.2016 з ОСОБА_1 у розмірі 38507,57 грн., що винесена головним державним виконавцем Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Маріновим А.А. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При цьому, колегія суддів зазначає, що наслідком визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, а висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та ґрунтуються на неправильному трактуванні норм чинного законодавства.

Враховуючи наведені положення діючого законодавства, обставини справи та докази, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь апелянта сплачений судовий збір до суду першої та апеляційної інстанції у загальному розмірі 2664,64 грн.

Керуючись ст. ст. 271, 272, 287, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 -задовольнити.

Визнати такою, що не підлягає виконанню постанова у ВП № 52573460 від 12.10.2016 про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 виконавчого збору у розмірі 38507,57 грн., що винесена головним державним виконавцем Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Маріновим А.А.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (68600, м. Ізмаїл, проспект Миру, 23, оф. 203; ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 2664,64 грн. (дві тисячі шістсот шістдесят чотири гривні шістдесят чотири копійки).

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: О.В. Єщенко