Справа № 367/4362/25
Суддя: Мерзлий Л. В.
Дата ухвалення: 2025-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 367/4362/25
Провадження №2-а/367/121/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

14 травня 2025 м. Ірпінь

Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Мерзлого Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Тараненко О.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Ірпінь адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, у якому просив суд скасувати постанову №1008/1 про накладення адміністративного стягнення від 11.04.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн, а справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

У позовній заяві зазначено про те, що 07.04.2025 року ОСОБА_1 (надалі Позивач) прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 для отримання довідки про надання відстрочки на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Позивача було повідомлено, що подана ним заява про надання відстрочки розглянута, заява задоволена та надана відстрочка на період мобілізації, також Позивача було повідомлено що він не з?явився за викликом по повістці.

07.04.2025 року відносно Позивача було складено протокол №1008 про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

З протоколу №1008 від 07.04.2025 року вбачається наступне: «о 09.00 07.04.2025 року в ІНФОРМАЦІЯ_3 встановлено, що ОСОБА_1 не з?явився за викликом по повістці №2085731, чим порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а відтак вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 210-1 Кодексу України «Про адміністративне правопорушення», вчинене в особливий період, частина 2».

Також протоколом № 1008 від 07.04.2025 року Позивача було повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 15 год. 00 хв. 11 квітня 2025 року в кабінеті №11 ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_1 ).

11.04.2025 року о 14 год. 40 хв. Позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_1 , для подальшої участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення.

11.04.2025 року в період з 14 год. 40 хв. до 16 год. 20 хв. Позивач чекав на виклик біля посту охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 для виклику щодо прийняття участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення.

11.04.2025 року о 16 год. 20 хв. черговим роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 було повідомлено, що прийом в кабінеті №11 ІНФОРМАЦІЯ_1 закінчився, кого не прийняли, можуть приїхати або в суботу 12.04.2025 року з 9 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв. або в понеділок 14.04.2025 року з 09 години.

12.04.2025 року о 09 годині Позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_1 , для участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Черговий роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 пропустив до 11 кабінету, де Позивача було повідомлено, оскільки він не з?явився 11.04.2025 року, його справу було розглянуто без нього та була надана постанова №1008/1 про накладення адміністративного стягнення від 11.04.2025 року.

Відповідно до постанови №1008/1 від 11.04.2025 року, Позивача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн., на підставі того, що: « ОСОБА_1 не з?явився за викликом по повістці №2085731, чим порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а відтак вчинив адміністративне правопорушення передбачене статтею 210-1 Кодексу України «Про адміністративне правопорушення», вчинене в особливий період, частина 2.

Позивач з даною постановою не погоджується, вважає її незаконною та такою, що повинна бути скасована, а справа про притягнення до адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП закрита.

Зазначає про те, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням ст.ст. 258,259 КУпАП. Крім того, звертає увагу на той факт, що Позивач з`явився на призначений час та дату розгляду справи про адміністративне правопорушення, однак, фактично справа була розглянута без нього.

Вказує про те, що ст. 210-1 КУПАП складається з 3 частин. Позивачу було інкриміновано вчинення адміністративного правопорушення «... не з?явився за викликом по повістці № 2085731, чим порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а відтак вчинив адміністративне правопорушення передбачене статтею 210-1 Кодексу України «Про адміністративне правопорушення», вчинене в особливий період, частина 2...», тобто, Позивач, нібито, вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, однак, враховуючи розмір штрафу, Позивача по факту притягнуто до відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Крім того, Відповідачем в постанові не визначено, яке само законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію було порушено Позивачем, тобто, що саме порушено Позивачем.

Враховуючи вище викладене, вважає, що в діях Позивача не вбачається складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 201-1 КУпАП, тому справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь - яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

21.04.2025 ухвалою Ірпінського міського суду Київської області відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано відповідачу 15-денний строк на подання відзиву на позовну заяву. Витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) належним чином завірені копії документів на підставі яких було винесено постанову № 1008/1 від 11.04.2025 року про накладення адміністративного стягнення. Встановлено, що зазначені докази мають бути подані до Ірпінського міського суду Київської області в строк до 01 травня 2025 року.

Позивач заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не надав.

Відповідачу ІНФОРМАЦІЯ_1 копію позовної заяви з додатками та ухвалу про відкриття провадження по справі доставлено до особистого електронного кабінету 21.04.2025.

07.05.2025 до суду від ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначають про те, що не визнають позов ОСОБА_1 справі №367/4362/25 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, вважають його необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Позивач 30.01.2025 року не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_5 за викликом по повістці №2085731 від 17.01.2025 року, тобто не виконав обов`язку військовозобов`язаного, передбаченого ч.ч.1, 3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». 07.04.2025 року відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення №1008 у зв`язку з неприбуттям 30.01.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 за викликом по повістці №2085731.

11.04.2025 року за результатами розгляду адміністративної справи винесено постанову №1008/1, якою на позивача накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00грн.

Наголошують, що обов`язок військовозобов`язаного з`явитись за викликом до відповідного ТЦК та СП встановлений не повісткою, а законом (позиція з постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2022 у справі № 300/1263/22).

Разом з тим, Позивачем не наведено жодних обґрунтованих доводів і не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про належне виконання ним вимог законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, порушення чого в особливий період є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

В протоколі №1008 від 07.04.2025 року відображено усі суттєві обставини, що мають значення для фіксування вчиненого адміністративного правопорушення та подальшого розгляду адміністративної справи, а саме відображено факт неприбуття позивача до ІНФОРМАЦІЯ_5 за викликом по повістці, що є порушенням законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період, що являє собою склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП. Вважають, що допущена описка зазначення частини 2 замість частини 3, є механічною опискою та не вливає на дійсність протоколу №1008 від 07.04.2025 року.

Щодо доводів позовної заяви, які зводяться до процедурних зауважень складення оскаржуваної постанови, то просять суд врахувати висновок Верховного Суду у постанові від 26.06.2019 у справі № 1640/3394/18 в якому зазначено, що саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Просять відмовити ОСОБА_1 у позові до ІНФОРМАЦІЯ_1 у справі №367/4362/25 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Розгляд справи №367/4362/25 проводити без участі представника ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Додатками до відзиву значаться: копія повістки №2085731, копія протоколу №1008 від 07.04.2025 року, копія постанови №1008/1 від 11.04.2025 року, докази направлення Відзиву з додатками позивачу (представнику позивача), проте, до візвиу долучені документи, складені відносно ОСОБА_2 .

Згідно з ч. 5 ст.262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше.

Згідно ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В силу ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України).

За ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За приписами ч. 2 ст. 77 КАС України обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Відповідний правовий висновок викладено у п. 39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а.

Згідно із ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як визначено в ст. 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (ст. 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст. 283 КУпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до положень КУпАП вищевказані обставини встановлюються на підставі доказів.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення).

За ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З урахуванням викладеного, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення) повинне бути належним чином зафіксоване.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, 07 квітня 2025 року щодо позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , складено адміністративний протокол №1008 про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що ОСОБА_1 не з`явився за викликом по повістці №2085731, чим порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а відтак вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 210-1 КУпАП, вчинене в особливий період, частина 2.

Зі змісту протоколу №1008 від 07.04.2025 про адміністративне правопорушення, на підставі якого винесено оскаржувану постанову, вбачається, що Позивач не був ознайомлений з даним протоколом, підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відсутній, підпис про отримання ОСОБА_1 другого примірника протоколу відсутній.

Зазначено, що до протоколу додається: копія паспорта, копія іпн, копія повістки № НОМЕР_2 .

11 квітня 2025 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_3 було винесено постанову №1008/1 про накладення адміністративного стягнення за справою про адміністративне правопорушення, якою на підставі протоколу №1008 встановлено, що ОСОБА_1 не з`явився за викликом по повістці №2085731, чим порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а відтак вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 210-1 КУпАП, вчинене в особливий період, частина 2.

За вищевказаних обставин його притягнуто до адміністративної відповідальності у виді накладення штрафу в сумі 17000 грн.

Як вбачається з постанови № 1008/1 від 11 квітня 2025 року про накладення адміністративного стягнення, постанова не містить відомостей щодо її проголошення та направлення ОСОБА_1 копії постанови поштою.

Тобто, матеріали справи не містять та Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження того, що Позивач був присутнім під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення чи отримував вказану постанову.

Згідно витягу військово-облікового документа Резерв+, сформованого 04.04.2025, ОСОБА_1 перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_8 , відомості щодо дати уточнення даних ОСОБА_1 відсутні, відстрочка надана до 09.05.2025.

Згідно ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене повторне протягом року, тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Ч. 3 ст. 210-1 КУпАП - вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, ч. 2 ст. 210-1 КУпАП не передбачає накладення на особу штрафу у розмірі 17000 грн, що становить одну тисячу неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Надаючи свою правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон України № 2232-ХІІ).

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до статті 1 Закону України № 389-VІІІ від 12 травня 2015 року «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, що затверджений Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України введений воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався і продовжує свою дію на час розгляду справи.

За змістом ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Згідно зі ст. 42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та п. 19 Порядку № 1487 громадяни України, винні в порушенні правил військового обліку громадян України, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 33 Закону №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок організації та ведення військового обліку призовників військовозобов`язаних та резервістів затверджено Постановою КМУ від 30.12.2022 року № 1487.

Відповідно до п. 1 цей Порядок визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації).

Відповідно до п. 47 Порядку у разі отримання розпоряджень районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки (додаток 13, для призовників - додаток 17 до Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 березня 2002 р. № 352) щодо оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки керівники (голови) державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій зобов`язані: видати наказ (розпорядження) про оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, довести його до відома таких осіб під особистий підпис у частині, що стосується їх прибуття до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки у визначені ним строки, та надіслати копію наказу (розпорядження) у триденний строк до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки; вручити призовникам, військовозобов`язаним та резервістам повістки про явку за викликом до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки (за наявністю); письмово повідомити з наданням витягів з наказів (розпоряджень) відповідним районним (міським) територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, органам СБУ, підрозділам Служби зовнішньої розвідки про осіб з числа призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які тимчасово непрацездатні, перебувають у відпустці або у відрядженні; забезпечити здійснення контролю за результатами оповіщення та прибуттям призовників, військовозобов`язаних та резервістів до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки.

Зазначений порядок містить форму повістки (додаток 11) та розпорядження (додаток 13), як вказано у п. 47 наказ (розпорядження).

Відповідачем у протоколі №1008 від 07.04.2025 зазначалось про те, що до протоколу додається, зокрема, копія повістки № 2085731.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази того, що Позивач чи його близькі родичі отримували повістки про виклик громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 18 липня 2020 року у справі №216/5226/16-а, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Суд також зазначає про те, що ІНФОРМАЦІЯ_9 не надав суду витребовувані докази, а саме належним чином завірені копії документів, на підставі яких було винесено постанову № 1008/1 від 11.04.2025 року про накладення адміністративного стягнення, тобто, жодних доказів щодо правомірності винесення оскаржуваної матеріали справи не містять.

Таким чином, суд наголошує, що Відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факт порушення Позивачем вимог законодавства про оборону, мобілізацію та мобілізаційну підготовку. Сама постанова без обґрунтування її доказами не дає підстав для висновку про скоєння адміністративного правопорушення.

Відтак, вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не підтверджується жодним доказом, окрім оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення, що є предметом оскарження.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно зі ст. 90 КАСУ суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості особи у вчиненні злочину. Варто зазначити, що презумпція невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008.

Недоведеність з боку суб`єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної у цій справі постанови з огляду на ненадання доказів, які б у достатній мірі і беззаперечно свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Отже, оскаржувана постанова винесена за відсутності належних, допустимих та достатніх доказів винуватості Позивача у вчинені інкримінованого йому правопорушення, без належного аналізу фактичних обставин справи та з суттєвими процесуальними порушеннями норм КУпАП та ч. 2 ст. 2 КАС України, тому є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи відсутність належних, допустимих та достатніх доказів, які б свідчили про наявність в діях Позивача ознак складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

З огляду на вищевикладене, керуючись п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, суд вважає необхідним скасувати оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Позивачем у справі сплачено судовий збір за подання адміністративного позову у розмірі 1 211,20 грн, який підлягає стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 19, 58, 62, 65 Конституції України, Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 1, 10, 18, 37, 42 Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 7, 8, 9, 38, 210-1, 235, 245, 247, 251, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 2, 4, 5, 20, 71, 72, 77, 139, 229, 242-246, 250, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, - задовольнити.

Постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_4 № 1008/1 від 11 квітня 2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП, - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 коп.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Л.В. Мерзлий