Справа № 280/723/25
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2025-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року Справа № 280/723/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши в порядку письмового за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в особі представника адвоката Вельможко Анни Ігорівни (вул. Яценко, буд. 4-а, оф. 42, м. Запоріжжя, 69067), до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, буд. 34, м. Полтава, 36000) та Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, 69005) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

31.01.2025 засобами системи «Електронний суд» до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ), в особі представника адвоката Вельможко Анни Ігорівни, до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі відповідач 1, ГУ ПФУ в Полтавській області) та Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач 2, ГУ ПФУ в Запорізькій області) (після уточнення позовних вимог), в якій позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність відповідача 2 та відповідача 1 щодо незарахування до страхового стажу позивача періоду проходження строкової військової служби з 31.10.1984 по 22.11.1986 та періоду роботи у закладі з надання психіатричної допомоги з 01.01.2004 по 27.03.2023 у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

зобов`язати відповідача 2 зарахувати до страхового стажу позивача період проходження строкової військової служби з 31.10.1984 по 22.11.1986, а також зарахувати до його страхового стажу у подвійному розмірі періоди роботи у закладах з надання психіатричної допомоги з 01.01.2004 по 27.03.2023 відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у зв`язку із чим перерахувати ОСОБА_1 пенсію з часу призначення;

Крім того, просить стягнути з відповідача 2 на користь позивача судові витрати, понесені у зв`язку із розглядом справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач (представниця позивача) зазначив (зазначила), що при перевірці матеріалів електронної пенсійної справи було встановлено, що відповідачами період строкової військової служби ОСОБА_1 протиправно не враховано до страхового стажу, крім того, не подвоєно згідно із ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи позивача у закладі з надання психіатричної допомоги з 01.01.2004 по 27.03.2023. В зв`язку з чим, на думку позивача, відповідачами була допущена протиправна бездіяльність.

Ухвалою від 04.02.2025 позов був залишений без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позову.

14.02.2025 засобами системи «Електронний суд» від представника позивача до суду надійшла уточнена позовна заява з наведеними вище вимогами.

Ухвалою від 17.02.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

04.03.2025 засобами системи «Електронний суд» від ГУ ПФУ в Запорізькій області надійшов відзив на позовну заяву, в якому пенсійний орган заперечив проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування відзиву зазначив, що пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років. Отже, страховий стаж з 01.01.2004 враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення». Виходячи з вищевикладеного, для зарахування стажу роботи позивачу в подвійному розмірі з 01.01.2004 по 27.03.2023, правових підстав немає, оскільки це не передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», отже періоди роботи позивача після 01.01.2004 року зараховані на загальних підставах, тобто в одинарному розмірі. Щодо періоду проходження строкової військової служби з 31.10.1984 по 22.11.1986 то він зарахований до страхового стажу позивача, що підтверджується розрахунком стажу. Також зазначає, що позивач дізналася про ймовірне порушення свого права з листа відповідача, тобто з 29.11.2023, а звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів лише 31.01.2025, вже пропустивши строк звернення до адміністративного суду, та в позовній заяві просить суд перерахувати пенсію з 09.03.2021, що суперечить нормам ст. 122 КАС України. На підставі викладеного просить суд залишити без розгляду позовні вимоги в частині з 09.03.2021 по 30.07.2024. В задоволенні іншої частини позовних вимог просить відмовити в повному обсязі.

05.03.2025 від ГУ ПФУ в Полтавській області надійшов відзив на позов. У відзиві відповідач 1 вказує на те, що ним не вчинялось ніяких дій щодо відмови позивачу у проведенні перерахунку пенсії. Більш того, рішенням ГУ ПФУ в Полтавській області від 21.11.2023 за №44 ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії з 01.11.2023 відповідно до поданої ним заяви. Відтак вимога позивача про визнання протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Полтавській області є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню. Просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог до відповідача 1.

Розглянувши наявні у справі матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

10.03.2021 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

З 09.03.2021 позивачу було призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується матеріалами пенсійної справи позивача та не заперечується пенсійним органом.

15.11.2023 через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України позивач звернувся з заявою щодо перерахунку його пенсії за віком, відповідно до ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Заява ОСОБА_1 за принципом екстериторіальності була розглянута ГУ ПФУ в Полтавській області.

За результатами розгляду заяви, виходячи з матеріалів електронної пенсійної справи позивача, ГУ ПФУ в Полтавській області, рішенням від 21.11.2023 за №44, проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.11.2023. Відповідно до проведеного перерахунку пенсії, позивачу враховано страховий стаж з 01.01.2021 по 31.03.2023.

При цьому позивачем в заяві від 15.11.2023 не порушувалось питання зарахування до страхового стажу періоду проходження строкової військової служби з 31.10.1984 по 22.11.1986 та періоду роботи з 01.01.2004 по 27.03.2023 у подвійному розмірі (заява позивача від 15.11.2023 долучена до матеріалів справи). В зв`язку з чим, як стверджує відповідач 1 у відзиві, ГУ ПФУ в Полтавській області не розглядалось дане питання та не приймалось ніяке рішення з цього приводу.

Як зазначив позивач (представниця позивача) в позовній заяві, при перевірці матеріалів електронної пенсійної справи було встановлено, що пенсійним органом період строкової військової служби позивача не враховано до страхового стажу, крім того, не подвоєно згідно із ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи у закладі з надання психіатричної допомоги за період роботи з 01.01.2004 по 27.03.2023.

18.12.2024 за вих.№13/12 відповідачу 2 було направлено адвокатський запит з проханням повідомити чому страховий стаж ОСОБА_1 за період його роботи з 01.01.2004 по 27.03.2023 у закладі з надання психіатричної допомоги не подвоєно згідно із ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та чому при призначенні пенсії до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано період строкової військової служби з 31.10.1984 по 27.11.1986.

Листом від 30.12.2024 за вих.№0800-0209-8/119672 представниця позивача було повідомлено, що «…надані ОСОБА_1 заяви на перерахунок пенсії від 17.05.2023, від 15.11.2023, від 22.11.2023 в порядку екстериторіальності були розглянуті відповідно органами Пенсійного фонду України в Донецькій, Полтавській та Закарпатській області.

(….).

Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-ХІІ (далі - Закон №1788) застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Статтею 60 Закону №1788 передбачено пільги по обчисленню стажу за роботу в деяких медичних закладах, а саме робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

З огляду на викладене, пільги по обчисленню стажу передбачені ст. 60 Закону №1788 застосовуються до 01.01.2004 року, тобто до введення в дію Закону №1058, згідно з яким ОСОБА_1 призначено пенсію.

При призначенні пенсії до страхового стажу ОСОБА_1 не було зараховано період військової служби з 31.10.1984 по 22.11.1986 через те, що на титульній сторінці військового квитка від 22.10.1984 НОМЕР_1 відсутня фотокартка.

Окремі рішення, щодо відмови у зарахуванні періоду проходження строкової військової служби та у зарахуванні періодів роботи з 01.01.2004 по 27.03.2023 в подвійному розмірі органами Пенсійного фонду України не приймалися».

Вважаючи таку бездіяльність відповідачів протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Щодо зарахування до страхового стажу у подвійному розмірі періоди роботи позивача у закладах з надання психіатричної допомоги з 01.01.2004 по 27.03.2023 відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

01 січня 2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до преамбули Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», цей Закон розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з частиною четвертою статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Крім того, за правилами пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» цього Закону до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Таке правове регулювання вказує на те, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення», в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах (в т.ч. щодо пільг по обчисленню стажу), станом на час звернення позивача за призначенням пенсії діяли і підлягали застосуванню відповідними суб`єктами під час виконання покладених на них функцій.

Відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Згідно із абз. 7 ст. 1 Закону України «Про психіатричну допомогу», заклад з надання психіатричної допомоги - психіатричний, наркологічний чи інший спеціалізований заклад охорони здоров`я, центр, відділення, кабінет тощо, інші заклади та установи будь-якої форми власності, діяльність яких пов`язана з наданням психіатричної допомоги.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Трудова книжка ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 дата заповнення 02.08.1984 надавалась ним при зверненні за призначенням пенсії та містить записи №17-27, згідно із якими він з 10.07.2002 по 27.09.2020 працював на посаді молодшої медичної сестри та з 28.09.2020 по 27.03.2023 працював на посаді молодшого медичного брата Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги».

Проти зазначених фактів ГУ ПФУ в Запорізькій області не заперечувало.

Зауважень щодо вказаних записів пенсійний орган не має.

За правилами статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та в силу приписів пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи у інфекційному закладі охорони здоров`я підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 04 грудня 2019 року у справі №689/872/17 та від 20 квітня 2022 року у справі №214/3705/17, у яких Суд залишив без змін рішення судів першої та апеляційної інстанцій, якими зобов`язано відповідачів зарахувати до страхового стажу в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи позивачів в інфекційних закладах після 01 січня 2004 року, тобто після дати набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Ураховуючи встановлені обставини справи, суд висновує про наявність порушення прав позивача з боку відповідача 2 щодо не зарахування, при призначенні пенсії, періоду роботи з 01.01.2004 в психіатричному закладі охорони здоров`я у подвійному розмірі.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 27 квітня 2023 року по справі №160/14078/22 (провадження №К/990/11823/23).

Відповідно до ч. 5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зважаючи на те, що позивач у період з 01.01.2004 по 27.03.2023 працював в психіатричному закладі охорони здоров`я, а саме в Комунальному некомерційного підприємства «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» на посадах молодшої медичної сестри та молодшого медичного брата, суд дійшов висновку про наявність протиправної бездіяльності ГУ ПФУ в Запорізької області щодо незарахування ОСОБА_1 у подвійному розмірі, згідно статті 60 Закону «Про пенсійне забезпечення», періоду його роботи з 01.01.2004.

При цьому суд зазначає ГУ ПФУ в Полтавській області розглядало тільки заяву позивача від 15.11.2023 щодо перерахунку його пенсії за віком, відповідно до ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому позивачем в заяві від 15.11.2023 не порушувалось питання щодо зарахування до страхового стажу періоду проходження страхової військової служби з 31.10.1984 по 22.11.1986 та періоду роботи з 01.01.2004 по 27.03.2023 у подвійному розмірі. В зв`язку з чим ГУ ПФУ в Полтавській області не розглядалось вищевказані питання, а отже у даного пенсійного органу відсутня протиправна бездіяльність.

В зв`язку з чим вимоги до відповідача 1 заявлені необґрунтовано та задоволенню не підлягають.

Щодо зарахування до страхового стажу позивача період проходження строкової військової служби з 31.10.1984 по 22.11.1986.

Суд звертає увагу, що період проходження строкової військової служби з 31.10.1984 по 22.11.1986 зарахованих до страхового стажу позивача, що підтверджується розрахунком стажу (долучено до матеріалів справи).

В зв`язку з чим дана вимога заявлена безпідставно та задоволенню не підлягає.

Щодо дати проведення перерахунку.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, викладеного в постанові від 12.12.2023 у справі №380/1907/23, перерахунок пенсії не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Також додатково щодо строку звернення до суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі №510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

Лист відповідача 2 датованим - 30.12.2024. Даний лист послугував підставою для звернення позивача до суду. З даним позовом позивач звернувся до суду 21.01.2025, тобто в межах строку встановленого ст.122 КАС України.

З урахуванням висновків викладених Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі №510/1286/16-а та Верховним Судом у постанові від 12.12.2023 у справі №380/1907/23, судом не встановлено факт пропуску позивачем строку звернення до суду із цим позовом.

Також дане питання вже було вирішено судом під час вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

Щодо інших доводів учасників справи, то в даному випадку суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) заява №18390/91; пункт 29).

Інші доводи учасників справи не впливають на суть спору, а отже не потребують детальних відповідей.

З урахуванням викладеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 968,96 грн., який підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, яким вчинена протиправна бездіяльність, а саме ГУ ПФУ в Запорізькій області.

Інші судові витрати позивачем до стягнення не заявлялись.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в особі представника адвоката Вельможко Анни Ігорівни (вул. Яценко, буд. 4-а, оф. 42, м. Запоріжжя, 69067), до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, буд. 34, м. Полтава, 36000) та Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, 69005) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не зарахування до страхового ОСОБА_1 періодів роботи у закладі з надання психіатричної допомоги з 01.01.2004 по 27.03.2023 у подвійному розмірі, відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 у закладі з надання психіатричної допомоги з 01.01.2004 по 27.03.2023 до його страхового стажу у подвійному розмірі, відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у зв`язку із чим перерахувати йому пенсію за віком з часу її призначення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 (дев`яносто шість) копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складено та підписано «15» травня 2025 року.

Суддя Р.В. Кисіль