Справа № 640/8757/19
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2025-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

15 травня 2025 року м. Ужгород№ 640/8757/19

Закарпатський окружний адміністративний суду у складі головуючого судді Дору Ю.Ю., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (01001, м. Київ, вул. Б. Грінченка, 1, ) про зобов`язати вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (01001, м. Київ, вул. Б. Грінченка, 1, ) про зобов`язати вчинити дії.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що 20 лютого 2019 року, позивач звернувся до Держпродспоживслужби зі скаргою на дії «Водафону», який на думку позивача надає йому послуги мобільного зв`язку, які за змістом не відповідають вимогам законодавства України, зокрема вимогам п.74 «Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг», затверджених постановою КМУ від 11.02.2012 року №295.

Також у запиті позивач просив надати йому відповідь на те, чи відповідає зміст рахунків за послуги мобільного зв`язку вимогам ч.8 ст.10 ч.2 ст.17 Закону України «Про захист прав споживачів», ч.1 ст. 32 ч.2 ст.58 Закону України «Про телекомунікації», п.35, п.64, п.71 постанови КМУ «Про затвердження правил надання та отримання телекомунікаційних послуг», від 11.04.2012 року №295, а також п.74 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою КМУ від 11.02.2012 року №295.

Однак, як вказує позивач, від моменту подання скарги від 20 лютого 2019 року та до моменту звернення з даною позовною заявою до суду, Держпродспоживслужба вказану скаргу не розглянула.

Позивач, вважає таку бездіяльність відповідача протиправною та такою що порушує його права, у зв`язку з чим, звернувся з даним позовом до суду.

Від відповідача, Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві на позовну заяву, представник відповідача заперечив щодо заявлених позовних вимог, зазначивши, що 21.02.2019 року до Держпродспоживслужби надійшла скарга позивача від 20.02.2019 щодо порушень, на його думку, ПрАТ «ВФ Україна» законодавства про захист прав споживачів. Зазначає, що на скаргу позивача від 20.02.2019 року, останньому було надано відповідь листами Держпродспоживслужби від 27.02.2019 №В-1232/У-903 та від 13.03.2019 №В-1460/ВХ/1319-ПП і повідомлено про результати здійсненого позапланового заходу державного нагляду (контролю) листом Головного управління Держпродспоживслужби в м.Києві від 03.04.2019 № 06.5/5804. Крім того, скаргу позивача від 20.02.2019 надіслано за належністю (в частині питань, що не відносяться до компетенції Держпродспоживслужби) до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації, про що повідомлено позивача у листі Держпродспоживслужби від 27.02.2019 № В-1232/У-903.

Також вказує, що на скаргу позивача від 01.04.2019 надано відповідь листом Держпродспоживслужби від 09.04.2019 № В-2027/У-1569, а на скаргу від 16.04.2019 року, надано відповідь листом Держпродспоживслужби від 15.05.2019 №В-2751/У-1819 та листом Головного управління Держпродспоживслужби в м.Києві від 30.05.2019 №06.5/10232.

Щодо твердження позивача про порушення Держпродспоживслужбою вимог статті 18 Закону України «Про звернення громадян» в частині щодо права скаржника бути присутнім при розгляді його скарги, представник відповідача зазначає, що у скарзі позивача від 20.02.2019 року не міститься прохання останнього бути присутнім при розгляді його скарги.

Підсумовуючи вищенаведене, представник відповідача зазначив, що Держпродспоживслужбою відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема Закону України «Про звернення громадян», та у межах компетенції (відповідно до Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів) розглянуто скарги позивача від 20.02.2019, від 01.04.2019, від 16.04.2019 та надано відповіді, твердження позивача про неотримання відповіді Держпродспоживслужби на свою скаргу від 20.02.2019 є суб`єктивним та свідчить про незгоду із отриманою на неї відповіддю.

Від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач заперечив щодо позиції представника відповідача викладеній ним у відзиві на позовну заяву, та просив задоволити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 травня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 березня 2025 року прийнято справу до розгляду.

України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.263 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Судом встановлено, що 20 лютого 2019 року, ОСОБА_2 надіслав на адресу Держпродспоживслужби скаргу, у якій просив:

1. Зобов`язати ПРАТ «ВФ Україна», надавати рахунки, за фактично надані послуги, у відповідності до вимог п.74 «Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг», затверджених постановою КМ України від 11.04.2012 року №295.

2. Зобов`язати ПРАТ «ВФ Україна», зробити перерахунок вартості фактично наданих послуг, за період з 01.03.2016 року по 01.02.2019 року, а зайве стягнуті кошти, за ненадані послуги, врахувати у наступних рахунках.

Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів надалі позивачу відповідь листом від 27.02.2019 року №В-1232/І-903, я якому повідомило наступне:

«Аналіз звернення засвідчив, що для об`єктивного та всебічного його розгляду необхідно провести позапланову перевірку дотримання законодавства про захист прав споживачів зазначеного суб`єкта господарювання.

З врахуванням вимог абзацу п`ятого чистини першої статті 6 Затну України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» Держпродспожив службою до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України направлено запит на погодження проведення позапланової перевірки за Вашим зверненням.

У разі отримання погодження на проведення позапланової перевірки буде вжито заходів згідно чинного законодавства та поінформовано додатково.

Крім того повідомляємо, що відповідно до Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації, затвердженого Указом Президента України від 23 листопада 2011 року №1067/201В державним органом, що здійснює повноваження органу ліцензування, дозвільного органу, регуляторного органу та органу державного нагляду (контролю) у сфері телекомунікації, інформатизації, користування радіочастотним ресурсом та надання послуг поштового зв`язку є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації.

У зв`язку з вищевикладеним Держпродспоживслужбою направлено матеріали Вашого звернення для розгляду в межах наданих повноважень до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації».

В подальшому, Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів листом від 13.03.2019 року №В-1460/ВХ/1319-ПП, в доповнення до листа від 27.02.2019 року №В-1232/І-9003, повідомила позивача «що у зв`язку із отриманням від Міністерства економічного розвитку і торгівлі України погодження на проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) за Вашим зверненням, його направлено до Головного управлінь я Держпродспоживслужби в м. Києві для проведення перевірки наведених фактів і а вжиття заходів впливу згідно з чинним законодавством.

Про результати проведеної роботи Вас буде проінформовано Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві додатково».

01 квітня 2019 року, ОСОБА_2 повторно надіслав на адресу Держпродспоживслужби скаргу, у якій просив об`ктивно, всебічно і вчасно розглянути його скаргу від 20.02.2019 року, залучивши його до розгляду скарги на надати відповідь по суті, про результати розгляду скарги.

16 квітня 2019 року, ОСОБА_2 надіслав на адресу Голови Держпродспоживслужби скаргу на бездіяльність посадових осіб Держпродспоживслужби України у якій просив об`ктивно, всебічно і вчасно розглянути його скаргу від 20.02.2019 року, залучивши його до розгляду скарги на надати відповідь по суті, про результати розгляду скарги.

Вважаючи вказану бездіяльність протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Поряд із цим, статтею 40 Конституції України закріплено право особи на звернення до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів. Деталізацію наведене право отримало у Законі України від 02.10.1996 №393/96-ВР «Про звернення громадян» (далі - Закон №393/96-ВР). Відносини з розгляду звернень громадян є основним і єдиним предметом регулювання цього Закону.

Так, за приписами статті 3 Закону України «Про звернення громадян», під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Відповідно до ч.3 ст.7 Закону України «Про звернення громадян», якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обгрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Згідно з ч.1 ст.15 Закону України «Про звернення громадян», органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

При цьому, відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про звернення громадян», органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані:

- об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;

- у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;

- на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;

- скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;

- забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень;

- письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;

- вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина;

- у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;

- не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;

- особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 20 лютого 2019 року надіслав на адресу Держпродспоживслужби скаргу, у якій просив:

1. Зобов`язати ПРАТ «ВФ Україна», надавати рахунки, за фактично надані послуги, у відповідності до вимог п.74 «Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг», затверджених постановою КМ України від 11.04.2012 року №295.

2. Зобов`язати ПРАТ «ВФ Україна», зробити перерахунок вартості фактично наданих послуг, за період з 01.03.2016 року по 01.02.2019 року, а зайве стягнуті кошти, за ненадані послуги, врахувати у наступних рахунках.

Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів надала позивачу відповідь листом від 27.02.2019 року №В-1232/І-903 в якій серед іншого повідомило позивача, що Держпродспоживслужбою направлено матеріали звернення позивача для розгляду в межах наданих повноважень до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації».

В подальшому, листом від 13.03.2019 року №В-1460/ВХ/1319-ПП, Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, в доповнення до листа від 27.02.2019 року №В-1232/І-9003, повідомила позивача «що у зв`язку із отриманням від Міністерства економічного розвитку і торгівлі України погодження на проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) за Вашим зверненням, його направлено до Головного управлінь я Держпродспоживслужби в м. Києві для проведення перевірки наведених фактів і а вжиття заходів впливу згідно з чинним законодавством.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку про те, що Державною службою України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в передбаченому законом порядку та в межах встановлених законом строків розглянуто скаргу ОСОБА_1 , від 20 лютого 2019 року та надало на нього відповідь листом від 27.02.2019 року №В-1232/І-903, з огляду на що підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

Одночасно, судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч.1 ст.69 КАС України, доказами у справі є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, враховуючи принципи адміністративного судочинства та з огляду на положення ч.2 ст.77 КАС України, обов`язок доказування покладається в даному випадку на відповідача, яким доведено правомірність своїх дій, вимоги про визнання дій протиправними не відповідають вимогам закону та обставинам справи, що підтверджуються дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами, в зв`язку з чим в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 5, 19, 77, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (01001, м. Київ, вул. Б. Грінченка, 1, ) про зобов`язати вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяЮ.Ю.Дору