Справа № 420/26070/24
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2025-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/26070/24

Перша інстанція: суддя Бжассо Н.В.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Градовського Ю. М., Шеметенко Л. П.

розглянувши, в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу 5 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2024 року у справі за позовом адвоката Єрьоміної Вікторії Анатоліївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , до 5 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У серпні 2024 року адвокат Єрьоміна В. А., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернулась до суду першої інстанції з позовом до 5 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області (далі 5 Державний пожежно-рятувальний загін) в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати;

- зобов`язати нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати.

У позовній заяві адвокат, мотивуючи поважність строку звернення до суду з даним позовом, посилається на правову позицію Верховного суду, викладену у постанові від 18.08.2023 (справа №460/4166/20), згідно якої у правовідносинах щодо компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати саме з моментом отримання листа-відповіді про відмову у виплаті компенсації пов`язується початок перебігу строку на звернення до суду з позовом.

Оскільки лист-відповідь відповідача про відмову в компенсації ОСОБА_1 втрати частини доходів датована 28.05.2024, а звернення до суду з даним позовом відбулось 19.08.2024 шестимісячний строк для звернення до суду не пропущений.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2024 року, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позов задоволено.

Суд визнав протиправною бездіяльність 5 Державного пожежно-рятувального загону щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 13.04.2023 включно за весь час затримки виплати.

Зобов`язав 5 Державний пожежно-рятувальний загін нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 13.04.2023 включно за весь час затримки виплати.

При цьому, суд першої інстанції, надаючи оцінку пропуску позивачем строку звернення до суду, виходив із того, що шестимісячний строк звернення до суду з даним позовом слід рахувати з листа-відповіді про відмову відповідачем у виплаті позивачу компенсації втрати частини доходів. Оскільки лист-відповідь датований 28.05.2024, а звернення з даним позовом відбулось 19.08.2024, шестимісячний строк звернення не пропущений.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, 5 Державний пожежно-рятувальний загін подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі скаржник, серед іншого, зазначає про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що виразилося у незастосуванні наслідків пропуску строку звернення до суду за захистом своїх прав, передбачених статтею 123 КАС України.

На переконання скаржника, суд першої інстанції не надав належної оцінки тому факту, що позов поданий із пропуском шестимісячного строку звернення до суду, встановленого частиною 2 статті 122 КАС України з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав.

Скаржник також указує, що суд першої інстанції безпідставно не врахував правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 02.04.2024 у справі №560/8194/20.

Позивач та його адвокат своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Стаття 311 КАС України надає право суду апеляційної інстанції розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 проходив службу за контрактом у 5 Державному пожежно-рятувальному загоні.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28.06.2022 у справі №420/7319/22, яке набрало законної сили, зокрема, зобов`язано 5 Державний пожежно-рятувальний загін нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 01 січня 2016 року по жовтень 2017 року індексацію грошового забезпечення, з урахуванням проведених виплат, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базових місяців) січень 2008 року, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

13.04.2023, на виконання вищенаведеного судового рішення, позивачу виплачено індексацію грошового забезпечення у сумі 53 896,52 грн.

19.04.2024 позивач, через представника, звернувся до відповідача із заявою про нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по жовтень 2017 року.

Листом від 28.05.2024 №165 відповідач відмовив у задоволенні вказаної заяви, зазначивши про відсутність правових підстав.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 травня 2025 року, з урахуванням доводів апеляційної скарги 5 Державного пожежно-рятувального загону про пропуск позивачем строку звернення до суду, причини пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом визнані неповажними та запропоновано позивачу надати до суду апеляційної інстанції обґрунтовану заяву про поновлення строку звернення до суду, а також докази на підтвердження поважності пропуску строку звернення до суду з цим позовом.

Дана ухвала суду апеляційної інстанції була доставлена до електронного кабінету адвоката Єрьоміної В. А., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , 08 травня 2025 року о 17:39 год.

Однак, на пропозицію суду апеляційної інстанції, сторона позивача, у встановлений ухвалою суду строк, заяву про поновлення строку звернення до суду не подала.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що наявні підстави для часткового задоволення апеляції, з огляду на таке.

Передусім, колегія суддів вважає необхідним надати відповідь на довід апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема, щодо незастосування наслідків пропуску позивачем строку звернення до суду.

Так, скаржник стверджує, що позивач, звертаючись з даним позовом, пропустив шестимісячний строк звернення до суду, передбачений частиною 2 статті 122 КАС України.

Колегія суддів, відповідаючи на вказаний довід скаржника, виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. Водночас, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-ІІІ (далі Закон № 2050-ІІІ), який, проте, не визначає спеціальних строків для звернення до суду.

Відповідно до статті 1 цього Закону підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Стаття 2 Закону № 2050-ІІІ визначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до статті 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно зі статтею 4 зазначеного Закону виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З метою реалізації Закону № 2050-ІІІ Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.02.2001 № 159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі Порядок №159), положення якого фактично відтворюють положення Закону №2050-ІІІ, конкретизують підстави та механізм виплати компенсації.

02 квітня 2024 року Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду ухвалив постанову по справі №560/8194/20 в якій дійшов таких висновків.

Умовами для виплати суми компенсації у справі, що розглядається, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів - пенсії та нарахування доходів (у тому числі, за рішенням суду). А виплата компенсації втрати частини доходів повинна здійснюватися у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості.

При цьому норми Закону № 2050-ІІІ і Порядку № 159 не покладають на особу, якій несвоєчасно виплатили компенсацію втрати частини доходів, обов`язку додатково звертатися до органу Пенсійного фонду України за виплатою такої компенсації.

Аналіз норм статей 1, 2, 4 Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159 свідчить, що ними фактично встановлено (визначено) обов`язок відповідного підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання (у цьому випадку - органу Пенсійного фонду України) у разі порушення встановлених строків виплати доходу (в тому числі пенсії) громадянам провести їх компенсацію (нарахувати та виплатити) у добровільному порядку в тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості з перерахованої пенсії.

Крім того, Судова палата вважає, що відмова відповідача у виплаті компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розумінні статті 7 Закону №2050-ІІІ не обов`язково має висловлюватися через ухвалення окремого акта індивідуальної дії, оскільки це не передбачено законодавством.

Зазначену норму варто тлумачити у її системному зв`язку з нормами статей 2-4 Закону №2050-ІІІ, які визначають, що компенсація втрати частини доходів через порушення строку їх виплати повинна нараховуватись, у цій справі органами Пенсійного фонду України, у місяці, в якому проведено виплату заборгованості. Відповідно невиплата компенсації у вказаний період свідчить про відмову виплатити таку згідно із Законом №2050-ІІІ і не потребує оформлення відмови окремим рішенням.

Вчинення ж відповідачем активної дії, що проявляється, зокрема, у наданні листа-відповіді на звернення особи щодо виплати належних їй сум компенсації, слід розглядати лише як додаткову форму повідомлення про відмову.

Врахувавши зазначене, Судова палата вважала необхідним відступити від висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.06.2021, 17.11.2021, 27.07.2022, 11.05.2023 (справи №№ 240/186/20, 460/4188/20, 460/783/20,460/786/20, відповідно) про застосування строків звернення до суду з адміністративним позовом у правовідносинах щодо компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати відповідно до Закону № 2050-ІІІ та сформулювати такі висновки:

а) у спорах цієї категорії справ суди повинні застосовувати шестимісячний строк звернення до суду з позовом, визначений частиною першою статті 122 КАС України, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів;

б) нарахування і виплата компенсації втрати частини доходів у випадку порушення строку їх виплати зокрема і пенсії, проводиться у чітко визначений Законом № 2050-ІІІ строк - у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Тому особі, права якої порушені невиконанням обов`язку нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини доходів у випадку порушення строків їх виплати, достовірно відомо про час та розмір виплаченої заборгованості. При цьому така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про розмір належної до виплати компенсації, порядок її нарахування і підстави виплати/невиплати;

в) з першого дня наступного місяця після отримання заборгованості з виплати пенсії за попередні періоди особа вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів і з цього дня починається перебіг шестимісячного строку звернення з позовом до суду. Звернення до суду з позовом про нарахування і виплату компенсації втрати частини доходів після закінчення цього строку є підставою, передбаченою пунктом 8 частини першої статті 240, для залишення позовної заяви без розгляду;

г) отримання листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на заяву не змінює час, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить про час, коли особа почала вчиняти активні дії щодо реалізації свого права на отримання компенсації у позасудовому чи судовому порядку. Відповідно з вказаної дати не може розпочинатись відлік строку звернення з позовом до суду.

Так, колегія суддів суду апеляційної інстанції, враховуючи вказані висновки Верховного Суду, установила, що, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.06.2022 у справі №420/7319/22, ОСОБА_1 13.04.2023 виплачена індексація грошового забезпечення у розмірі 53896 грн.

Проте, з позовом про зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію частини втрачених доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою індексації адвокат позивача звернулась у серпні 2024 року, тобто більше ніж через рік після виплати індексації.

Отже, колегія суддів вважає, що позивач повинен був дізнатися про порушення свого права з першого числа місяця (01.05.2023), який слідує після 13.04.2023 (день виплати індексації), та з цього дня протягом шести місяців звернутися до суду з позовом.

При цьому, слід зауважити, що як на момент звернення адвоката до суду з даним позовом (серпень 2024 року) так і на момент звернення до відповідача із заявою про виплату компенсації втрати частини доходів (19.04.2024) існувала постанова Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 02.04.2024 по справі №560/8194/20, де зроблений висновок про шестимісячний строк звернення до суду з даним позовом, який починає свій відлік з першого дня наступного місяця після отримання заборгованості з виплати коштів.

Колегія суддів враховує, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Таким чином, слід констатувати, що КАС України передбачає можливість поновлення пропущеного процесуального строку лише у разі його пропуску з поважних причин. Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини які зумовили такі причини є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Однак, у межах даної справи, сторона позивача не навела поважні причини пропуску строку звернення до суду з даним позовом.

Наслідки ж пропуску строку звернення до суду визначені статтею 123 КАС України.

Так, положення частин 1-3 статті 123 КАС України передбачають, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, за аналізом статті 123 КАС України слід дійти висновку, що передумовою настання відповідних наслідків для позивача є надання останньому можливості подати заяву про поновлення пропущеного строку в разі її неподання, або ж вказати інші причини пропуску строку, аніж ті, які були зазначені в первинній заяві про поновлення строку та визнані судом неповажними.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 12.03.2024 у справі №380/9291/22, згідно якої, КАС України допускає ймовірність виявлення судом факту недотримання строку звернення до суду і після відкриття провадження у справі, внаслідок чого позов може бути залишений без розгляду.

Суд указав, що положення КАС України однозначно закріплюють, що у випадку встановлення судом факту пропуску позивачем строку звернення до суду з позовом, такій особі гарантується надання часу для подання заяви про поновлення строку звернення до суду з позовом із наданням доказів поважності причин його пропуску. При цьому, забезпечення реалізації такого права не залежить від інстанції суду, який виявив факт пропуску строку, оскільки такий факт може бути виявлений не лише до відкриття провадження у справі, але й на більш пізніх стадіях судового процесу.

Питання причин пропуску строку звернення до суду з позовом, у випадку, коли суд встановив, що строк пропущений, в обов`язковому порядку мають бути з`ясовані судом. Однак, у будь-якому випадку позивач має бути обізнаний про виникнення у суду питання щодо дотримання ним строку звернення до суду з позовом задля забезпечення реальної можливості спростувати факт пропуску строку або довести наявність підстав для його поновлення.

Таким чином, суд апеляційної інстанції має вжити заходів щодо надання можливості позивачу звернутися із відповідною заявою про поновлення пропущеного строку із зазначенням причин пропуску строку.

З метою з`ясування наявності таких обставин, ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 травня 2025 року, запропоновано позивачу надати до суду апеляційної інстанції обґрунтовану заяву про поновлення строку звернення до суду, а також докази які б підтверджували наявність об`єктивних перешкод, які унеможливили своєчасне звернення до суду з цим позовом.

Указана ухвала, за допомогою підсистеми «Електронний суд», доставлена адвокату Єрьоміної В. А. в електронний кабінет 08.05.2025 о 17:39 год., що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Також колегія суддів враховує, що адвокат Єрьоміна В. А. отримала копії ухвал про відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду, а також копію апеляційної скарги, в якій, зокрема, скаржник викладає свою позицію щодо пропуску строку звернення до суду, однак ані відзив на апеляційну скаргу, ані заява стосовно пропуску строку звернення до суду, на вимогу суду апеляційної інстанції, не подані.

З цього приводу колегія суддів зауважує, що законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановленого строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

З урахуванням викладеного, враховуючи звернення позивача до суду із пропуском строку, встановленого частиною 2 статті 122 КАС України, а також неподання позивачем на пропозицію суду апеляційної інстанції заяви про поновлення строку звернення до суду, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції та залишення позову без розгляду.

Таким чином, слід констатувати, що доводи апеляційної скарги стосовно пропуску позивачем строку звернення до суду знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

З огляду на наведені вище норми права та встановлені судом обставини справи в сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга 5 Державного пожежно-рятувального загону підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню із залишенням позовної заяви без розгляду.

Разом з цим, враховуючи те, що в прохальній частині апеляційної скарги 5 Державний пожежно-рятувальний загін просив прийняти рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, колегія суддів задовольняє апеляційну скаргу частково.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про наявність правових підстав для залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду, колегія суддів вважає недоцільним надавати оцінку доводам апеляційної скарги скаржника, в іншій частині його аргументів.

Відповідно до частини 1 статті 319 КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Згідно пункту 8 частини 1 статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Частина 3 статті 123 КАС України визначає, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, відповідно до положень статті 319 КАС України рішення суду першої інстанції слід скасувати, а позов адвоката Єрьоміної В. А., яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Керуючись статтями 123, 240, 308, 311, 319, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу 5 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2024 року скасувати.

Позов адвоката Єрьоміної Вікторії Анатоліївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , до 5 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Ю. М. Градовський

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 15.05.2025.