Справа № 400/8828/24
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2025-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/8828/24
Перша інстанція: суддя Дерев`янко Л.Л.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Турецької І.О.,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2024р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України в особі Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, треті особи: Миколаївське квартирно-експлуатаційне управління про визнання протиправним та скасування рішення, оформлене протоколом, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2024р. ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Міністерства оборони України в особі Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, треті особи: Миколаївське КЕУ, у якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України в особі Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей жилими приміщеннями, оформлене протоколом від 18 липня 2024р. №130, в частині не погодження підполковнику медичної служби у відставці ОСОБА_1 пропозиції про надання для постійного проживання шляхом виключення із числа службового житла однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Міністерство оборони України в особі Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей жилими приміщеннями розглянути облікову справу підполковника медичної служби у відставці ОСОБА_1 та погодити її пропозицію про надання для постійного проживання шляхом виключення із числа службового житла однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 з урахуванням висновків суду у цьому рішенні.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 21.12.2021р. її було звільнено у відставку за станом здоров`я та виключено зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 із направленням на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка зазначила, що вона користується службовим житлом і перебуває на квартирному обліку у ВЧ НОМЕР_1 . Житлова комісія ВЧ НОМЕР_1 погодила забезпечення ОСОБА_1 постійним житлом шляхом виключення із числа службового. Проте, Комісія з контролю за забезпеченням військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, з посиланням на рішення МОУ від 31.08.2022р. №20241/з/2 та рішення МОУ від 4.11.2022р. №2551/з/5, якими призупинено виключення із числа службового житла, відмовила у погодженні.

Позивачка вважає вказане рішення протиправним, незаконним та таким, що порушує її права.

Посилаючись на вказане просила позов задовольнити.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2024р. адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства оборони України в особі Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сили України та членів їх сімей жилими приміщеннями, оформлене протоколом від 18 липня 2024р. №130, в частині не погодження підполковнику медичної служби у відставці ОСОБА_1 пропозиції про надання для постійного проживання шляхом виключення із числа службового житла однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язано Міністерство оборони України в особі Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей жилими приміщеннями повторно розглянути облікову справу підполковника медичної служби у відставці ОСОБА_1 щодо надання їй для постійного проживання шляхом виключення із числа службового житла однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 з урахуванням висновків суду у цьому рішенні.

В іншій частині відмовлено.

Не погодившись із даним рішенням суду, Міністерства оборони України подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що Комісія з контролю за забезпеченням військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей, відмовляючи у погодженні надання позивачці житла з виключенням наданого житла з числа службового в постійне проживання зі зняттям з квартирного обліку, діяла не у спосіб, встановлений законом, всупереч вимогам Інструкції №380, чим порушила права позивачки.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду, що з 1998р. ОСОБА_2 проходила військову службу.

В подальшому, наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 18.01.2023р. за №18 підполковника медичної служби ОСОБА_1 , начальника відділення функціональної діагностики ВЧ НОМЕР_1 Військово медичного клінічного центру Південного регіону на підставі наказу командувача Медичних сил ЗСУ від 21.12.2021р. №153 звільнено у відставку за станом здоров`я та виключено зі списків особового складу частини з направленням на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В зазначеному наказі міститься інформація щодо вислуги років ОСОБА_1 в Збройних Силах України на день звільнення у відставку, а саме: календарна 24 роки 04 місяці 24 дні, загальна 27 років 05 місяців 02 дні.

При цьому, встановлено, що 28.12.2017р. позивачці надано статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_2 .

Позивачка перебуває на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 : в загальній черзі з 28.08.2001р., у першочерговій черзі з 10.08.2018р. (як УБД), у позачерговій черзі з 19.01.2023р. (як ветеран військової служби). Ці відомості містяться в протоколі №3 засідання житлової комісії ВЧ НОМЕР_1 від 17.02.2023р..

Протоколом №3 засідання житлової комісії ВЧ НОМЕР_1 від 17.02.2023р. погоджено заяву підполковника медичної служби у відставці ОСОБА_1 щодо заміни статусу квартири АДРЕСА_2 «службова» на постійне житло.

Протокол №3 від 17.02.2023р. затверджений наказом командира військової частини (з адміністративно господарської діяльності) №44 від 23.02.2023р. відповідно до ст.12 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», розділу ІІ Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей житловими приміщеннями», затвердженої наказом МОУ №380 від 31.07.2018р..

В подальшому, облікова справа підполковника медичної служби у відставці ОСОБА_1 згідно внутрішнього опису була направлена до Миколаївського КЕУ для подальшого її перенаправлення до розгляду Комісією з контролю за забезпеченням військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей Головного квартирно-експлуатаційного управління ЗСУ для узагальнення та винесення на розгляд Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей.

Проте, згідно протоколу засідання Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей №130 від 18.07.2024р. позивачці було відмовлено у погодженні заяви щодо надання житла для постійного проживання шляхом виключення із числа службового. В розділі «зауваження» міститься текст такого змісту: «рішенням МОУ від 31.08.2022 №20241/3/2 та рішенням ЗМОУ від 04.11.2022 №2551/3/5 призупинено виключення із числа службового житла».

Позивачка вважає відмову Комісії з контролю та забезпечення військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей житловими приміщеннями в погодженні її заяви про виключення з числа службових квартири протиправною, у зв`язку із чим звернулася до суду із даним позовом.

Перевіряючи правомірність оскаржуваних дій Міністерства оборони України, з урахуванням підстав, за якими позивачка пов`язує їх протиправність, судова колегія виходить з наступного.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Визначення основних засад державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносин у цій галузі здійснюється ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» від 20 грудня 1991р. №2011-XII (надалі - Закон №2011-ХІІ).

Приписами ст.1-2 Закону №2011-ХІІ визначено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана з захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

У відповідності до ст.2 Закону №2011-ХІІ, ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах визначених законами України.

За правилами ч.1 ст.12 Закону №2011-ХІІ, держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом, іншими законами, в порядку, визначеному КМУ.

Військовослужбовцям, які мають календарну вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення.

Механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського (у тому числі осіб, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, розвідувальних органів, посади в яких комплектуються військово-службовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей, визначений Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим Постановою КМУ від 3 серпня 2006р. №1081 (надалі - Порядок №1081).

Так, відповідно до ч.1 п.3 Порядку №1081, військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 календарних років і більше та члени їх сімей надається житло для постійного проживання.

Згідно із ч.3 п.3 Порядку №1081, забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей для постійного проживання провадиться шляхом: надання новозбудованого житла, виключеного з числа службових, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

Тобто, законодавством прямо передбачено право військовослужбовців самостійно визначатись, яким способом (шляхом) вони бажають реалізувати своє право на забезпечення житлом для постійного проживання.

Відповідно до ч.2 п.11 Порядку №1081, виключення житлових приміщень з числа службового проводиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно-експлуатаційного органу.

Згідно із п.22 Порядку №1081, облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, ведеться в військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах.

Зміст та методику забезпечення жилими приміщеннями військовослужбовців Збройних Сил України (крім військовослужбовців строкової служби), а також осіб, звільнених в запас або відставку, що залишилися перебувати після звільнення з військової служби на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання (далі - військовослужбовці), та членів їх сімей, у тому числі членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли), зникли безвісти під час проходження військової служби, що перебувають на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов (далі - члени їх сімей), визначено Інструкцією з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженою Наказом Міністерства оборони України 31 липня 2018р. №380 (надалі - Інструкція №380).

Розділом 7 Інструкції №380 врегульовано порядок та умови виключення квартир з числа службових.

Приписами пункту 10 цього розділу визначено, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, а також особи, звільнені з військової служби за станом здоров`я, віком, у зв`язку із скороченням штатів, особи з інвалідністю І чи ІІ групи, члени сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби, що забезпечені службовими житловими приміщеннями незалежно від місця його знаходження, мають право на виключення цього житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання за умови перебування на обліку та в порядку, визначеному пунктами 3-7 цього розділу.

Оцінюючи відповідність обставин позивачки визначеним п.10 розділу 7 Інструкції №380 критеріям, судова колегія зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду, що позивачка має вислугу станом на 18 січня 2023р. у календарному обчисленні 24 роки 04 місяці 24 дні, у пільговому 27 років 05 місяців 02 дн. Згідно посвідчення серія НОМЕР_2 позивачка має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій.

З матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку у ВЧ НОМЕР_1 . Під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 позивачка отримала службове житло за адресою: АДРЕСА_2 . Наразі в цій квартирі зареєстроване місце проживання позивачки.

Аналізуючи вищевказане, судова колегія вважає, що наявні усі, визначені п.10 Інструкції №380, умови для реалізації права позивачки на виключення житла, яке вона займає, з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання у встановленому порядку.

У відповідності до абз.2 п.10 розділу 7 Інструкції №380, виключення квартир з числа службових для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється на підставі клопотання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району за встановленим порядком.

Апеляційний суд наголошує на тому, що за наявності умов, визначених п.10 Інструкції №380, виключення житла зі службового здійснюється в порядку, визначеному п.3-7 розділу 7 Інструкції №380.

Так, п.3-7 Інструкції №380 передбачено, що для прийняття рішення про надання житлових приміщень для постійного проживання житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) розглядає документи облікових справ військовослужбовців.

Після розгляду документів облікової справи житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) приймає рішення про надання житлового приміщення для постійного проживання.

Затверджений командиром військової частини протокол засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) разом з обліковою справою направляється військовою частиною до КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, що є підставою для видання наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання.

На підставі отриманих документів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району готує список надання житлової площі для постійного проживання (далі - Список надання постійного житла) (додаток 23).

Список надання постійного житла, підписаний начальником КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, з обліковою справою військовослужбовця, витягом із наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю жилого приміщення для постійного проживання, копією протоколу засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) направляється до ГКЕУ для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю.

Для розгляду Списку надання постійного житла Комісією з контролю на її засідання можуть запрошуватися голови житлових комісій військових частин (об`єднаних житлових комісій).

За результатами розгляду Списку надання постійного житла Комісія з контролю приймає рішення окремо щодо кожного військовослужбовця про:

- погодження надання постійного житла;

- відмову в погодженні надання постійного житла із зазначенням причини такої відмови.

Рішення Комісії з контролю оформлюється протоколом.

У разі прийняття Комісією з контролю рішення щодо відмови в погодженні надання постійного житла воно підлягає новому розподілу у встановленому цією Інструкцією порядку протягом одного місяця та є підставою для скасування наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання.

Рішення Комісії з контролю є обов`язковим для виконання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, військовими комісаріатами та військовими частинами.

ГКЕУ на підставі рішення Комісії з контролю готує Список надання постійного житла у Збройних Силах України, що подається на затвердження заступнику Міністра оборони України (згідно з розподілом обов`язків).

Затверджений Список надання постійного житла у Збройних Силах України є підставою для оформлення протягом десяти робочих днів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району та подання до виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради документів для видачі ордеру на постійну житлову площу, який є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення.

До виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району надає облікову справу військовослужбовця разом з витягом із Списку надання постійного житла у Збройних Силах України, копію протоколу житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії), витяг із наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання.

Аналізуючи вищевказані норми, судова колегія зазначає, що діючим законодавством чітко передбачено визначену послідовну процедуру виключення отриманого військовослужбовцем житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання, складовими частинами якої (процедури) є: розгляд житловою комісією військової частини документів облікових справ військовослужбовців та прийняття відповідного рішення; направлення військовою частиною до КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району затвердженого командиром військової частини протоколу засідання житлової комісії військової частини; підготовка КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району списку надання житлової площі та направлення його (з відповідними додатковими матеріалами) до ГКЕУ для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю; підготовка ГКЕУ (за умови наявності рішення про погодження) Списку надання постійного житла у Збройних Силах України та подання його на затвердження заступнику Міністра оборони України, після затвердження якого здійснюється оформлення КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району документів для видачі відповідного ордеру, який подається до виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради разом з обліковою справою військовослужбовця разом з витягом із Списку надання постійного житла у Збройних Силах України, копію протоколу житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії), витяг із наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання.

Зважаючи на службовий статус спірної квартири АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 звернулася до ВЧ НОМЕР_1 щодо зміни статусу квартири.

Так, Житловою комісією військової частини НОМЕР_1 було прийняте рішення щодо виключення з числа службового житла квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується Протоколом житлової комісії військової частини від 17.02.2023р. №3, та затверджене наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 23.02.2023р. за №44.

Отже, судова колегія вважає, що позивачкою вчинено всіх передбачених чинним законодавством дій, спрямованих на отримання постійного житла шляхом виключення його житла з числа службового.

Як вже зазначалось вище, що Комісією з контролю за забезпеченням військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей було відмовлено позивачці у погодженні заяви щодо надання житла для постійного проживання шляхом виключення із числа службового. При цьому, у розділі «зауваження» міститься текст такого змісту: «рішенням МОУ від 31.08.2022 №20241/3/2 та рішенням ЗМОУ від 04.11.2022 №2551/3/5 призупинено виключення із числа службового житла».

Апеляційний суд вважає такі посилання в обґрунтування відмови на вказані рішення Міністра оборони України від 31.08.2022 № 20241/3/2 і рішення заступника Міністра оборони України від 04.11.2022 № 2551/3/5 безпідставними, оскільки зазначеними рішеннями не внесено змін до актів, якими врегульовано порядок надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання шляхом виключення його житла з числа службового.

При цьому, судова колегія зазначає, що вказані рішення мають лише рекомендаційний характер та за змістом лише пропонується подавати до квартирно-експлуатаційних відділів (частин районів) пропозиції щодо надання житла для постійного проживання шляхом виключення з числа службових членам сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісті, як виняток у зв`язку із ним можливістю надання іншого житла. Вказані рішення не містять будь-яких заборон щодо розгляду пропозицій щодо надання житла військовослужбовцям та членам їх сімей для постійного проживання шляхом виключення з числа службових.

Крім того, на даний час не прийнято у встановленому порядку жодних правових норм, які б обмежували встановлену п.10 Інструкції №380 та ч.3 п.3 Порядку житлову пільгу щодо можливості реалізації права позивача на виключення його квартири з числа службових.

Судова колегія зазначає, що Конституційний Суд неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, які потребують додаткових гарантій держави, зокрема, гарантії соціального захисту. До них, насамперед, належать громадяни, які відповідно до ст.17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме у Збройних Силах України, органах СБУ, податковій, міліції, прокуратурі, тощо (рішення КСУ від 06.07.1999 р. № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 р. № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій, гарантій).

Що стосується посилань апелянта на те, шо позивачка має забезпечуватись житлом для постійного проживання з житлового фонду МО згідно з чергою, визначеною часом прийняття на облік, а порушення черговості призведе до порушення конституційних прав на житло інших військовослужбовців, то судова колегія вважає такі посилання хибними, оскільки черговість підлягає врахуванню саме при забезпеченні житлом для постійного проживання.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що реалізація забезпечення постійним житлом шляхом його виключення з числа службових жодним чином не пов`язується з наявністю квартирної черги особи, яка обрала такий спосіб забезпечення житлом.

Відтак, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що Комісія з контролю за забезпеченням військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей, відмовляючи у погодженні надання позивачці житла з виключенням наданого житла з числа службового в постійне проживання зі зняттям з квартирного обліку, діяла не у спосіб, встановлений законом, всупереч вимогам Інструкції №380, чим порушила права позивачки.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та скасування рішення Міністерства оборони України в особі Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей жилими приміщеннями, оформлене протоколом від 18 липня 2024р. №130, в частині не погодження підполковнику медичної служби у відставці ОСОБА_1 пропозиції про надання для постійного проживання шляхом виключення із числа службового житла однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

У доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

Отже, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311,315,316,322,325 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2024р. -залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: І.О. Турецька

О.А. Шевчук