Справа № 367/4324/25
Суддя: Мерзлий Л. В.
Дата ухвалення: 2025-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 367/4324/25
Провадження №2-а/367/120/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

14 травня 2025 м. Ірпінь

Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Мерзлого Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Тараненко О.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Ірпінь адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, у якому просив суд визнати протиправною та скасувати постанову №693/1 про накладення адміністративного стягнення від 25.03.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн, а справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. Стягнути з відповідача судовий збір.

У позовній заяві зазначено про те, що Постановою тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 (далі - Відповідач) № 693/1 від 25 березня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення за частиною 2 статті 210-1 КУпАП накладено на громадянина ОСОБА_1 (далі - Позивач) штраф у сумі 17 000 грн. (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Вище зазначена постанова про накладення адміністративного штрафу отримана позивачем особисто в приміщені ІНФОРМАЦІЯ_2 31 березня 2025 року, про що у постанові зроблено відповідний запис: постанова проголошена 31 березня 2025 року та проставлений підпис позивача.

Щодо обставин справи, вказує про таке.

24 лютого 2025 року позивачем отримана повістка №2509004 ІНФОРМАЦІЯ_3 (Києво-Святошинський), у відповідності до якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , повинен з?явитись до ІНФОРМАЦІЯ_3 03.03.2025 року о 14:00 годин, причина виклику - для уточнення даних.

Доводить до відома суду, що у відповідності до Довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 1070168 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дата огляду 16.03.2021 року, огляд повторний, група інвалідності - третя, причина інвалідності - загальне захворювання, дата чергового переогляду - довічно, висновок про умови та характер праці - може працювати товарознавцем з неповним робочим днем, підстава - акт МСЕК № 239, дата 16.03.2021 року.

У відповідності до виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 131001/106930/1786 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у КНП «Київська обласна клінічна лікарня» м. Київ, вул. Багговутівська, 1 в період часу з 07.12.2021 року по 13.12.2021 року, повний діагноз: гостре порушення мозкового кровообігу (07.12.2021) за ішемічним типом у вертебробазилярному басейні (лакунарний інфаркт). Стан після тромболітичної терапії від 07.12.2021 р. Артеріальна гіпертензія III ст. 2 ст., ризик 3 (високий). Асиметрична форма гіпертрофічної кардіоміопатії без обструкції вихідного тракту лівого шлуночка. СН І сі. з помірно зниженою функцією лівого шлуночка (ФВ 49%). MKX-X: І 63.3.

Згідно з випискою із медичної карти стаціонарного хворого №25/2/624 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у клінічнаій лікарні «Феофанія» м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 21 в період часу з 16.02.2025 року по 20.02.2025 року з діагнозом: інфаркт мозку внаслідок неуточненої закупорки або стенозу церебральних артерій 16.02.2025 року, повторний (2) ішемічний інсульт в басейні правої середньої мозкової артерії на тлі тромбозу правої внутрішньої сонної артерії (від 16.02.25р.), з вираженою дизартрією, дисфагією, лівобічною геміплегією, загально-мозковим синдромом. Виписується для подальшого амбулаторного лікування.

На час виписки з лікарні позивач міг рухатись тільки зі сторонньою допомогою, листок не працездатності у сімейного лікаря не оформлював у зв?язку з тим, що не працює і він позивачу не потрібен.

27 лютого 2025 року на ім?я голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 позивачем поштовим відправленням АТ «Укрпошта» направлений цінний лист з описом та рекомендованим повідомленням (накладна АТ «Укрпошти» від 27.02.2025 року з трекінговим номером 669) із заявою з додатками про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», наявність у відповідача інвалідності третьої групи.

Згідно до опису вкладення у цінний лист з трекінговим номером до заяви додані наступні документи: нотаріально посвідчена копія паспорту; витяг про прописку; ідентифікаційний код; тимчасове посвідчення військовозобов?язаного; довідка МСЕК; пенсійне посвідчення;

У відповідності до рекомендованого повідомлення АТ «Укрпошта» та трекінгу з сайту АТ «Укрпошта» з трекінговим номером 69 поштове відправлення АТ «Укрпошта» отримано ІНФОРМАЦІЯ_3 28.02.2025 року.

Згідно з Витягом з Резерв+, військово обліковий документ сформований 31.03.2025 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , надано відстрочу у відповідності до п.1 ч. 1 ст. 23 відстрочка дійсна до 09.05.2025 року.

Керуючись вимогами Закону, у застосунку Резерв+ на протязі 60 днів з 18.05.2024 року, позивачем було зареєстровано особистий кабінет військовозобов?язаного та уточнені військово-облікові дані.

03 березня 2025 року приблизно о 14:00 год позивач та його дружина ОСОБА_3 на автомобілі під?їхали до будівлі ІНФОРМАЦІЯ_3 , який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Після перенесеного інсульту, позивач не може самостійно пересуватись без сторонньої допомоги, тим паче сходами у будівлі. Дружина позивача зайшла до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 та повідомила співробітника ТЦК та СП, який відповідає за явку військовозобов?язаних за повісткою, про те, що позивач знаходиться біля будівлі ІНФОРМАЦІЯ_3 та не може піднятися по сходах. Співробітнику ТЦК та СП надала копії медичних документів про проходження стаціонарного лікування з повторним діагнозом інсульт та копії документів, необхідних для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Крім того, дружина позивача запропонувала співробітнику ТЦК та СП спуститись до входу у будівлю ТЦК та впевнитись у наявності позивача в автомобілі, на що останній відповів категоричною відмовою і сказав, що наданих документів достатньо і проблем у позивача не буде.

15 березня 2025 року із застосунку Резерв+ позивач дізнався про порушення правил військового обліку.

17 березня 2025 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 з приводу порушення правил військового обліку. В приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 офіцер обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_6 старший лейтенант ОСОБА_4 повідомив позивача, що останній не з?явився до ІНФОРМАЦІЯ_7 03 березня 2025 року і склав на позивача протокол №693 про адміністративне правопорушення за ст. 210-1 КУПАП.

У відповідності до протоколу, о 14:00 17.03.2025 р. в ІНФОРМАЦІЯ_8 встановлено, що: ОСОБА_1 не з`явився за викликом по № 2509004, чим порушив законодавство про оборону та мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а відтак, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 210-1 КУпАП, вчинене в особливий період, частина 2.

У відповідності до вимог «Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення» затвердженою Наказом Міністерства оборони України № 3 від 01 січня 2024 року (далі - Інструкція), уповноважена посадова особа територіального центру комплектування та соціальної підтримки згідно з розділом ІІ

Крім того, вказує про те, що Протокол № 693 про адміністративне правопорушення від 17 березня 2025 року, складений офіцером обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_6 старшим лейтенантом ОСОБА_4 , не відповідає формі складання, а саме: відсутнє роз?яснення змісту статті 63 Конституції України про те, що особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім?ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом, а також права та обов?язки, передбачені статтею 268 КУпАП.

У своїх запереченнях позивач вказав, що з протоколом не згодний, 03.04.2025 року був присутній біля будівлі ІНФОРМАЦІЯ_3 , погано себе почував після повторного інсульту головного мозку і не зміг піднятися до будівлі. Дружинною до РТЦК та СП надані відповідні документи (заява про надання відстрочки від призиву на військову службу під час мобілізації, документи, підтверджуючі поштове відправлення та отримання заяви, виписки із медичної карти стаціонарного хворого, які підтверджують у позивача повторний інсульт головного мозку).

Таикм чином, позивач ствердужє, що вимог законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, не порушував, правопорушення, передбачене частиною 2 статті 210-1 КУпАП не вчиняв.

Позивач наголошує, що Постанова постановлена без достатніх підстав, що вказують на наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення та без встановлення дійсних обставин справи.

При складанні та прийнятті постанови тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 не було з?ясовано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь - яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

24.04.2025 ухвалою Ірпінського міського суду Київської області відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано відповідачу 15-денний строк на подання відзиву на позовну заяву.

Позивач заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не надав.

Відповідачу ІНФОРМАЦІЯ_1 копію позовної заяви з додатками та ухвалу про відкриття провадження по справі доставлено до особистого електронного кабінету 21.04.2025.

07.05.2025 до суду від ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначають про те, що не визнають позов ОСОБА_1 в справі №367/4324/25 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, вважають його необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Позивач 03.03.2025 року не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_9 за викликом по повістці №2509004 від 18.02.2025 року, яку отримав 24.02.2025 року, тобто не виконав обов`язку військовозобов`язаного, передбаченого ч.ч.1, 3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

17.03.2025 року відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення №693 у зв`язку з неприбуттям 03.03.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_9 за викликом по повістці №2509004.

25.03.2025 року за результатами розгляду адміністративної справи винесено постанову №693/1, якою на позивача накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00грн.

Наголошують, що обов`язок військовозобов`язаного з`явитись за викликом до відповідного ТЦК та СП встановлений не повісткою, а законом (позиція з постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2022 у справі № 300/1263/22).

Разом з тим, Позивачем не наведено жодних обґрунтованих доводів і не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про належне виконання ним вимог законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, порушення чого в особливий період є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Отже, військовозобов`язаний ОСОБА_1 у випадку неможливості прибуття за викликом по повістці був зобов`язаний повідомити про причини своєї неявки шляхом звернення до ІНФОРМАЦІЯ_5 у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття - 03.03.2025 року, тобто до 06.03.2025 року, та в подальшому прибути до ІНФОРМАЦІЯ_5 у строк, що не перевищує сім календарних днів після завершення лікування. Зазначених вище обов`язків ОСОБА_1 не виконав та не надав ні до ІНФОРМАЦІЯ_5 , ні до суду, документів, що підтверджують поважність причин неприбуття за викликом по повістці.

В протоколі №693 від 17.03.2025 року відображено усі суттєві обставини, що мають значення для фіксування вчиненого адміністративного правопорушення та подальшого розгляду адміністративної справи, а саме відображено факт неприбуття позивача до ІНФОРМАЦІЯ_9 за викликом по повістці, що є порушенням законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період, що являє собою склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП. Вважають, що допущена описка зазначення частини 2 замість частини 3, є механічною опискою та не вливає на дійсність протоколу №693 від 17.03.2025 року.

Таким чином, рішення та дії ІНФОРМАЦІЯ_2 з притягнення позивача до адміністративної відповідальності здійснено відповідно до вимог, що передбачені у ч. 2 ст. 2 КАС України: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

За таких обставин вважають, що дії ІНФОРМАЦІЯ_1 з притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та прийняття оскаржуваної постанови є правомірними та обгрунтованими, а позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Просять відмовити ОСОБА_1 у позові до ІНФОРМАЦІЯ_1 у справі №367/4324/25 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Розгляд справи №367/4324/25 проводити без участі представника ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з ч. 5 ст.262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше.

Згідно ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов наступного висновку.

В силу ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України).

За ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За приписами ч. 2 ст. 77 КАС України обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Відповідний правовий висновок викладено у п. 39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а.

Згідно із ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як визначено в ст. 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (ст. 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст. 283 КУпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до положень КУпАП вищевказані обставини встановлюються на підставі доказів.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення).

За ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З урахуванням викладеного, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення) повинне бути належним чином зафіксоване.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, 17 березня 2025 року щодо позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , складено адміністративний протокол №693 про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що ОСОБА_1 не з`явився за викликом по повістці №2509004, чим порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а відтак вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 210-1 КУпАП, вчинене в особливий період, частина 2.

Протокол №693 від 17.03.2025 містить підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та заперечення позивача щодо викладених у протоколі обставин. Другий примірник протоколу позивач отримав, про що стоїть підпис позивача.

Зазначено про те, що до протоколу додається: копія паспорта, копія повістки № НОМЕР_1 .

25 березня 2025 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 було винесено постанову №693/1 про накладення адміністративного стягнення за справою про адміністративне правопорушення, якою на підставі протоколу №693 встановлено, що позивач ОСОБА_1 не з`явився за викликом по повістці №2509004, чим порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а відтак вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 210-1 КУпАП, вчинене в особливий період, частина 2.

За вищевказаних обставин його притягнуто до адміністративної відповідальності у виді накладення штрафу в сумі 17000 грн.

Відповідно до копії військово-облікового документа, позивач ОСОБА_1 має тимчасове посвідчення (замість військового квитка) № НОМЕР_2 та перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_10 з 11.01.2022.

Згідно відмітки на тимчасовому посвідченні № НОМЕР_2 , ОСОБА_1 знятий з військового обліку згідно наказу №684 МОУ від 20.12.2017 та підлягає повторному медичному огляду.

Згідно витягу військово-облікового документа Резерв+, сформованого 31.03.2025, ОСОБА_1 16.03.2025 уточнив дані, відстрочка надана до 09.05.2025.

Надаючи свою правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Згідно ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене повторне протягом року, тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Ч. 3 ст. 210-1 КУпАП - вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, ч. 2 ст. 210-1 КУпАП не передбачає накладення на особу штрафу у розмірі 17000 грн, що становить одну тисячу неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон України № 2232-ХІІ).

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до статті 1 Закону України № 389-VІІІ від 12 травня 2015 року «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, що затверджений Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України введений воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався і продовжує свою дію на час розгляду справи.

За змістом ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Згідно зі ст. 42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та п. 19 Порядку № 1487 громадяни України, винні в порушенні правил військового обліку громадян України, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 33 Закону №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок організації та ведення військового обліку призовників військовозобов`язаних та резервістів затверджено Постановою КМУ від 30.12.2022 року № 1487.

Відповідно до п. 1 цей Порядок визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації).

Відповідно до п. 47 Порядку у разі отримання розпоряджень районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки (додаток 13, для призовників - додаток 17 до Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 березня 2002 р. № 352) щодо оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки керівники (голови) державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій зобов`язані: видати наказ (розпорядження) про оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, довести його до відома таких осіб під особистий підпис у частині, що стосується їх прибуття до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки у визначені ним строки, та надіслати копію наказу (розпорядження) у триденний строк до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки; вручити призовникам, військовозобов`язаним та резервістам повістки про явку за викликом до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки (за наявністю); письмово повідомити з наданням витягів з наказів (розпоряджень) відповідним районним (міським) територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, органам СБУ, підрозділам Служби зовнішньої розвідки про осіб з числа призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які тимчасово непрацездатні, перебувають у відпустці або у відрядженні; забезпечити здійснення контролю за результатами оповіщення та прибуттям призовників, військовозобов`язаних та резервістів до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки.

Зазначений порядок містить форму повістки (додаток 11) та розпорядження (додаток 13), як вказано у п. 47 наказ (розпорядження).

Позивач зазначав про те, що 24.02.2025 ним була отримана повістка №2509004, у відповідності до якої ОСОБА_1 повинен з`явитися 03.03.2025 о 14.00 год до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення даних.

Згідно опису вкладення до листа, направленого ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 27.02.2025, який був отриманий ІНФОРМАЦІЯ_3 28.02.2025, позивач направив: заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, пенсійне посвідчення, довідку МСЕК, тимчасове посвідчення, ідентифікаційний код, витяг з місця реєстрації, нотаріально звірений паспорт громадянина України.

Позивач у позові зазначав про те, що 03.03.2025 прибув до будівлі ІНФОРМАЦІЯ_3 , проте, будь яких доказів на підтвердження цьому суду не надано.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 правомірно винесено оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Твердження позивача про незаконність та необґрунтованість постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

У відповідності до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Зважаючи на те, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати, позивачу не відшкодовуються.

На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 73, 77, 78, 134, 139, 241-246, 250, 255, 268-272, 286, 295, 297 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Л.В. Мерзлий