Справа № 140/14566/24
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2025-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/14566/24 пров. № А/857/8342/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Ільчишин Н. В.,

Носа С. П.,

з участю секретаря судового засідання Ханащак С. І.,

представника позивача Мандзі В. І.,

представника відповідача Поліщука О. О.,

представників третіх осіб Коперсака М. С., Палій М. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Львові апеляційні скарги Державної податкової служби України, Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків та Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на додаткове рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року (ухвалене у м. Луцьку суддею Шепелюком В. Л.; дата складення повного судового рішення не вказана) в адміністративній справі № 140/14566/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Фонд» до Державної податкової служби України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Західне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Південне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро фонд» (далі ТОВ «Агро фонд») до Державної податкової служби України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Західне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Південне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків задоволено: визнано протиправним та скасовано наказ Державної податкової служби України від 22 жовтня 2024 року №753 «Про затвердження Реєстру великих платників податків на 2025 рік» в частині закріплення Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Фонд» за Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків (№з/п 1318, стовпчик 4 «Територіальний орган ДПС, що здійснює податкове супроводження великих платників податків» Додатку до наказу «Реєстр великих платників податків на 2025 рік»); зобов`язано Державну податкову службу України внести зміни до наказу Державної податкової служби України від 22 жовтня 2024 року «Про затвердження Реєстру великих платників податків на 2025 рік» шляхом заміни Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на Західне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків (№з/п 1318, стовпчик 4 «Територіальний орган ДПС, що здійснює податкове супроводження великих платників податків» Додатку до наказу «Реєстр великих платників податків на 2025 рік»); стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Державної податкової служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Фонд» сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

10 лютого 2025 року від представника позивача до суду надійшла заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення на користь ТОВ «Агро фонд» витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Державної податкової служби України.

У поданому до суду запереченні на заяву про стягнення витрат на правову допомогу представник Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків заперечував щодо стягнення судових витрат на оплату послуг адвоката в сумі 7000,00грн, які є завищеними, їх розмір не є співмірним із складністю справи, оскільки обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними.

Додатковим рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року заяву позивача про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро фонд» за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.

У задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

Не погодившись із цим додатковим рішенням, його оскаржили Державна податкова служба України, Західне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків та Південне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, вважаючи, що таке є незаконним та прийняте з порушенням норм процесуального права, а тому просили скасувати оскаржуване додаткове рішення і ухвалити нове, яким відмовити у стягненні судових витрат у повному обсязі.

Вимоги апеляційних скарг обґрунтовують тим, що витрати на правничу допомогу є безпідставно завищеними, необґрунтованими, не підтверджені належними доказами, не відповідають принципам розумності та є неспівмірними зі складністю справи і обсягом виконаних робіт.

ТОВ «Агро Фонд» подало відзиви на апеляційні скарги в яких просило апеляційні скарги залишити без задоволення.

Покликається, при цьому, на те, що дослідивши матеріали справи, а також додані до заяви документи, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду документів, їх значення для спору, судом прийнято законне та обґрунтоване додаткове рішення від 18.02.2025.

У судовому засіданні представники апелянтів підтримали вимоги апеляційних скарг з аналогічних підстав; просять апеляційні скарги задовольнити. Представник позивача, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просив апеляційні скарги залишити без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Частинами першою, третьою, четвертою статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із частинами першою, другою, четвертою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

А відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 суд висловив правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 22.12.2018 по справі № 826/856/18.

Судом встановлено, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу суду надано такі документи: договір про надання правової допомоги від 10 травня 2024 року № 10/05/24, ордер на надання правничої допомоги серії ВС № 1332477, який виданий на підставі вказаного договору; акт приймання-передачі наданих послуг від 07 лютого 2025 року № 11, згідно з якими їх вартість склала 7000,00 грн.

Укладеним 10 травня 2024 року договором про надання правової допомоги № 10/05/24 визначено, що в порядку та на умовах, визначених цим договором, адвокат зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги клієнту на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (пункт 1.1. вказаного договору).

Відповідно до пунктів 3.1 - 3.3 договору за надання правової допомоги, яка є предметом цього договору клієнт сплачує адвокату гонорар, який у грошовому виразі визначається сторонами та відображається у відповідних доповненнях (актах) до цього Договору; клієнт сплачує адвокату гонорар грошовими коштами на поточний банківський рахунок адвоката, зазначений у розділі «Підписи та реквізити сторін» протягом 10 банківських днів з моменту підписання доповнень, якими буде визначено грошовий розмір гонорару; розмір та порядок сплати гонорару може бути змінений за домовленістю сторін, шляхом укладання додаткової угоди, яка після її підписання сторонами стає невід`ємною частиною договору.

Так 07 лютого 2025 року між адвокатом Мандзею В. І. та ТОВ «Агро фонд» підписано акт приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правової (адвокатської) допомоги № 10/05/24 від 10 травня 2024 року № 11.

Відповідно до вказаного акту адвокат передав, а клієнт прийняв юридичні послуги по наданню правової (адвокатської) допомоги у спорі ТОВ «Агро фонд» з Державною податковою службою України про визнання протиправним та скасування рішення у судовій справі № 140/14566/24, яка перебувала на розгляді у Волинському окружному адміністративному суді, а саме: ознайомлення з матеріалами справи у спірних правовідносинах, формування правової позиції та збір відповідних документів; підготовка позовної заяви, формування та направлення позовних матеріалів до суду; підготовка відповіді на відзив, клопотань, тощо та направлення їх до суду.

Вартість послуг за цим актом встановлюється у фіксованому розмірі та становить 7000,00 грн.

Відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною сьомою статті 134 КАС України передбачено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як видно з матеріалів справи, орган податкової служби подавав заперечення щодо відшкодування витрат.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами.

При вирішенні питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд першої інстанції вважав, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 7 000,00 грн є надмірною та неспівмірною з фактичним обсягом наданих адвокатом послуг, при цьому суд дійшов висновку про необхідність розумного обмеження розміру витрат на правничу допомогу адвоката до 3000 грн, застосовуючи принцип співмірності.

Аналізуючи викладене, беручи до уваги положення КАС України, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що розмір витрат зазначений позивачем не відповідає критерію співмірності розміру судових витрат, пов`язаних із наданням адвокатом послуг.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду погоджується з необхідністю відшкодування судових витрат позивачу на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн, оскільки такий розмір витрат є співмірним зі складністю цієї справи, наданими адвокатами обсягами послуг, пов`язаних із справою, включаючи її підготовку та розгляд, затраченим ними часом на надання таких послуг, якістю наданих послуг та відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, додаткове рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни додаткового рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги Державної податкової служби України, Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків та Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення, а додаткове рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року в адміністративній справі № 140/14566/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді Н. В. Ільчишин
С. П. Нос
Враховуючи перебування головуючого судді Коваля Р. Й. на лікарняному, постанова складена у повному обсязі 15 травня 2025 року.