Справа № 521/18904/24
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2025-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2025 р.м. ОдесаСправа № 521/18904/24

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

при секретарі судового засідання - Коблова О.А.,

за участю представника Одеської митниці - Ревенко Тетяни Анатоліївни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Малиновського районного суд м. Одеси від 16 квітня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И Л А:

22.11.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суд м. Одеси з адміністративним позовом до Одеської митниці, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову № 0894/50000/24 від 31.10.2024 року в справі про порушення митних правил, якою на позивача накладено адміністративне стягнення за вчинене правопорушення, передбачене частиною 1 статті 471 Митного кодексу України.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, позивача притягнуто до відповідальності за те, що 24.06.2024 року він перетнув митний кордон України з Румунією по каналу «зелений коридор» через пункт пропуску «Орлівка-Ісакча» митного посту «Придунайський» Одеської митниці. Згідно інформації модуля «Облік валютних цінностей» АСМО «Інспектор» позивач не декларував валютні цінності. За документами, отриманими від митних органів Румунії позивач задекларував у митній декларації №98 іноземну валюту в сумі 50 000 євро.

В обґрунтування позовних вимог позивач ставить під сумнів наявність у відповідача належних доказів на підтвердження вчинення ним порушення митних правил. Також зазначено, що позивач не був належним чином повідомлений про час та місце розгляд справи про порушення митних правил, що позбавило його можливості приймати участь у її розгляді. За таких обставин позивач вважає недоведеним факт вчинення ним правопорушення та допущеного суттєвого порушення процедури розгляду справи про накладення адміністративного стягнення, що у підсумку нівелює законність оскаржуваної постанови.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено про наявність листа митних органів Румунії, яким наведені відомості щодо декларування позивачем при в`їзді в Румунію готівкових коштів у сумі, яка перевищує 10 000 євро. Крім того митний орган вказав про належне повідомлення позивача про розгляд справи про порушення митних прави, на підтвердження чого надав докази направлення на адресу позивача кореспонденції.

Рішенням Малиновського районного суд м. Одеси від 16 квітня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Одеської митниці подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. Зокрема, апелянт наполягає на наявності вини позивача та дотримання митним органом процедури накладення адміністративного стягнення.

Позивач подав відзив на апеляційну скарну, у якому заперечує проти її задоволення та просить залишити в силі оскаржуване судове рішення. Окремо подано заяву щодо недопустимості прийняття доказів, які подані відповідачем до суду апеляційної інстанції, оскільки відповідні докази були витребувані у митного органу судом першої інстанції, однак не надані останнім. В той же час, долучаючи відповідні докази до апеляційної скарги, відповідач не наводить жодної аргументації щодо причин, які об`єктивно перешкоджали подати докази до суду першої інстанції.

Також представником позивача подано клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлені та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини.

31.10.2024 уповноважена особа Одеської митниці прийняла постанову в справі про порушення митних правил №0894/50000/24.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною 1 статті 471 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 20 відсотків суми, що перевищує дозволену законодавством України для переміщення валютних цінностей без письмового декларування, що на день вчинення порушення становить 345 877,6 грн (а.с.26-30).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що в ухвалі про відкриття провадження суд першої інстанції витребував у Одеської митниці Держмитслужби матеріали митної справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за постановою №0894/50000/24 від 31.10.2024 за ч.1 ст.471 МК України. Вказана ухвала отримана відповідачем в електронному кабінеті системи «Електронний суд» 25.12.2024 року, однак жодних документів до суду не надано, отже суб`єктом владних повноважень не доведено правомірність прийняття оскаржуваного рішення.

Судова колегія вважає вірними наведені висновки суду першої інстанції, враховуючи наступне.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності діям та рішенням органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В той же час, відповідно до ч.1 та 4 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача; суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Отже, в адміністративному процесі на суб`єкта владних повноважень, який виступає відповідачем у справі, покладається обов`язок подання доказів для доведення правомірності прийнятого рішення.

Звертаючись до суду з позовом у даній справі, позивач заперечував як факт доведення належними доказами його вини, так і вказував на порушення процедури розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності.

З огляду на наведені вище положення ч.2 ст. 77 КАС України, митний орган мав спростувати зазначені позивачем доводи, шляхом надання до суду доказів вини ОСОБА_1 порушенні митних правил та доказів належного сповіщення позивача про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції ухвалою від 19.12.2024 року про відкриття провадження витребував у Одеської митниці Держмитслужби матеріали митної справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за постановою №0894/50000/24 від 31.10.2024 року за ч.1 ст.471 МК України. Вказана ухвала отримана відповідачем в електронному кабінеті системи «Електронний суд» 25.12.2024 року.

30.12.2024 року від Одеської митниці надійшов відзив на позовну заяву, до якого не було долучено жодних з витребуваних доказів.

В подальшому, 26.02.2025 року та 14.04.2025 року від відповідача до суду надходили клопотання процесуального характеру, до яких також не було долучено жодних доказів правомірності дій відповідача під час винесення оскаржуваної постанови. Також митний орган не звертався до суду першої інстанції з клопотання про неможливість подання доказів.

Відповідно до ч.9 ст.80 КАС України у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Таким чином, суд першої інстанції, з огляду на неподання суб`єктом владних повноважень жодних доказів на підтвердження правомірності прийняття оскаржуваного рішення, мав всі підстави для задоволення позовних вимог.

В той же час, подаючи апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, Одеська митниця долучила до неї матеріали митної справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за постановою №0894/50000/24 від 31.10.2024 року.

Позивач подав клопотання у якому заперечував про долучення відповідних доказів на стадії апеляційного перегляду судової справи.

В аспекті наведеного, колегія суддів звертає увагу на положення ч.4 ст.308 КАС України, відповідно до яких докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Отже, суд апеляційної інстанції, в силу імперативної дії ч.4 ст.308 КАС України, позбавлений можливості прийти нові докази без встановлення причин неможливості подання таких доказів до суду першої інстанції.

Під час судового засідання 14.05.2025 року з метою з`ясування причин неподання матеріалів митної справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідач надав пояснення та вказав про направлення до суду відповідних доказів, однак з невідомих причин кореспонденція не була доставлена до суду та доєднана до матеріалів справи.

Однак представник відповідача не надав жодних доказів на підтвердження направлення матеріалів митної справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності до Малиновського районного суд м. Одеси.

Отже, з наданих відповідачем пояснень колегія суддів не встановила наявність будь-яких обставин, що об`єктивно перешкоджали відповідачу виконати покладені на нього процесуальним кодексом та судом зобов`язання щодо подання доказів.

Як наслідок, колегія суддів не має підстав для врахування доказів, які подані відповідачем на стадії апеляційного розгляду даної справи.

Зважаючи на зазначене, матеріали справи не містять жодного доказу, який подано у процесуально вірний спосіб, що підтверджує порушення ОСОБА_1 митних правил під час перетину державного кордону 24.06.2024 року, що у підсумку спростовує правомірність прийняття оскаржуваної постанови № 0894/50000/24 від 31.10.2024 року.

Також колегія звертає увагу на рішення Конституційного Суду України від 21.07.2021 у справі за конституційною скаргою ОСОБА_2 щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень абзацу другого статті 471 Митного кодексу України ( справа №3-261/2019 (5915/19).

У цьому рішенні, Конституційний Суд України зважав на те, що Європейський суд з прав людини для застосування гарантій Конвенції, які стосуються кримінально-правових аспектів, напрацював три критерії, на основі яких провадження можна вважати «кримінальним», а саме юридичну кваліфікацію відповідного правопорушення в національному законодавстві, саму природу такого правопорушення, а також характер і ступінь суворості покарання.

Європейський суд з прав людини на основі цих критеріїв у параграфі 21 рішення у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008, зокрема, зазначив, що «положення Митного кодексу, які застосовуються в справі заявника, безпосередньо поширюються на всіх громадян, які перетинають кордон, та регулюють їх поведінку шляхом застосування стягнень (штраф та конфіскація), які є як покаранням, так і стримуванням від порушення. Таким чином, митні правопорушення, які розглядаються, мають ознаки, притаманні «кримінальному звинуваченню» в розумінні статті 6 Конвенції».

Конституційний Суд України, проаналізувавши оспорювані приписи статті 471 Митного кодексу України констатував, що ці приписи мають кримінально-правовий характер як за своєю каральною та стримувальною метою, так і за суворістю визначеного ними додаткового обов`язкового адміністративного стягнення у вигляді конфіскації певних товарів, тому призначення такого стягнення має здійснюватися з урахуванням принципів і гарантій, притаманних кримінальному провадженню.

Варто відзначити, що частина 1 статті 471 Митного кодексу України, в діючої редакції, не містить такого додаткового обов`язкового адміністративного стягнення як конфіскація, але встановлює штрафи у великих розмірах, зокрема у даній справі штраф становить 345 877,6 грн.

На переконання колегії суддів, такий розмір адміністративного стягнення можна прирівняти до кримінального покарання, а відтак митний орган повинен був забезпечити участь правопорушника у розгляді його справи, надати йому можливість скористатися своїми правами: подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та надавати усні і письмові пояснення, користуватися юридичною допомогою захисника.

Як відзначив Верховний Суд у постанові від 16.06.2023 у справі №462/3426/16- а недотримання митним органом процедури розгляду справи про порушення митних правил, встановленої Митним кодексом України та позбавлення особи, яка притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, у реалізації процесуальних прав, передбачених статтями 498, 526 даного Кодексу, може бути самостійною підставою для скасування постанови у справі про порушення митних правил.

Однак, як слідує з наданих відповідачем пояснень у суду апеляційної інстанції, митний орган на час винесення оскаржуваної постанови не мав доказів сповіщення позивача про розгляд справи. Зокрема, складний у відношенні позивача протокол про порушення митних правил ( у якому зазначено дату розгляду справи 31.10.2024 року) направлений на адресу позивача, однак поштове відправлення повернуто відповідачу лише 12.11.2024 року.

Отже, відповідач не міг розглядати справу про порушення митних прави без отримання доказів належного повідомлення позивача, оскільки у такому випадку суттєво порушуються права особи на участь у розгляді справи.

З огляду на зазначене, колегія суддів вбачає наявні суттєві порушення процедури розгляд справи про порушення митних прави, які нівелють правомірність винесення оскаржуваної постанову № 0894/50000/24 від 31.10.2024 року.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, відповідно до ст.316 КАС України апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно приписів ч.3 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст.286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 272 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Одеської митниці залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суд м. Одеси від 16 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий: Н.В. Вербицька

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: К.В. Кравченкоp