Справа № 460/14771/24
Суддя: У.М. Нор
Дата ухвалення: 2025-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 травня 2025 року м. Рівне №460/14771/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Нор У.М., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить суд:

визнати протиправними дії відповідача з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язати відповідача призначити пенсію за віком, зарахувавши до трудового стажу за період роботи з 24.09.1984 по 07.03.1985, з 23.07.1985 по 04.10.1985, з 10.11.1985 по 08.07.1992, з 01.02.1997 по 07.02.2001, з 30.11.1992 по 01.12.1992, січень лютий 1993 року, оскільки відсутні запис про роботу в трудовій книжці, зазначивши відпрацьовані трудодні згідно архівної довідки.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, у зв`язку із наявністю права на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», 02.06.2024 звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, рішенням від 10.06.2024 №36 було відмовлено у призначені пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідач вважає, що позивач має страхового стажу 9 років 07 місяці 29 дні, при необхідних 20 років. До страхового стажу відповідачем не враховано періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 , з 24.09.1984 по 07.03.1985, з 23.07.1985 по 04.10.1985, з 10.11.1985 по 08.07.1992, у зв`язку із тим, що, на думку відповідача, періоди роботи не засвідчені підписами відповідальних осіб та печатками, запис зроблений до доти заповнення трудової книжки, що не відповідача вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, з 01.02.1997 по 07.02.2001, оскільки відсутні відомості про роботу в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Вважаючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 10.06.2024 №36 про відмову у призначені пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» неправомірним та таким що підлягає скасуванню звернувся до суду з даним позовом. Просить суд задовольнити позовні вимоги повністю.

Ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого позовні вимоги є безпідставними та не підлягають до задоволення, оскільки відповідно до наданих позивачем документів загальний страховий стаж позивача складає 09 років 07 місяців 29 днів, що є не достатнім для призначення пенсії за віком. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Відповідно до вимог статті 263 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

02.06.2024 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, рішенням від 10.06.2024 №36 відмовлено позивачу у призначені пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Вказаним рішенням зазначається, що у позивача наявний страховий стаж 09 років 07 місяці 29 дні, при необхідних 20 роках. Також у вказаному рішенні відповідачем зазначено, що до страхового стажу не зараховано: періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 07.02.2001 року з 24.09.1984 по 07.03.1985, з 23.07.1985 по 04.10.1985, з 10.11.1985 по 08.07.1992, оскільки записи періодів не засвідчені підписами відповідальних осіб та печатками, запис зроблено до дати заповнення трудової книжки, що не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, з 01.02.1997 по 07.02.2001, оскільки відсутні відомості про роботу в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов?язкового державного соціального страхування, в наданій довідці за цей період №315 від 31.05.2024 року відсутня підстава видачі, період роботи згідно копії рішення про прийняття №115 від 30.11.1992 року з 01.12.1992, оскільки відсутня інформація про звільнення, період роботи згідно довідки про заробітну плату №09-575 від 10.05.2022 року за січень лютий 1993 року, оскільки відсутній запис про роботу в трудовій книжці. Довідка потребує зустрічної перевірки підприємства щодо підстав видачі. Дублікат трудової книжки НОМЕР_2 від 21.09.1984 року не прийнято до уваги, оскільки бланк не відповідає вимогам чинного законодавства, сканкопію надано некоректно.

Вважаючи таку відмову пенсійного органу у призначенні пенсії протиправною та необґрунтованою, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV, який набрав чинності 01.01.2004 (далі Закон №1058-ІV).

Відповідно до ст. 45 Закону №1058-ІV, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Частиною першою статті 26 Закону №1058-ІV визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: по 31 грудня 2018 року - від 15 до 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 16 до 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 17 до 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 18 до 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 23 до 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 24 до 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - від 25 до 35 років.

Згідно із ч. 1 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з ч. 3 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Для призначення позивачу пенсії за віком органом Пенсійного фонду зараховано страхового стажу 9 років 07 місяці 29 дні, який з урахуванням ч.1 ст.26 Закону №1058-ІV є недостанім для призначення позивачу такої пенсії в 2024 році.

При цьому, згідно з оспорюваним рішенням, до страхового стажу позивача не зарахований періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 07.02.2001 року з 24.09.1984 по 07.03.1985, з 23.07.1985 по 04.10.1985, з 10.11.1985 по 08.07.1992, оскільки записи періодів не засвідчені підписами відповідальних осіб та печатками, запис зроблено до дати заповнення трудової книжки, що не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, з 01.02.1997 по 07.02.2001, оскільки відсутні відомості про роботу в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов?язкового державного соціального страхування, в наданій довідці за цей період №315 від 31.05.2024 року відсутня підстава видачі, період роботи згідно копії рішення про прийняття №115 від 30.11.1992 року з 01.12.1992, оскільки відсутня інформація про звільнення, період роботи згідно довідки про заробітну плату №09-575 від 10.05.2022 року за січень лютий 1993 року, оскільки відсутній запис про роботу в трудовій книжці. Довідка потребує зустрічної перевірки підприємства щодо підстав видачі. Дублікат трудової книжки НОМЕР_2 від 21.09.1984 року не прийнято до уваги, оскільки бланк не відповідає вимогам чинного законодавства, сканкопію надано некоректно.

До набрання чинності Закону №1058-IV питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій регулювалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-XII), відповідно до статті 56 якого до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв, при цьому зараховується робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Згідно зі статтею 62 Закону України №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Згідно з п. 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З аналізу наведених правових норм слідує, що документами, які підтверджують періоди роботи особи для зарахування до її страхового стажу, є трудова книжка із записом про характер виконуваної роботи, а у разі відсутності в трудовій книжці таких відомостей або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи - довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Як вбачається зі змісту спірного рішення, підставою для не зарахування періодів трудової діяльності позивача, з 24.09.1984 по 07.03.1985, з 23.07.1985 по 04.10.1985, з 10.11.1985 по 08.07.1992, зазначених в трудовій книжці НОМЕР_2 (дата заповнення 15.04.1960) та серії НОМЕР_1 (дата заповнення 07.02.2001), є те, що записи періодів не засвідчені підписами відповідальних осіб та печатками, запис зроблено до дати заповнення трудової книжки, що не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

Інших підстав не зарахування до страхового стажу позивача періодів його трудової діяльності, відображених в трудових книжках НОМЕР_2 та серії НОМЕР_1 , відповідач в спірному рішенні не зазначив.

Оцінюючи підстави не зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи, зазначених в трудових книгах НОМЕР_2 та серії НОМЕР_1 , суд встановив, що їх титульні аркуш містить печатку підприємства, яке видало трудову книжку, також наявний підпис особи яка відповідає за видачу трудової книжки.

При цьому, суд зазначає, що запису щодо трудової діяльності позивача, які не зарахованні до його страхового стажу внесено чітко про період його роботи та звільнення, в яких прослідковується наявність відтиску печатки підприємств, дата і номер наказу.

З урахуванням викладеного, суд вважає протиправною поведінкою відповідача щодо не зарахування до страхового стажу позивача періодів його трудової діяльності з 24.09.1984 по 07.03.1985, з 23.07.1985 по 04.10.1985, з 10.11.1985 по 08.07.1992, які відображені в трудових книгах НОМЕР_2 та серії НОМЕР_1 , не засвідчені підписами відповідальних осіб та печатками, запис зроблено до дати заповнення трудової книжки, що не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

При цьому, суд зауважує, що правильне визначення кількості трудового стажу особи, який підлягає для зарахування до її страхового стужу, безпосередньо впливає на право такої особи на пенсію, а тому протиправне не зарахування до страхового стажу позивача всіх періодів його трудової діяльності, відображених в трудовій книжці серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_1 є підставою для визнання протиправним та скасування рішення.

Щодо не зарахування до страхового стажу періоди роботи з 01.02.1997 по 07.02.2001, оскільки відсутні відомості про роботу в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов?язкового державного соціального страхування, в наданій довідці за цей період №315 від 31.05.2024, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону №1058-IV застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Статтею 11 Закону №1058-IV визначено осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню. Так, відповідно до пункту 1 статті 11 Закону №1058-IV загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у тому числі які є резидентами Дія Сіті, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за гіг-контрактами, іншими договорами цивільно-правового характеру.

При цьому, як передбачено пунктом 1 статті 14 Закону №1058-IV, страхувальниками відповідно до цього Закону є: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 4-1, 10, 14 статті 11 цього Закону.

За змістом частин п`ятої та шостої статті 20 Закону №1058-IV страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники - фізичні особи, які не мають банківських рахунків, сплачують страхові внески шляхом готівкових розрахунків через банківські установи. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Згідно з частиною першою, другою та четвертою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У пункті 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Закон України №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» набрав чинності 01.01.2004. До вказаної дати питання зарахування стажу для призначення пенсії, зокрема, регулювалося нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Щодо спірного періоду, суд враховує правову позицію Верховного суду висловлену в постанові 04.03.2020р. по справі №№284/289/16-а де суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що невиконання страхувальником обов`язку з подання звітності тягне за собою притягнення винної особи до адмінвідповідальності, проте наявність факту вчинення адмінправопорушення не впливає на обчислення страхового стажу, з якого обраховується пенсія.

Відповідно до частини 4 та 5 статті 20 Закону №1058-IV сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків.

Днем сплати страхових внесків вважається, у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду (частина 9 Закону №1058-IV).

Відповідно до частини 1 статті 21 Закону №1058-IV персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.

Персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства (абзац третій частини п`ятої статті 21 Закону №1058-IV).

Персоніфікований обліку системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є складовою частиною Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, порядок ведення якого встановлюється Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (абзац чотирнадцятий частини першої статті 21 Закону №1058-IV).

Частиною 5 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки податкових органів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування або на єдиний рахунок, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь). Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4,5та5-1частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця (частина 8 цієї статті).

Відповідно до Наказу Міністерства Фінансів України від 13.01.2015 №4 «Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску і Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску», розрахунок - податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску.

Розрахунок подається окремо за кожний квартал (податковий період) з розбивкою по місяцях звітного кварталу протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного кварталу. Окремий Розрахунок за календарний рік не подається (пункт 1 розділу ІІ вказаного Порядку).

Також Верховний суд зазначив, що несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судому постановах від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, від 20.03.2019 у справі № 688/947/17 та від 30.09.2019 у справі №414/736/17.

Тому суд вважає, що період з 01.02.1997 по 07.02.2001, не зарахований до страхового стажу позивача підлягає зарахуванню відповідачем.

Щодо зарахування до страхового стажу період з 30.11.1992 по 01.12.1992, січень лютий 1993 року, оскільки відсутні запис про роботу в трудовій книжці, зазначивши відпрацьовані трудодні згідно архівної довідки, суд зазначає наступне.

Матеріалами справи не підтверджено даний періоди таким чином відсутні підстави для його зарахування до страхового стажу.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частина друга статті 2 КАС України передбачає, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 10.06.2024 №36 про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком. А також зарахувати до страхового стажу позивача періоди з 24.09.1984 по 07.03.1985, з 23.07.1985 по 04.10.1985, з 10.11.1985 по 08.07.1992, які відображенні в трудових книжках НОМЕР_2 та серії НОМЕР_1 , зарахувати до страхового стажу період з 01.02.1997 по 07.02.2001.

Стаття 58 Закону № 1058-IV визначає, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати.

Питання зарахування стажу роботи особи до її страхового стажу безпосередньо пов`язане із його правом на призначення пенсії, адже страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону №1058-IV за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку та на підставі документів, наданих особою для призначення такої пенсії, а тому реалізація права на зарахування такого страхового стажу виникає у особи виключно за наявності у неї права на пенсію.

Відповідно до рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2, стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично

Отже, компетенція органу Пенсійного фонду щодо зарахування/не зарахування відповідних періодів роботи до страхового стажу позивача реалізована не була.

Статтею 5 КАС України визначені способи захисту порушених прав, свобод та інтересів, та зазначено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 4 та п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Згідно з ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи викладене, належним та ефективним, у даному випадку, способом відновлення порушеного права позивача буде зобов`язання органу Пенсійного фонду повторно розглянути заяву позивача від 02.06.2024 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Отже, позовна вимога про зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи згідно з трудовими книжками серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_1 , а саме: з 24.09.1984 по 07.03.1985, з 23.07.1985 по 04.10.1985, з 10.11.1985 по 08.07.1992, та з 01.02.1997 по 07.02.2001 підлягають до задоволення .

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на викладене, позов слід задовольнити частково.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №936 від 10.06.2024 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 24.09.1984 по 07.03.1985, з 23.07.1985 по 04.10.1985, з 10.11.1985 по 08.07.1992, та з 01.02.1997 по 07.02.2001, відповідно до записів трудових книжок НОМЕР_2 та серії НОМЕР_1 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.06.2024 щодо призначення пенсії відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 14 травня 2025 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, 3,м. Слов`янськ,Краматорський р-н, Донецька обл.,84122, ЄДРПОУ/РНОКПП 13486010)

Суддя У.М. Нор