Справа № 440/1478/19
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2025-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 р.Справа № 440/1478/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.12.2024, головуючий суддя І інстанції: А.О. Чеснокова, м. Полтава, повний текст складено 18.12.24 у справі № 440/1478/19

за позовом Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України"

до Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Полтавське державне лісове господарство" (далі за текстом також - позивач, ДП "Полтавське державне лісове господарство") звернулося до адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області (далі та текстом також відповідач), в якому просило скасувати податкові повідомлення-рішення від 13.02.2019 за №, №.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19.08.2019 у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.11.2019 допущено заміну відповідача - Головного управління ДФС у Полтавській області його правонаступником - Головним управлінням ДПС у Полтавській області.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2019 допущено заміну позивача - Державного підприємства "Полтавське державне лісогосподарське підприємство "Полтаваоблагроліс", його правонаступником - Державним підприємством "Полтавське лісове господарство".

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2019 скасовано рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13.02.2019 за № (форма "Р") в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у розмірі 95417,00 грн та прийнято в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 13.02.2019 за № (форма "Р") в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за платежем "частина чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств)" у розмірі 95417,00 грн; в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 31.07.2024 рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.08.2019 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2019 скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення від 13.02.2019 за № , а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції; в решті постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2019 залишено без змін.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30.09.2024 допущено заміну позивача - Державного підприємства "Полтавське лісове господарство", його правонаступникам - Державним спеціалізованим господарським підприємством "Ліси України", а також допущено заміну відповідача - Головного управління ДПС у Полтавській області (), його правонаступником - Головним управлінням ДПС у Полтавській області (ЄДРПОУ ВП 44057192).

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, а викладені у ньому висновки не відповідають обставинам справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач звертає увагу, що господарські операції, які суд першої інстанції визнав нереальними, фактично здійснені, роботи та послуги за укладеними позивачем та його контрагентами договорами здійснені/надані у повному обсязі. Вказані обставини знайшли своє підтвердження за результатами здійснення досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 0000802, за результатами слідчих та інших процесуальних дій, в якому 17.07.2017 прийняте рішення про закриття вказаного кримінального провадження у зв`язку з відсутністю ознак складу кримінального правопорушення. Також указує, що інформація, яка міститься в інформаційних базах даних контролюючих органів, має інформативний характер та не доводить наявності порушень законодавства позивачем. Вважає, що порядок, спосіб та засоби, що використовувались контрагентами позивача при належному виконанні своїх зобов`язань не можуть впливати на реальність господарських операцій. Зазначає, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про відсутність господарських операцій у зв`язку з дефектами первинних документів, оскільки вказані первинні документи видані від імені суб`єкта господарювання, що не був позбавлений відповідного статусу на час їх складення, вони мають силу первинних документів та відповідно до приписів ст. 44 ПК України, Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підтверджують дані податкового обліку суб`єкта господарювання та його контрагентів.

За результатами апеляційного розгляду позивач просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Від відповідача на адресу суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу та додаткові пояснення у справі. Відповідач уважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, з дослідженням усіх доказів та встановленням усіх обставин у справі. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

У додаткових поясненнях у справі позивачем повідомлено, що у зв`язку з реорганізацією юридичної особи, діяльність якої стала предметом податкової перевірки, на підставі якої відповідачем видано податкове повідомлення - рішення, скорочення та зміни персонального складу штату вказаної юридичної особи, станом на сьогодні у ДП «Ліси України» відсутня можливість повідомити додаткові відомості щодо обставин справи, крім тих, що містяться в матеріалах справи, яка розглядається. Так, Наказом ДП «Ліси України» від 18.10.2024 за №1879 припинено філію «Полтавське лісове господарство» ДП «Ліси України» шляхом її закриття як відокремленого підрозділу.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" () здійснює свою діяльність, зокрема, у сфері лісівництва та іншої діяльності у лісовому господарстві, а також має статус правонаступника Державного підприємства "Полтавське лісове господарство" ().

Контролюючим органом проведена документальна позапланова виїзна перевірка Державного підприємства "Полтавське лісове господарство" з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства, законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 29.12.2018, за результатами якої складений акт від 09.01.2019 за № 28/16-31-14-03-14/31758362 (далі - акт перевірки), за висновками якого встановлено порушення позивачем вимог, зокрема:

- підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 135.1 статті 135 ПК України, пункту 1 статті 3, частин 1, 5 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", частини 3 статті 6, частини 1 статті 120, пункту 2 частини 1 статті 216, частини 3 статті 640, частини 2 статті 799 Цивільного кодексу України, пункту 6 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318, Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2011 № 138, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 126922,00 грн та частину чистого прибутку, що відраховується до державного бюджету, на загальну суму 419414,00 грн та завищено суму від`ємного значення об`єкту оподаткування з податку на прибуток за 1 квартал 2017 року на 25892,60 грн і суму чистого прибутку, з якого відраховується до державного бюджету частина чистого прибутку, за 1 квартал 2017 року на 159609,80 грн.

Фактичною підставою для висновків про зазначені вище порушення стали висновки контролюючого органу про реалізацію позивачем ФОП ОСОБА_1 лісопродукції за ціною 1196,40 грн за 1 куб.м, що є нижчою за ціну (1228,00 грн/куб.м), яка встановлена договором купівлі-продажу необробленої деревини від 07.04.2017 за № 02-121Б, біржовим контрактом від 07.04.2017 за № НД-07/04-3 та протоколом біржових торгів від 07.04.2017 за № 3, а також фіктивність укладених між позивачем та контрагентами, ФОП ОСОБА_2 та ТОВ "ВТТ-Інвест", господарських операцій щодо надання послуг трактора та послуг по накладенню мінералізованих смуг з огляду на наявність кримінального провадження, зареєстрованого у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000802 від 03.11.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 191, статтею 246 та частиною першою статті 366 Кримінального кодексу України. Також в акті перевірки вказано на заниження платником частини чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств та їх об`єднань) за період з 4 кварталу 2015 року по 3 квартал 2017 року на загальну суму 419414,00 грн, та завищення частини чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств та їх об`єднань) за 1 квартал 2017 року на загальну суму 159609,80 грн.

На підставі висновків акта перевірки контролюючим органом прийняті податкові повідомлення-рішення від 13.02.2019, зокрема:

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "податок на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності" за основним платежем 111708,50 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 27927,10 грн;

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "частина чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств та їх об`єднань)" за основним платежем 381670,90 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 95417,00 грн.

Не погодившись із прийнятими рішеннями контролюючого органу, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, проаналізувавши обсяг та зміст письмових доказів, наявних у матеріалах справи, дійшов висновку, що господарські операції позивача із ФОП ОСОБА_2 та ТОВ "ВТТ-Інвест" не підтверджені всіма та належним чином оформленими первинними документами, які відображають реальність таких операцій у часі, за місцем та колом осіб, та не спричиняють реальних змін майнового стану платника податків, а тому не є фактично здійсненими, не можуть бути об`єктом оподаткування та підставою для відображення в облікових регістрах бухгалтерського та податкового обліку.

Разом з цим суд першої інстанції зазначив, що факту неповноти декларування позивачем доходів за 9 місяців 2017 року на загальну суму 334,64 грн внаслідок реалізації деревопродукції ФОП ОСОБА_1 за заниженими відпускними цінами надана оцінка Верховним Судом, який погодився з висновками суду першої та другої інстанції про правомірність висновків контролюючого органу про неповноту декларування позивачем доходів за 9 місяців 2017 року, в зв`язку з чим суд першої інстанції не надавав оцінку такому порушенню.

У свою чергу, Верховним Судом у постанові від 31 липня 2024 року вказано на необхідність надання правової оцінки правомірності податкового повідомлення-рішення від 13.02.2019 за № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "податок на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності" за основним платежем 111708,50 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 27927,10 грн.

Так, під час податкової перевірки був установлений факт відсутності реальності господарських операцій між позивачем та ФОП ОСОБА_2 та ТОВ "ВТТ-Інвест", а саме: орган ДФС стверджував неможливість надання ФОП ОСОБА_2 та ТОВ "ВТТ-Інвест" послуг трактора та послуг по накладенню мінералізованих смуг на загальну суму 581700,00 грн та на загальну суму 38568,00 грн відповідно, у зв`язку з відсутністю у вказаних суб`єктів господарювання основних засобів та трудових ресурсів, необхідних для надання зазначеного виду послуг, та у зв`язку з ненаданням позивачем у ході перевірки документів, що підтверджують розроблення плану у відповідності до ландшафту і конфігурації лісових масивів та виконання робіт (акт виконаних робіт), а також документів, що містять інформацію щодо кількості довжини ширини кількісних та якісних характеристик проведених робіт. Також твердження органу ДФС про нереальність вчинення господарських операцій з ФОП ОСОБА_2 та ТОВ "ВТТ-Інвест" ґрунтувалося і на тих фактах, що слідчим управлінням ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000802 від 03.11.2015, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ст. 246 та ч. 1 ст. 366 КК України, та що ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 11.04.2017 у справі № 554/9217/16-к встановлено, що протягом 2015-2016 років службові особи ДП ПДЛП "Полтаваоблагроліс", зловживаючи своїм службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб, спільно з підконтрольними суб`єктами господарської діяльності, здійснюють розкрадання державного майна, яке їм ввірене у відповідності до розпорядчих документів у користування.

Надаючи правову оцінку правовідносинам сторін та доводам апеляційної скарги у цій частині, колегія суддів виходить з такого.

Підпунктом 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (тут і надалі у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до положень ст. 44 Податкового кодексу України (далі також ПК України) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (п.44.1 ст. 44 ПК України).

Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності (п. 44.3 ст. 44 ПК України).

У разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов`язаний у п`ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації.

Платник податків зобов`язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу (пункт 44.5 статті 44 ПК України).

У разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності (п. 44.6 ст. 44 ПК України).

Згідно з підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Відповідно до пункту 135.1 статті 135 ПК України базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Правовий аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що підставою для формування показників податкової звітності є належним чином оформлені первинні документи та інші документи, що пов`язані з обчисленням і сплатою податків і зборів. У разі втрати, пошкодження або дострокового знищення цих документів платник податків зобов`язаний у п`ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити про це контролюючий орган та протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу, відновити втрачені документи. У разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 статті 44 ПК України, платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Поняття первинного документу та загальні вимоги до оформлення первинних документів містяться у Законі України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Так, статтею 1 цього Закону визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, а господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Згідно з частиною другою статті 3 цього ж Закону бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частин першої та другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Статтею 4 вказаного Закону передбачено, що одним із принципів бухгалтерського обліку є превалювання суті над формою, тобто операції обліковуються відповідно до їх суті, а не лише з урахуванням юридичної форми.

Отже, з аналізу наведеного випливає, що правові наслідки у податковому обліку створюють лише реально вчинені господарські операції з придбання товарів (послуг), що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах. Господарська операція, яка фактично не відбулась, не може бути об`єктом оподаткування. Документи мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарських операцій. Якщо ж фактичного здійснення господарських операцій не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, передбачених чинним законодавством.

Верховним Судом у постанові від 06.02.2018 у справі № 826/22154/15 сформовано висновок, що сам факт наявності у платника податків первинних документів, виписаних від імені постачальника товарів (послуг), не є безумовним доказом реальності господарських операцій з ним, так як для податкового обліку значення має саме факт поставки тим контрагентом, який вказаний в первинних документах.

З огляду на викладене у справах, пов`язаних з визначенням податкових зобов`язань внаслідок здійснення платником податків сумнівних господарських операцій, Верховний Суд звертає увагу на необхідність з`ясування судами при розгляді справ того, чи мали господарські операції з придбання товарів (послуг) реальний характер (зокрема, чи спроможним був контрагент позивача поставити товари / надати послуги/ з урахуванням своїх виробничих, технічних та трудових ресурсів) та чи можуть господарські операції підтверджуватися поданими під час перевірки первинними документами.

Надаючи оцінку взаємовідносинам позивача з ФОП ОСОБА_2 , ТОВ "ВТТ-Інвест" та правомірності визначення позивачем показників з податку на прибуток за їх наслідками за І квартал 2016 року - ІІІ квартал 2017 року на загальну суму 620268,00 грн, колегія суддів виходить з такого.

Актом перевірки № 28/16-31-14-03-14/31758362 від 09.01.2019 зафіксовано, що до перевірки надано роздруківки з програми 1-С картки рахунку 631 та що первинні документи, що стосуються фінансово-господарських операцій (договора, акти виконаних робіт, рахунки-фактури) до перевірки не надано.

З метою офіційного з`ясування всіх обставин справи та надання оцінки кожному доказу окремо суд бере до уваги та надає оцінку доказам, які надані позивачем для судового розгляду справи, а саме: договір № 051202 від 12.05.2016, укладений з ФОП ОСОБА_2 ; акти виконаних робіт від 13.06.2016, від 14.06.2016, від 22.06.2016, від 22.06.2016 , від 30.06.2016, від 12.07.2016, від 04.08.2016, від 04.08.2016, від 04.08.2016, від 08.08.2016, від 09.08.2016, від 19.08.2016, від 02.09.2019, від 02.09.2019, від 02.09.2019; банківські виписки; акт виконаних робіт № 18 від 30.03.2016 на суму 21008,00 грн за взаємовідносинами з ТОВ "ВТТ-Інвест".

Судом установлено, що між фізичною особою ОСОБА_2 та ДП "Полтавське державне лісогосподарське підприємство "Полтаваоблагроліс" укладено договір № 051202 від 12.05.2016, відповідно до пункту 1.1 якого виконавець надає замовнику трактор ЮМЗ-8244 з водієм для накладення мінералізованих смуг уздовж лісових насаджень на території Полтавської області, а замовник сплачує надані послуги.

Згідно з розділом 2 цього договору виконавець зобов`язується:

2.1.1 надавати замовнику транспорт в технічно справному стані;

2.1.2 проводити технічне обслуговування та ремонт механізмів;

2.1.3 у разі поломки техніки, не з вини замовника, виконавець проводить необхідні ремонтні роботи за свій розрахунок, або по можливості заміну механізму на аналогічний.

Замовник зобов`язується:

2.2.1 використовувати наданий транспорт у відповідності з їх цільовими призначенням, та в межах технічних можливостей, що визначені заводом виробником;

2.2.2 не передавати транспорт без згоди на те виконавця для роботи у третіх осіб.

Замовник своєчасно проводить розрахунок з виконавцем згідно діючих цін в безготівкому порядку на розрахунковий рахунок виконавця /пункт 3.1 договору/.

Пунктом 4.1 цього ж договору передбачено, що замовник при необхідності виконує заправку транспорту своїми ПММ та виставляє рахунок виконавцю для оплати.

Відповідно до пункту 6.1 укладеного договору замовник несе відповідальність за дотримання правил техніки на об`єкті виконання робіт та охорону транспорту поза робочий час і компенсує збитки виконавцю в разі розукомплектування та вимушений простій техніки по діючим цінам, а відповідно до пункту 6.2 договору виконавець несе відповідальність за утримання транспорту в технічно справному стані.

Отже, умовами договору № 051202 від 12.05.2016 не визначено вартість послуги з надання у користування трактора (з водієм), тоді як відповідно до статті 180 Господарського кодексу України при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Рахунків-фактур суду також не надано.

Предметом договору № 051202 від 12.05.2016 є надання замовнику трактора ЮМЗ-8244 (з водієм). Отже, до предмету договору не віднесено надання інших послуг, зокрема надання замовнику екскаватора, КАМАЗа, УРАЛа, виконання робіт з накладення мінералізованих смуг. У той же час позивач підтверджує про факт здійснення господарських операцій з ФОП ОСОБА_2 , в тому числі, і актом виконаних робіт без номеру від 30.06.2016 на суму 23100,00 грн за "послуги екскаватора 2301 Евент-01" /а.с. 188 т. 1/, актом виконаних робіт без номеру від 08.08.016 на загальну суму 20860,00 грн за "послуги КАМАЗ 55102 (на території Оржицького району) та послуги УРАЛ 4320 (на території Оржицького району)" /а.с. 198 т. 1/, актом виконаних робіт без номеру від 09.08.2016 на загальну суму 23800,00 грн за "послуги КАМАЗ 55102 (на території Чорнухинського району) та послуги УРАЛ 4320 (на території Чорнухинського району)" /а.с. 191 т. 1/ та актом виконаних робіт без номеру та без дати на суму 18900,00 грн за "накладення мінеральних смуг (Шишацький район)" /а.с. 184 т.1/, актом виконаних робіт без номеру та без дати на суму 20000,00 грн за "накладення мінеральних смуг (Оржицький район)" /а.с. 194 т.І /, актом виконаних робіт без номеру та без дати на суму 17140,00 грн за "накладення мінеральних смуг (Лубенський район)" /а.с. 195 т.1 /, актом виконаних робіт без номеру та без дати на суму 19600,00 грн за "накладення мінеральних смуг (Чорнухинський район)" /а.с. 200 т.1/.

З огляду на розбіжності в предметі, визначеному у договорі № 051202 від 12.05.2016, та змісті господарської операції, зазначеної у вказаних актах виконаних робіт, а також за відсутності в актах виконаних робіт дат їх складання, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що надані позивачем документи не відповідають вимогам до первинних документів, установленим у статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Вказане свідчить про формальне оформлення позивачем та його контрагентом договору та первинних документів без мети настання реальних наслідків за ними.

Отже, кошти, в тому числі на суму 171260,00 грн, сплачені ФОП ОСОБА_2 безпідставно (без фактичного отримання трактора (з водієм)).

Відхиляючи твердження позивача про невключення підприємством до витрат суми 171260,00 грн, колегія суддів зазначає таке.

З матеріалів справи вбачається, що цей довід не заявлявся позивачем ані під час перевірки, ані під час оформлення результатів перевірки та відповідними доказами не підтверджувався.

Як на тому наполягає контролюючий орган, включення ДП "Полтавське державне лісогосподарське підприємство "Полтаваоблагроліс" 171260,00 грн до витрат підтверджується даними рахунку 631, які надавалися під час перевірки та включені до акта перевірки. Будь-які зауваження щодо суми 171260,00 грн платником податків не заявлялись та в запереченнях на акт документальної перевірки № 59 від 30.01.2019 /а.с. 63-68 т. 1/ не зазначались.

Заперечуючи відомості акта перевірки щодо суми 171260,00 грн, позивач надав суду бухгалтерську довідку ДП "Полтавське державне лісогосподарське підприємство "Полтаваоблагроліс" /а.с. 203 т. 1/, витяг з оборотно-сальдової відомості на суму 171260,00 грн /а.с. 204 т. 1/, баланс за 2016 рік /а.с. 59 т. 3/, звіт про фінансові результати за 2016 рік /а.с. 60 т. 3/ та акт звірки взаєморозрахунків /а.с. 37 т. 3/.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що надані позивачем документи підтверджують лише існування у ФОП ОСОБА_2 заборгованості перед ДП "Полтавське державне лісогосподарське підприємство "Полтаваоблагроліс" щодо надання в користування трактора (з водієм) на суму 171260,00 грн, але не спростовують того факту, що позивачем сплачено на користь ФОП ОСОБА_2 171260,00 грн, тобто позивачем понесено витрати зі сплати коштів у сумі 171260,00 грн. Картка рахунку 631 містить посилання на реквізити платіжних доручень та на загальну суму обороту по Дебету 581700,00 грн /а.с. 72-75 т. 3/. Наявні в матеріалах справи і банківські виписки, надані позивачем /а.с. 2-32 т. 2/.

Господарська операція з ТОВ "ВТТ-Інвест", яка у податковому обліку позивача відображена на суму 38568,00 грн, підтверджена позивачем лише актом виконаних робіт № 18 від 30.03.2016 на суму 21008,00 грн за "накладення мінеральних смуг (Чорнухинський район)" /а.с. 38 т. 2/ та банківською випискою за 25.04.2016 /а.с. 33 т. 2/. Ані договору, укладеного з ТОВ "ВТТ-Інвест", ані інших первинних документів, оформлених на підтвердження виконання договору, під час перевірки та судового розгляду справи позивачем не надано.

Ненадання платником податків документів, котрі мають щонайменший вплив на обрахунок показників податкової звітності, створює для платника податків юридичний наслідок, який передбачений пунктом 44.6 статті 44 Податкового кодексу України, та свідчить про порушення платником податків вимоги пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України щодо заборони платникам податків формувати показники податкової звітності на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Отже, проаналізувавши обсяг та зміст письмових доказів, наявних у матеріалах справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що господарські операції позивача із ФОП ОСОБА_2 та ТОВ "ВТТ-Інвест" не підтверджені всіма та належним чином оформленими первинними документами, які відображають реальність таких операцій у часі, за місцем та колом осіб, та не спричиняють реальних змін майнового стану платника податків, а тому не є фактично здійсненими, не можуть бути об`єктом оподаткування та підставою для відображення в облікових регістрах бухгалтерського та податкового обліку.

Як свідчать матеріали справи, зокрема акт перевірки, одним із висновків щодо не підтвердження реальності господарських операцій з указаними контрагентами є висновок податкового органу щодо наявності кримінального провадження №0000802 від 03.11.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 246, ч. 3 ст. 191, ст. 366 КК України, стосовно службових осіб позивача.

Матеріалами справи підтверджено, що постановою Головного управління Національної поліції в Полтавській області закрито кримінальне провадження №0000802 від 03.11.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 246, ч. 3 ст. 191, ст. 366 КК України у зв`язку з відсутністю у діях службових осіб ДП ПДЛП "Полтаваоблагроліс" складу кримінальних правопорушень.

Щодо посилань позивача на постанову від 17.07.2017 про закриття кримінального провадження №0000802 від 03.11.2015, у зв`язку з чим висновок контролюючого органу щодо непідтвердження реальності господарських операцій позивача є протиправним, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що закриття кримінального провадження №0000802 не може нівелювати обставини, які встановлені судом у цій справі.

Відтак посилання позивача на закриття кримінального провадження №0000802 як на достатню підставу підтвердження об`єктивної реальності його господарських операцій із зазначеними контрагентами відхиляються судом.

Враховуючи викладене, суд погоджується з висновками відповідача про допущення позивачем порушень у господарських правовідносинах із зазначеними контрагентами.

Натомість, позивач, усупереч вимогам частини першої статті 9, частини першої статті 77 КАС України, не надав доказів на спростування висновків податкового органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними, спростовуються наведеним вище та не впливають на правомірність висновків суду першої інстанції, а отже підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції відсутні.

Суд першої інстанції надав оцінку всім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору та дослухався до всіх аргументів сторін, які здатні вплинути на результат вирішення спору.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.12.2024 у справі № 440/1478/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді О.В. Присяжнюк С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено 15.05.2025