Справа № 459/750/25
Суддя: Отчак Н. Я.
Дата ухвалення: 2025-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 459/750/25
Провадження № 2-а/459/27/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2025 року Шептицький міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Отчак Н.Я.

з участю секретаря Савіцької Б.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Шептицькому за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

06.03.2025 представник позивача звернувся у суд з позовом до відповідача, у якому просить скасувати постанову № 24/02/25/1 від 24.02.2025 про адміністративне правопорушення, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17000 грн. за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а провадження у справі закрити.

Адміністративний позов обґрунтовує тим, що 20.06.2024 ОСОБА_1 , через центр надання адміністративних послуг Шептицької міської ради, оновив свої облікові дані. З того часу постійно знаходився вдома, по місцю реєстрації, оскільки є пенсіонером і ніде не працює у зв`язку із інвалідністю. Жодних поштових відправлень, зокрема повістки, не отримував і заперечує, що був відсутній по місцю проживання. 12.12.2024 дільничним інспектором поліції Шептицького РВП ГУНП у Львівській області, ОСОБА_1 був повідомлений, що перебуває в розшуку в РТЦК, тому, цього ж дня, прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де співробітники ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомили, що він не прибув за викликом по повістці 25.11.2024 і надали для ознайомлення копію повістки №1139031, та повідомили, що будуть складати протокол. ОСОБА_1 повідомив, що даної повістки не отримував, а свій обов`язок щодо уточнення облікових даних, він виконав, ще 20.06.2024 через центр надання адміністративних послуг Шептицької міської ради. Також їм повідомив, що є особою з інвалідністю і має право на відстрочку. У відповідь співробітники ІНФОРМАЦІЯ_4 , перевіривши ці дані та порадившись між собою, вирішили протокол про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.210-1 ч.3 КУпАП не складати, а скерували його в інший кабінет для оформлення відстрочки від мобілізації. В цей же день, в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 він написав заяву на відстрочку і його відпустили. Після цього, 20 лютого 2025 ОСОБА_1 , безпідставно був затриманий працівником поліції, який доставив його в ІНФОРМАЦІЯ_5 , де на нього склали протокол за те, що ОСОБА_1 не прибув за викликом по повістці №1139031. На запитання ОСОБА_1 , чому протокол не був складений 12.12.2024, працівники ТЦК та СП відповісти не змогли. Крім того, з 24.02.2025 до 06.03.2025 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Сокальська РЛ» Белзька РЛ, а відтак не був присутній під час розгляду справи, а з оскаржуваною постановою був ознайомлений після її винесення. Запевняє, що розгляд справи не проводився, а постанова винесена формально на підставі незаконного протоколу. З урахуванням викладених обставин вважає, що оскаржувану постанову винесено на підставі незаконного протоколу, складеного з порушенням вимог чинного законодавства, а сама постанова винесена не уповноваженою особою /виконуючим обов`язки/, є незаконною і винесеною без фактичного розгляду справи, за відсутності належних та допустимих доказів, а тому підлягає скасуванню. Окрім цього, при винесенні оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення, ОСОБА_1 не роз`яснено права, передбачені ст. 268 КУпАП України, а також відповідачем порушено вимоги ст. 277-2 КУАП, що призвело до порушення права на захист позивача.

07.03.2025 в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено проведення судового засідання для розгляду справи по суті на 14.04.2025.

17.03.2025 представник відповідача Волкова М.Я. надіслала до суду відзив на адміністративний позов, у якому представник висловився про правомірність дій відповідача, зазначивши, що те, що сам по собі факт неотримання позивачем поштової кореспонденції, надісланої йому на зареєстровану адресу місця проживання не є достатнім для того, щоб закласти аргументовану основу для заяви про те, що права військовозобов`язаного були порушені. Звертає увагу на те, що нормами Порядку №560 від 16.05.2024, прийнятого на виконання ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», закладено презумпцію обізнаності військовозобов`язаного у разі надіслання повісток підрозділами ТЦК та СП за зареєстрованим (зазначеним військовозобов`язаним) місцем проживання. Пунктом 41 вказаного Порядку, визначено, що належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки є, у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку, день проставлення у поштовому повідомленні, зокрема, відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання. Відтак, вважає посилання позивача на необізнаність щодо необхідності явки до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки необґрунтованими. Також незгода позивача з метою виклику, що вказана у повістці, не звільняє його від обов`язку з`явитися на виклик до ТЦК і не може бути підставою для для звільнення від адміністративної відповідальності за порушення цього обов`язку. Щодо терміну повідомлення особи про розгляд справи про адміністративне правопорушення, то вважає, що процедура розгляду справи в ТЦК не була порушена, оскільки позивачу було роз`яснено його права та він мав можливість скористатися правовою допомогою, до того ж розгляд справ про адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП не передбачає обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Ухвалою суду від 14.04.2025 залучено у справі співвідповідачем ІНФОРМАЦІЯ_6 .

05.05.2025 представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_4 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у позові.

Сторони будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилися.

Представник позивача адвокат Спічак М.Л. надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представники відповідачів у судове засідання 12.05.2025 не з`явилися, заяв чи клопотань щодо розгляду справи не подавали.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини 5 статті 250 КАС України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові пояснення сторін, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, чи прийнято оскаржуване рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами (стаття 7 КУпАП).

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 280 КУпАП визначає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Статтею 235 КУпАП визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до частини першої статті 210-1 КУпАП, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з частиною третьою статті 210-1 КУпАП, вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, частиною третьою статті 210-1 КУпАП передбачена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, тобто вказана норма відсилає до інших нормативно-правових актів.

Згідно вимог ст. ст.1, 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закони України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію».

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Відповідно до абзацу 7 частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 року №1932-ХІІ особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Отже, законодавець встановив обов`язок громадянина під час мобілізації з`явитись за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у зазначеному у такому виклику місці та строк.

Порядок виклику громадянина під час мобілізації до територіального центру комплектування та соціальної підтримки врегульований Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 р. № 560 (в редакції чинній станом на дату здійснення виклику за повісткою, тобто на 25.11.2024, далі - Порядок)).

Так, пунктом 28 Порядку визначено, що виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).

Згідно з пунктом 29 Порядку у повістці зазначаються: прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) і дата народження громадянина, якому адресована повістка; найменування районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділів чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіонального органу СБУ, що видав повістку; мета виклику до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділів чи відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ; місце, день і час явки за викликом; найменування посади, власне ім`я та прізвище, підпис посадової особи, яка видала повістку, та дата її підписання - для повісток, оформлених на бланку. Такі повістки скріплюються гербовою печаткою; прізвище та власне ім`я керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу, дата накладення кваліфікованого електронного підпису - для повісток, сформованих за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів; реєстраційний номер повістки; роз`яснення про наслідки неявки і про обов`язок повідомити про причини неявки.

Пунктом 30 Порядку передбачено, що повістка може формуватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів або оформлюватися на бланку, який заповнюється представником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки. У разі формування повістки за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу накладає на повістку кваліфікований електронний підпис у день її формування. У разі оформлення повістки на бланку керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу засвідчує її особистим підписом та скріплює гербовою печаткою. Реєстраційний номер повістки фіксується в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно з п. 30-1 Порядку кожна повістка, сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, містить унікальний електронний ідентифікатор у вигляді QR-коду (далі - QR-код). QR-код містить інформацію, зазначену в пункті 29 цього Порядку, а також реєстраційний номер поштового відправлення у разі відправлення повістки засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням. Повістка, сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, може бути роздрукована. У такому разі її паперова форма повинна містити придатний для зчитування QR-код з відповідною інформацією.

Пунктом 30-2 Порядку визначено, що повістки, сформовані за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, можуть:

централізовано друкуватися і надсилатися військовозобов`язаним та резервістам засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення;

друкуватися та вручатися військовозобов`язаним та резервістам під час оповіщення у роздрукованому вигляді.

Порядком визначено, що повістки можуть бути вручені на підставі п. 31-33 Порядку, або надіслані засобами поштового зв`язку на підставі п. 34 Порядку, а також згідно з п. 30-3 Порядку.

З аналізу вищезазначених правових норм у контексті спірних правовідносин слідує, що для висновку щодо правомірності оскаржуваної постанови необхідно встановити:

факт відповідності змісту повістки вимогам законодавства;

факт вручення повістки/надіслання повістки засобами поштового зв`язку для необхідності з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.07.2010 № 673 «Про затвердження переліку поважних причин неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного до військового комісаріату для призову на збори» поважними причинами неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для призову на збори у строк, установлений територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, які підтверджені відповідними документами (довідками), визнаються:

смерть близького родича (батьків, дружини, дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича дружини (чоловіка), яка сталася пізніше ніж за сім діб до дати початку зборів;

хвороба або необхідність догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), які проживають разом із військовозобов`язаним, у разі неможливості догляду за хворим іншим близьким родичем;

здійснення стосовно військовозобов`язаного кримінального провадження, а також застосування до нього адміністративного стягнення або кримінального покарання, яке робить неможливим його прибуття;

потрапляння під вплив надзвичайної ситуації, яка виникла під час призову на збори і стала перешкодою своєчасному прибуттю;

складання державних іспитів у вищих навчальних закладах.

Згідно з ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Обґрунтовуючи заявлені у справі вимоги, позивач вказував, зокрема, що він вчасно через центр надання адміністративних послуг оновив свої військово-облікові дані, а оскаржувана постанова винесена на підставі незаконного протоколу, складеного з порушенням чинного законодавства, тому підлягає скасуванню. Крім того, ОСОБА_1 не отримував повістки засобами поштового зв`язку чи під розпис. Відповідач при розгляді справи про адміністративне правопорушення не роз`яснив позивачу права передбачені ст. 268 КУпАП.

Судом встановлено, що 12.11.2024 за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів було сформовано повістку №1139031, за якою ОСОБА_1 , викликався до Червоноградського (тепер ІНФОРМАЦІЯ_4 на 25.11.2024 на 09:00год, для уточнення даних.

Сформована 12.11.2024 та підписана кваліфікованим електронним підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 повістка № 1139031 на ім`я ОСОБА_1 направлена 12.11.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , рекомендованим листом з описом вкладення до рекомендованого поштового відправлення за № 896, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Отже, після набрання чинності змінами до Порядку, особа вважається належним чином повідомленою про необхідність явки до ТЦК, якщо повістка про виклик згенерована в електронному вигляді, підписана кваліфікованим підписом керівника ТЦК, направлена рекомендованим листом з описом вкладення за адресою, повідомленою військовозобов`язаним під час оновлення облікових даних, однак не була отримана військовозобов`язаним, про що працівниками Укрпошти проставлено відмітку «відсутність адресата за вказаною адресою».

Однак, позивач стверджує, що жодних поштових відправлень, зокрема повістки, не отримував і заперечує, що був відсутній по місцю проживання.

Як зазначено у протоколі № 20/02/25/1 від 20.02.2025, до ІНФОРМАЦІЯ_4 20.02.2025 прибув військовозобов`язаний ОСОБА_1 , який був доставлений працівником поліції Дебера Юрієм Володимировичем відділу поліції Шептицького РВП ГУНП у Львівській області, як такий, що вчинив адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП (не з`явився на виклик територіального, центру), згідно електронного звернення начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 05.12.2024 за № Е630555.

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 № 24.02/25/1 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 24.02.2025, винесеної на підставі протоколу № 20/02/25/1 від 20.02.2025, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17000,00 грн. у зв`язку з порушенням ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

20.06.2024 ОСОБА_1 , через центр надання адміністративних послуг Шептицької міської ради, оновив свої облікові дані, що підтверджується витягом №2024 з єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Крім того, як стверджує представник позивача, 12.12.2024, дільничним інспектором поліції Шептицького РВП ГУНП у Львівській області, ОСОБА_1 був повідомлений, що перебуває в розшуку в РТЦК. ОСОБА_1 цього ж дня, прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 , де співробітники ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомили, що він не прибув за викликом по повістці 25.11.2024 і надали для ознайомлення копію повістки №1139031, та повідомили, що будуть складати протокол. ОСОБА_1 повідомив, що даної повістки не отримував, а свій обов`язок щодо уточнення облікових даних, він виконав, ще 20.06.2024 через центр надання адміністративних послуг Шептицької міської ради. Також їм повідомив, що є особою з інвалідністю, тому має право на відстрочку. Однак порадившись між собою, вирішили протокол про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.210-1 ч.3 КУпАП не складати, а скерували його в інший кабінет для оформлення відстрочки від мобілізації. В цей же день в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 він написав заяву на відстрочку і його відпустили.

Так, з копії військового квитка серії НОМЕР_1 вбачається, що дійсно 12.12.2024 ОСОБА_1 , перебував в ІНФОРМАЦІЯ_7 .

ОСОБА_4 є особою з інвалідністю 3-ї групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 .

З витягу з підсистеми Резерв+ вбачається, що позивач по справі ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_7 , та користується правом на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 2 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» строком до 08 травня 2025 року, витяг сформовано 04.03.2025.

При цьому, слід зазначити, що представником відповідача не надано суду належних та допустимих доказів належного повідомлення ОСОБА_1 про надходження листа з позначкою «Повістка ТЦК», зокрема трекінгу поштового відправлення № 96 з якого б вбачалось, що працівник пошти повідомляв позивача про надходження такого листа та була невдала спроба його вручення.

Крім того, представником відповідача не надано суду копію конверта, який направлявся позивачу та мав відмітку Повістка ТЦК.

З наведеного вбачається, що було порушено порядок вручення повістки направленої поштовим відправлення №96, а саме не дотримано процедури інформування одержувача про надходження рекомендованого листа.

Зазначені порушення унеможливили отримання позивачем повістки та призвели до неявки позивача до ІНФОРМАЦІЯ_4 в зазначений час та дату.

Крім того, дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Відповідно до ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Частинами 1, 2 ст. 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Відповідно до ч. ч. 6-8 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України підтвердних документів про отримання особою виклику.

Протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління та регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України (у частинi правопорушень, вчинених військовозобов`язаними Служби зовнішньої розвідки України), якщо особа подала відповідну заяву, в якій вона не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності.

У випадках, передбачених частинами шостою і сьомою цієї статті, уповноважені посадові особи після отримання підтвердних документів про отримання особою виклику або відповідної заяви виносять постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення. Положення цієї частини не застосовуються у разі притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованих за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису), а також правопорушень, передбачених статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, у випадках, якщо особа не оспорює допущене порушення, згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності та подала про це відповідну заяву.

З матеріалів справи вбачається, що в порушення вищезазначених вимог КУпАП, заступником начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки начальником мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 , лише 20.02.2025 складено протокол про адміністративне правопорушення №20/02/25/1, в той же час, виявлено адміністративне праввопорушення було 12.12.2024, коли ОСОБА_1 12.12.2024 з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_4 , 12.12.2024 протокол за вчинення адміністративного правопорушення, подія якого мала місце 25.11.2024 складено не було.

Таким чином, в порушення вимог ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було складено заступником начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки начальником мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 , більше двох місяців після встановлення особи та його виявлення.

Відтак, суд звертає увагу, що оскаржувана постанова постановлена на підставі протоколу про адміністративне правопорушенням, складеного з порушенням КУпАП.

Більше того, відповідачем під час прийняття оскаржуваної постанови, не були з`ясовані обставини, що ОСОБА_1 надано відстрочку від мобілізації на підставі п. 2 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та те, що він дізнавшись від поліцейського про виклик в ІНФОРМАЦІЯ_8 , з`явився 12.12.2024, що підтверджується матеріалами справи.

Належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП, якими зафіксовано адміністративне правопорушення, за яке останнього притягнуто до адміністративної відповідальності, відповідач не надав і в матеріалах справи такі докази відсутні.

Частиною другою статті 251 КУпАП визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (стаття 62 Конституції України).

Відповідно до ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що матеріалами справи спростовуються доводи відповідача щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, та не підтверджені належними та допустимими доказами правомірність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210 КУпАП, а також не доведено дотримання при винесені оскаржуваної постанови вимог статей 248, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин та вирішення її в точній відповідності із законом, суд дійшов висновку про необхідність скасування такої постанови із закриттям провадження в справі про адміністративні правопорушення.

Відтак, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір у сумі 605,60 грн. підлягає стягненню з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань у користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-77, 90, 241-246, 250, 255, 286, 293, 295, 297 КАС України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 ) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову № 24/02/25/1 від 24.02.2025 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу розміром 17000,00 грн.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повне судове рішення складено 15.05.2025.

Суддя: Н. Я. Отчак