Справа № 580/3941/25
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2025-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 року справа № 580/3941/25
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово в складі головуючої судді Бабич А.М., розглянувши в залі суду в порядку спрощеного письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

10.04.2025 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивачка) до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (юридична адреса: 08500, Київська обл., м.Фастів, вул.Саєнка Андрія, 10, поштова адреса: 08001, Київська обл., смт.Макарів, вул.Варшавська, 3-Б; ) (далі відповідач) про:

визнання протиправним і скасування рішення відповідача від 07.03.2025 №26 про відмову в призначенні пенсії відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язання відповідача зарахувати до її страхового стажу періоди роботи відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 від 07.09.1981, згідно з довідкою про підтвердження стажу роботи, записи про які не внесені до трудової, згідно з довідкою №6 від 17.01.2025, виданою МОЗ України Комунальним некомерційним підприємством «Чорнобаївським центром первинної медико-санітарної допомоги» Чорнобаївської селищної ради про те, що вона дійсно працювала у Вереміївській дільничній лікарні з 11.10.1984 до 25.06.1985, відповідно до довідки № 11 від 28.01.2008, виданої СРТОВ ім. Шмідта про те, що вона дійсно працювала в рибколгоспі ім. Шмідта з 17.08.1979 до 07.09.1981, встановивши тим самим загальний стаж 23 роки 7 місяців 11 днів, для призначення їй пенсії;

стягнення на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судового збору в сумі 1211,20грн.

Обґрунтовуючи зазначив, що відповідач відмовив йому у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу за його наявності. Вважає, що відповідач порушуючи закон відмовив у призначені пенсії.

Ухвалою суду від 15 квітня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд правилами спрощеного письмового провадження відповідно до ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Також встановлено відповідачу строк, тривалістю 15 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, для надання відзиву на позовну заяву та доказів. Вказану ухвалу відповідач отримав 15.04.2025, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа в його електронний кабінет.

Правом подати відзив відповідач не скористався, про причини суд не повідомив.

Усі подані сторонами документи долучені судом до матеріалів адміністративної справи.

Оцінивши доводи, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

27.02.2025 позивачка звернулася заявою до органів ПФУ про призначення пенсії за віком.

07.03.2025 відповідач прийняв рішення №26 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. У ньому зазначив, що пенсійний вік, визначений ч.1 ст.26 Законом України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV), становить 60 років. Вік заявниці 62 роки. Необхідний страховий стаж становить 29 років. Відповідно до ч.2 ст.26 Закону №1058-IV у разі відсутності страхового стажу, передбаченого ч.1 цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення 63 років за наявності страхового стажу за період з 01.01.2025 до 31.12.2025 від 22 до 32 років. Страховий стаж позивачки становить 17 років 8 місяців 11 днів. За наданими документами до страхового стажу не зараховано періоди за трудовою книжкою НОМЕР_3 , оскільки зазначене на титульній сторінці прізвище « ОСОБА_2 » не відповідає даним паспорта « ОСОБА_2 », запис про зміну прізвища не відповідає вимогам Інструкції від 29.07.1993 №58. Для зарахування періодів роботи необхідно надати уточнюючі довідки, видані організаціями, в яких працювала заявниця, на підставі первинних документів за час виконання робіт та довідки про перейменування організацій, або ж внести зміни відповідно до вимог Інструкції.

Тому позивачка звернулася в суд з позовом.

Суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) та Законом №1058-IV.

Частиною першою ст. 9 Закону № 1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 44 Закону України №1058-VI визначено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі - Порядок).

Пунктом 2.1 Порядку визначений перелік документів, які подаються для призначення пенсії за віком, серед яких за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Згідно з п.2.10 Порядку довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Відповідно до п.4.2 Порядку при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Отже, відповідач наділений правом перевіряти надані особою документи для призначення пенсії та вірного її обчислення.

Згідно з п.4.3 Порядку не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Отже, відповідач після надходження заяви позивачки щодо призначення їй пенсії за віком зобов`язаний прийняти відповідне рішення.

Вказаного порядку дій відповідач дотримався винесенням рішення від 07.03.2025 №26. Для правової оцінки його підстав суд урахував таке.

Статтею 24 Закону №1058-IV закріплено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

До дати набрання чинності Законом України №1058-IV, а саме до 01.01.2004 стаж вимірювався часом роботи - трудовий стаж. Так відповідно до норм Закону СРСР «Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР», який набрав чинності 15.05.1990, норм Закону України «Про пенсійне забезпечення», що набрав чинності 01.01.1992 та в редакції Закону від 11.02.1998, що діяла станом на 18.08.1999 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Отже, до стажу роботи має бути зараховано роботу, виконану на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до абз. 2 ч.1 ст.26 Закону №1058-IV починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Отже, з досягненням особою 60 років та за наявності станом на вказаний період страхового стажу не менше 29 років особа має право на отримання пенсії за віком.

Позивачці на дату прийняття вказаного вище рішення виповнилося 62 роки. Отже, у цій частині вона відповідає вказаній вище вимозі Закону щодо віку, з якого набувається право на пенсію, та відповідач щодо вказаного не заперечував.

Згідно з ч.2 ст.26 Закону №1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років.

Отже, у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою вказаної вище статті з досягненням особою 63 років та за наявності станом на 01.01.2025 страхового стажу від 22 до 32 років особа має право на отримання пенсії за віком.

Оскільки на дату прийняття оскаржуваного рішення позивачці виповнилося 62 роки, на неї не розповсюджується вказана вище норма Закону.

На підставі ч.1 ст.62 Закону України №1788 основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. І лише за відсутності у трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію за віком, підтверджуючими документами можуть бути довідки підприємств, установ, організацій та їх правонаступників.

Щодо не зарахування до страхового стажу періодів за трудовою книжкою НОМЕР_2 , оскільки зазначене на титульній сторінці прізвище « ОСОБА_2 » не відповідає даним паспорта « ОСОБА_2 », запис про зміну прізвища не відповідає вимогам Інструкції від 29.07.1993 №58.

Суд установив, що записами трудової книжки позивачки серії НОМЕР_2 підтверджується початок її трудової діяльності з 08.09.1981 у Чорнобаївському вузлі зв`язку. Закінчила трудову діяльність 31.05.2020, а саме звільнена з посади за власним бажанням з Черкаського художньо-технічного коледжу. Згідно з останнім записом у ній 27.02.2021 їй припинено виплату допомоги по безробіттю на підставі ст.31 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Усі записи у трудовій книжці виконано без перекреслень, виправлень, у чіткій послідовності та відповідності, дати завірені підписом та печаткою роботодавців. Докази, які би свідчили про недостовірність записів у трудовій книжці відсутні. При цьому, відповідач не заперечує їх достовірність

Вказана трудова книжка, заповнена з 07.09.1981 на ім`я ОСОБА_2 / ОСОБА_3 / ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить позивачці, оскільки на її титулці наявні записи щодо виправлення прізвище, а саме зазначено, що прізвище змінене на ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про шлюб НОМЕР_4 , прізвище ОСОБА_3 змінене на ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_5 , виданого райвідділом ЗАГС м. Чорнобай 30.11.1988. Прізвище позивачки вказано, як у паспорті. Крім того, вказані записи завірені підписом уповноваженої особи та печатками, тобто оформлені належним чином, що не викликає сумніву щодо їх достовірності.

Докази, які би свідчили про недостовірність записів у трудовій книжці та приналежність її позивачці відсутні. Тому доводи відповідача щодо відсутності підтвердження стажу позивачки за трудовою книжкою НОМЕР_2 не обґрунтовані. Належних, допустимих та достатніх доказів обґрунтованого неврахування до стажу роботи періодів роботи позивачки відповідно до записів вказаної трудової книжки, відповідач не надав.

Щодо рекомендації відповідача у спірному рішенні про необхідність надати уточнюючі довідки, видані організаціями, в яких працювала заявниця, на підставі первинних документів за час виконання робіт та довідки про перейменування організацій, або ж внести зміни відповідно до вимог Інструкції.

Згідно з ч.3 ст.44 Закону №1058-VI органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Отже, саме відповідач має право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію, а не перекладати свої повноваження на позивачку. Тому його рекомендації не обґрунтовані.

Оскільки відмова у призначенні позивачці пенсії за віком не узгоджується зі вказаними вище вимогами законодавства щодо наявності права особи на призначення пенсії за віком і такі дії вчинені шляхом видання відповідного рішення, саме воно безпосередньо порушує заявлене право позивачки. Тому належним способом його відновлення є визнання протиправним і скасування такого акту розпорядчої дії. Позовна вимога про визнання протиправним і скасування рішення відповідача обґрунтована та підлягає задоволенню.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності суб`єкта владних повноважень є визнання її протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

Згідно з абз. 2 ч.4 ст.245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Позовна вимога у частині зобов`язання відповідача зарахувати до її страхового стажу періоди роботи згідно з довідкою про підтвердження стажу роботи, записи про які не внесені до трудової, відповідно до довідки №6 від 17.01.2025, виданої МОЗ України Комунальним некомерційним підприємством «Чорнобаївським центром первинної медико-санітарної допомоги» Чорнобаївської селищної ради про те, що вона дійсно працювала у Вереміївській дільничній лікарні з 11.10.1984 до 25.06.1985, згідно з довідкою № 11 від 28.01.2008, виданою СРТОВ ім. Шмідта про те, що вона дійсно працювала в рибколгоспі ім. Шмідта з 17.08.1979 до 07.09.1981, встановивши тим самим загальний стаж 23 роки 7 місяців 11 днів, для призначення їй пенсії, не обґрунтована та задоволенню не підлягає, оскільки оскаржуване рішення відповідача не містить відомостей щодо розгляду таких довідок та не зарахування до страхового стажу позивачки вказаних періодів.

Для повного та ефективного відновлення порушеного права та належного способу їх відновлення наявні підстави зобов`язати відповідача у порядку, межах, спосіб і строки, визначені законом, повторно розглянути заяву позивачки від 27.02.2025, зарахувати до загального страхового стажу позивачки періоди роботи відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 від 07.09.1981 та прийняти обґрунтоване рішення.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у вказаних вище частинах.

Понесені позивачкою судові витрати, підтверджені квитанцією від 20.03.2025 в сумі 1211,20грн про сплату судового збору за звернення до адміністративного суду з позовною заявою, згідно з ч.3 ст.139 КАС України підлягають стягненню на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно задоволеній частині позову половина суми.

Керуючись ст.ст. 2-20, 72-78, 90, 132-143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (юридична адреса: 08500, Київська обл., м.Фастів, вул.Саєнка Андрія, 10, поштова адреса: 08001, Київська обл., смт.Макарів, вул.Варшавська, 3-Б; ) від 07.03.2025 №26 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (юридична адреса: 08500, Київська обл., м.Фастів, вул.Саєнка Андрія, 10, поштова адреса: 08001, Київська обл., смт.Макарів, вул.Варшавська, 3-Б; ) у порядку, межах, спосіб і строки, визначені законом, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) від 27.02.2025, зарахувати до її загального страхового стажу періоди роботи відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 від 07.09.1981 та прийняти обґрунтоване рішення.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (юридична адреса: 08500, Київська обл., м.Фастів, вул.Саєнка Андрія, 10, поштова адреса: 08001, Київська обл., смт.Макарів, вул.Варшавська, 3-Б; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені нею судові витрати зі сплати судового збору за звернення до адміністративного суду з позовною заявою в сумі 605,60грн (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Анжеліка БАБИЧ

Рішення ухвалене, складене у повному обсязі та підписане 14.05.2025.