Справа № 127/13588/25
Суддя: Гриневич В. С.
Дата ухвалення: 2025-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/118/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 травня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді - Гриневича В.С.

секретар судового засідання: Гевко В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу №127/13588/25 за позовом ОСОБА_1 до інспектора 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області капрала поліції Малика Олега Олександровича, Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом, який мотивовано тим, що 21.04.2025 о 08:05 год. інспектором 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області капралом поліції Маликом Олегом Олександровичем було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №4546815, про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., за порушення ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Зі змісту даної постанови слідує, що 21.04.2025 о 07:56 год. у м. Вінниця, вул. Київська, 175, позивач керував транспортним засобом NISSAN QASHQAI, д.н.з. НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки, та начебто був непристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.п. в) п. 2.3 ПДР України.

Із вищевказаною постановою позивач не погоджується, оскільки керував транспортним засобом із дотриманням ПДР України, під час руху був постійно пристебнутим ременем безпеки, відстібнув ремінь лише після повної зупинки на вимогу працівників поліції.

Таким чином як зазначається позивачем, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 5 ст. 121 КУпАП, а тому винесення оскаржуваної постанови є безпідставним.

На підставі вищевикладеного позивач просив позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.05.2025 відкрито провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у Вінницькій області, інспектора 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області капрала поліції Малика Олега Олександровича про скасування постанови серії ЕНА №4546815 від 21.04.2025 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. за адміністративне правопорушення. Також відповідачу було запропоновано протягом трьох днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази.

На виконання вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі, представником відповідача було надіслано суду відзив. Зі змісту даного відзиву вбачається, що, на думку представника відповідача, вимоги позивача є безпідставними та такими що не підлягають задоволенню. Так, під час несення служби 21.04.2025 на КПП «Київська» нарядом патрульної поліції, зокрема інспектором роти №1 БУПП у Вінницькій області ДПП Маликом О.О. та поліцейським роти №1 БУПП у Вінницькій області ДПП Мороз А.В. було зупинено автомобіль Nissan Qashqai днз НОМЕР_1 , водій якого, ОСОБА_1 , керував автомобілем та був непристебнутий ременем безпеки, інспектором винесено постанову за п. 2.3 ПДР України, ч. 5 ст. 121 КУпАП, з накладенням стягнення у розмірі 510 грн. штрафу.

З відеозапису портативного відео реєстратора поліцейського вбачається, що позивач, сам не заперечував, що ремінь стоїть на заглушці.

Поліцейські несли службу на контрольно-пропускному пункті, згідно розстановки сил та засобів, а також діяли відповідно до своїх повноважень передбачених посадовою інструкцією, тому мали право зупиняти автомобіль та перевіряти відповідні документи.

Враховуючи викладені обставини, дану постанову представник відповідача вважає законною та вважає що підстави для задоволення позову відсутні.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, однак заявою від 09.05.2025 просив розгляд справи провести у його відсутність, зазначивши, що позовну заяву підтримує у повному обсязі.

Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у Вінницькій області та інспектор поліції явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечили, однак заявою від 14.05.2024 представник відповідачів Липовська Н.Ю. просила розгляд справи провести у її відсутність, зазначивши, що заперечує, щодо позову та просить відмовити в його задоволенні.

Згідно з частиною третьою статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Частиною четвертою статті 229 КАС України передбачено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 21.04.2025 поліцейським 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області капралом поліції Маликом Олегом Олександровичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичного режимі серії ЕНА №4546815, якою визнано винним ОСОБА_1 в тому, що він 21.04.2025 о 07 год. 56 хв. в м. Вінниця, вул. Київська, 175, керував автомобілем марки NISSAN QASHQAI д.н.з. НОМЕР_1 обладнаний засобами пасивної безпеки та був непристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3. в) ПДР порушення правил користування ременями безпеки.

Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та правомірності рішення суб`єкта владних повноважень про притягнення позивача до адміністративної відповідальності суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 затверджено Правила дорожнього руху (далі - ПДР України).

Відповідно до п. 1.1 ПДР України останні відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до пункту 2.3. в) ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Відповідно до частини п`ятої статті 121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, за диспозицією частини п`ятої статті 121 КУпАП відповідальність наступає за порушення правил користування ременями безпеки.

Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що ОСОБА_1 24.09.2024 о 21.04.2025 о 07 год. 56 хв. в м. Вінниця, вул. Київська, 175, керував автомобілем марки NISSAN QASHQAI д.н.з. НОМЕР_1 обладнаний засобами пасивної безпеки та був непристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3. в) ПДР порушення правил користування ременями безпеки.

В свою чергу позивач заперечує такі обставини, зазначаючи що керував транспортним засобом із дотриманням ПДР України, під час руху був постійно пристебнутим ременем безпеки, відстібнув ремінь лише після повної зупинки на вимогу працівників поліції.

Однак, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що будь яких доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, матеріали справи не містять.

Зокрема, з наданого представником відповідача відеозапису під назвою «export-s578e» із службової нагрудної бодікамери працівника поліції, вбачається лише спілкування працівників поліції із ОСОБА_1 та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, однак з вказаного відеозапису не вбачається того, що працівником поліції встановлено та зафіксовано того, що ОСОБА_1 будучи непристебнутий ременем безпеки керував транспортним засобом.

Посилання представника відповідачів з приводу того, що на вказаному відеозаписі сам позивач зазначає про те, що ремінь безпеки стоїть на заглушці не може беззаперечно стверджувати про те, що ОСОБА_1 будучи непристебнутий ременем безпеки керував транспортним засобом.

При цьому суд зауважує, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності.

Аналогічна правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 751/4821/17.

Суд зауважує, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку поліцейським 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області капралом поліції Маликом Олегом Олександровичем) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17, від 17.07.2019 у справі №295/3099/17, від 05.03.2020 у справі №607/7987/17.

Таким чином, будь яких доказів на підтвердження обставин, які слугували підставою для винесення поліцейським постанови про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., матеріали справи не містять.

Єдиним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, є сама оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення. Однак, зазначена постанова є предметом спору між сторонами та не може розглядатися, як доказ, за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 7 КУпАП закріплено, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Положеннями статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правомірності прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Поряд з цим, положеннями частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вищевикладене винесена відносно ОСОБА_1 постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. за частиною п`ятою статті 121 КУпАП, підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином на користь позивача підлягають стягненню, за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у Вінницькій області, витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 484,48 грн.

Керуючись ст.ст. 7, 122, 247, 293 КУпАП, ст.ст. 72, 77, 118-119, 122, 143, 242-244, 246, 262, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Постанову серії ЕНА №4546815 від 21 квітня 2025 року, винесену поліцейським 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області капралом поліції Маликом Олегом Олександровичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. скасувати та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 484,48 грн. (чотириста вісімдесят чотири грн. сорок вісім коп).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 КАС України:

Позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач 1: Департамент патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у Вінницькій області, адреса: 21010, м. Вінниця, вул. Ботанічна, 24.

Відповідач 2: Поліцейський 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області капрал поліції Малик Олег Олександрович, адреса: 21010, м. Вінниця, вул. Ботанічна, 24.

Суддя: