Справа № 260/520/24
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2025-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 рокуЛьвівСправа № 260/520/24 пров. № А/857/29950/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Шевчук С.М.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області,

на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2024 року (суддя - Іванчулинець Д.В., час ухвалення - не зазначено, місце ухвалення - м. Ужгород, дата складання повного рішення не зазначено),

в адміністративній справі №260/520/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області,

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У лютому 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі відповідач-1), в якому просив: 1) визнати протиправною відмову відділу обслуговування громадян №1 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного Управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області згідно листа від 21.11.2023 року №95 Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області у переведенні ОСОБА_1 на пенсію відповідно ст.37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року №3723 Х-ІІ; 2) зобов`язати Пенсійний фонд України Закарпатської області перевести ОСОБА_1 на пенсію відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року №3723 Х-ІІ з 14.11.2023 року та здійснювати нарахування (перерахування) та виплату такої пенсії з 14.11.2023 року, виходячи з розміру заробітної плати, зазначеної у довідці про складові заробітної плати Ясінянської селищної раді Рахівського району Закарпатської області від 13.11.2023 року №13 на суму 49985 грн; 3) судові витрати покласти на відповідача.

Відповідач-1 позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву. Просив у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 03.07.2024 залучено до участі у цій справі в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі відповідач-2).

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 03.10.2024 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області від 21 листопада 2023 року №95. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області перевести ОСОБА_1 з 14 листопада 2023 року з пенсії за віком на пенсію відповідно до ст. 37 Закону України Про державну службу України від 16.12.1993 року № 3723-XII та здійснити перерахунок та виплату його пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум. Стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн..

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач-1 та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального, процесуального права та дискреційних повноважень Головного управління, а тому підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії, відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016, є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби. Розглянувши документи, подані позивачем для перерахунку пенсії, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області (структурного підрозділу, що розглядав заяву позивача за принципом екстериторіальності) встановлено, що стаж роботи позивача на посадах державної служби складає 7 років 06 місяців 11 днів, з необхідних 20 років. Позивач станом на 01.05.2016 року на посадах державної служби не працював. У зв`язку з відсутністю необхідного стажу на державні службі 20 років, який необхідний позивачу для призначення пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області прийнято рішення за №95 від 21.11.2023 р. про відмову у призначенні пенсії. Вважає апелянт, що посадові особи місцевого самоврядування не є державними службовцями, а тому періоди роботи на посадах службовців в органах місцевого самоврядування можуть бути зараховані до стажу державної служби до набрання чинності Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07 червня 2001 року №2493-ІІІ до 04.07.2001 року. Щодо не зарахування до стажу державної служби періодів роботи -16.06.1981 р. по 15.02.1983 р., з 01.03.1984 р. по 22.12.1993 р. в управління сільського господарства Рахівського райвиконкому. Постанова №283 Про порядок обчислення стажу державної служби затверджена з 03 травня 1994 року, саме з цієї дати визначено посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби. Позивачу незараховано до стажу державної служби період роботи до 1994 року.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду, ухвалити нове рішення, яким апеляційну скаргу задовольнити та відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача, у якому просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити частково.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного Фонду України в Закарпатскій області як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-ІV від 09.07.2003.

14 листопада 2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про переведення з пенсії за віком призначеної відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-ІV на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу №3723-ХІІ.

Рішенням Головного управління Пенсійного Фонду України в Сумській області від 21.11.2023 року №95 відмовлено позивачу у переведенні на інший вид пенсії у зв`язку з відсутністю підстав для такого переведення (а.с.8).

У вказаному рішенні відповідач-2 зазначив, що Розділом ХІ Закону № 889 передбачено, що право на призначення пенсії відповідно до раніше діючого законодавства про державну службу мають особи, які на день набрання чинності цим Законом займали посади державної служби та мають не менше як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, та особи, які на 01.05.2016 року мають не менше 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Так, до стажу державної служби заявника віднесено періоди роботи з 23.12.1993 року по 20.04.1998 року та з 21.04.1998 року по 03.07.2001 року, що становить 7 років 6 місяців 11 днів. Починаючи з 04.07.2021 року ОСОБА_1 перебував на службі в органах місцевого самоврядування та станом на 01.05.2016 не обіймав посаду державної служби.

Вважаючи рішення відповідача-2 про відмову у переведенні на пенсію протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

На час виникнення спірних відносин, принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначалися Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі Закон №889-VIII).

Разом з цим, відповідно до пункту 2 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII з 01.05.2016 втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII (далі Закон №3723-XII), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону №3723-ХІІ, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом 1 частини першої статті 28 Закону №1058-IV, у тому числі, стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Отже, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII, у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Крім того, для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII після 01.05.2016 обов`язковою умовою є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст.37 Закону №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу та стажу державної служби.

У розглядуваній справі суд встановив, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного Фонду України в Закарпатскій області як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV. Позивач 14.11.2023 звернувся до відповідача-1 із заявою про перехід з пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу».

Як видно з рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 21.11.2023 №92, прийнятого за принципом екстериторіальності, позивачу відмовлено у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу.

Судом встановлено, що до стажу державної служби заявника віднесено періоди роботи з 23.12.1993 року по 20.04.1998 року та з 21.04.1998 року по 03.07.2001 року, що становить 7 років 6 місяців 11 днів.

Щодо не зарахування до стажу державної служби періодів роботи з 16.06.1981 по 15.02.1983, з 01.03.1984 по 22.12.1993, з 04.07.2001 по 16.11.2010 в органі місцевого самоврядування, апеляційний суд враховує наступне.

Згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 позивач працював в органах виконавчої влади Рахівського районного виконавчого комітету Закарпатської області в періоди з 16.06.1981 р. по 15.02.1983 року та 01.03.1984 р. по 22.12.1993 року, та із 21.04.1998 р. по 16.11.2010 року. При цьому, в період з 21.04.1998 року по 16.11.2010 року позивач обіймав посаду селищного голови Ясінянської селищної ради (а.с.9-18).

Так, пунктом 8 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VІІІ визначено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Статтею 25 Закону №3723-XII передбачено, що віднесення існуючих посад державних службовців, не перелічених у цій статті, а також віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України.

Стаж державної служби, до набрання чинності Закону №889-VІІІ обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 р. №283 (далі - Порядок №283).

Отже, суд першої інстанції, вирішуючи спірні правовідносини, вірно керувався Порядком №283.

Згідно з п.2 Порядку №283, до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування, а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.1 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування від 07 червня 2001 року №2493-III (далі - Закон №2493-III), служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих Законом.

Положення статей 2, 3 Закону №2493-III визначають, що посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету. Посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Відповідно до ст.14 Закону №2493-III, в органах місцевого самоврядування встановлюються такі категорії посад:

- четверта категорія - посади голів постійних комісій з питань бюджету обласних, Київської та Севастопольської міських рад (у разі коли вони працюють у раді на постійній основі), керівників управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, Севастопольської міської та секретаріату Київської міської рад, секретарів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад, заступників міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) голів з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів, директорів, перших заступників, заступників директорів департаментів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад, міських (міст районного значення) голів, селищних і сільських голів, посади заступників голів районних рад;

- п`ята категорія - керуючих справами виконавчих апаратів районних рад, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів районних у містах рад, помічників голів, радників (консультантів), спеціалістів, головних бухгалтерів управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, секретаріатів Київської та Севастопольської міських рад, керівників управлінь, відділів та інших виконавчих органів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад та їх заступників, керівників відділів (підвідділів) у складі самостійних управлінь, відділів виконавчих органів міських (міст обласного значення) рад, посади заступників міських (міст районного значення), сільських, селищних голів з питань діяльності виконавчих органів ради, секретарів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад;

- шоста категорія - посади керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, керівників структурних підрозділів виконавчого апарату районних та секретаріатів районних у містах Києві та Севастополі рад та їх заступників, керівників управлінь, відділів та інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст районного значення), районних у містах рад та їх заступників, помічників голів, радників, консультантів, начальників секторів, головних бухгалтерів, спеціалістів управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст обласного значення та міста Сімферополя) рад, старост.

Також, пунктом 4 частини 2 статті 46 Закону №889-VIII визначено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України Про службу в органах місцевого самоврядування.

Таким чином, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України Про службу в органах місцевого самоврядування, входить до стажу державної служби.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 10.05.2018 у справі №351/1792/17 та від 26.06.2018 у справі №735/939/17.

Тому, відмова відповідача-2 у зарахуванні позивачу спірних до стажу державної служби не відповідає критеріям обґрунтованості та законності, які встановлені в ч.2 статті 2 КАС України.

За таких обставин оскаржуване рішення відповідача-2 від 21 листопада 2023 року №95, яким відмовлено позивачу у переведенні на пенсію відповідно до Закону України Про державну службу, є протиправним та підлягає скасуванню.

Приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи та норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції в частині наявності підстав для задоволення відповідної позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення відповідача-2 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 № 95 від 21.11.2023.

Доводи апеляційної скарги відповідача-1 висновків суду першої інстанції у відповідній частині не спростовують і підстав для його скасування в цій частині не вбачається.

Відносно вимог позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України Закарпатскій області вчинити певні дії, як-то перевести позивача на пенсію відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ з 14.11.2023 року та здійснювати нарахування (перерахування) та виплату такої пенсії з 14.11.2023 року, виходячи з розміру заробітної плати, зазначеної у довідці про складові заробітної плати Ясінянської селищної раді Рахівського району Закарпатської області від 13.11.2023 року №13 на суму 49 985 грн, то колегія суддів зазначає наступне.

Згідно частини першої статті 44 Закону №1058-IV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1).

При цьому, 30 березня 2021 року набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року №25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за №339/35961 (далі - Постанова правління ПФУ №25-1).

Зміни, внесені до Порядку №22-1 на підставі Постанови правління ПФУ №25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.

Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку №22-1, процедура передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.

Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку №22-1, заява про призначення (перерахунок) пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно пункту 4.2 розділу ІV Порядку №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3 розділу ІV Порядку №22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку №22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Аналіз наведених вище положень Порядку №22-1 свідчить про наступне:

- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення (перерахунок) пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10).

Враховуючи вимоги Порядку №22-1, у розглядуваній справі органом, що приймає рішення за заявою позивача про переведення (перерахунок) пенсії визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Сумскій області.

Отже, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку №22-1, належним відповідачем у правовідносинах щодо розгляду заяви позивача про призначення (перерахунок) пенсії є Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про призначення (перерахунок) пенсії та прийняв рішення про відмову.

З урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатскій області слід зобов`язати вчинити відповідні дії щодо переведення позивача з 14 листопада 2023 року з пенсії за віком на пенсію відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII та здійснити перерахунок та виплату його пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.

При цьому слід зазначити, що Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатскій області не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову в переведенні позивача на пенсію за віком згіно Закону України "Про державну службу", а тому відсутні правові підстави для покладання на нього такого обов`язку, на що суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про зобов`язання відповідача-1 перевести позивача з 14.11.2023 року з пенсії за віком на пенсію відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII та здійснити перерахунок та виплату його пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.

Завдання адміністративного судочинства полягає в гарантуванні ефективного захисту порушених прав осіб, що звертаються до суду за захистом цих прав, з урахуванням принципу розподілу влади. На адміністративний суд покладено обов`язок контролю легальності дій та рішень суб`єктів владних повноважень, які мають діяти у визначених законом межах та на власний розсуд при виборі одного законного рішення із кількох можливих варіантів.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Суд звертає увагу, що спосіб захисту має враховувати суть порушення, допущеного суб`єктом владних повноважень - відповідачем, а тому суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ефективним та належним способом відновлення порушеного права позивача буде необхідність зобов`язання відповідача-2 повторно розглянути заяву позивача від 14.11.2023 про переведення з пенсії за віком призначеної відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-ІV на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу №3723-ХІІ, із зарахуванням до стажу державної служби позивача періодів роботи з 16.06.1981 по 15.02.1983, з 01.03.1984 по 22.12.1993, з 04.07.2001 по 16.11.2010 в органах місцевого самоврядування, і за результатами розгляду прийняти законне рішення.

Апеляційний суд також зазначає, що вимоги позивача про зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії, виходячи з розміру заробітної плати, зазначеної у довідці про складові заробітної плати Ясінянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області від 13.11.2023 року №13 на суму 49985 грн., не підлягають до задоволення та являються передчасними, а отже безпідставними, оскільки спірним питанням у розглядуваних правовідносинах являється право позивача на призначення (перехід) з пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-ІV на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу №3723-ХІІ, зокрема, щодо достатності у позивача страхового стажу, необхідного для призначення пенсію за віком згідно Закону України Про державну службу та наявності підстав для зарахуванням до стажу державної служби позивача спірних періодів роботи в органах місцевого самоврядування.

У цій адміністративній справі не є предметом спору питання щодо визначення грошового розміру пенсії позивача чи щодо перерахунку такої пенсії.

З урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатскій області вчинити певні дії, підлягає скасуванню як таке, що ухвалене судом з неповним з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому у цій частині необхідно прийняти нове судове рішення про часткове задоволення відповідних позовних вимог.

Із врахуванням того, що позовні вимоги до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатскій області заявлені безпідставно, тому із цього відповідача понесені позивачем судові витрати стягненню не підлягають.

У решта частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін як законне і обгрунтоване.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області задоволити частково.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2024 року в адміністративній справі №260/520/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії скасувати частково, а саме, в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області перевести ОСОБА_1 з 14 листопада 2023 року з пенсії за віком на пенсію відповідно до ст. 37 Закону України Про державну службу України від 16.12.1993 року № 3723-XII та здійснити перерахунок та виплату його пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум, і в цій частині ухвалити нову постанову, якою відповідні позовні вимоги задоволити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.11.2023 про перехід з пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-ІV на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу №3723-XII, із зарахуванням до стажу державної служби ОСОБА_1 періодів роботи з 16.06.1981 по 15.02.1983, з 01.03.1984 по 22.12.1993, з 04.07.2001 по 16.11.2010 в органах місцевого самоврядування, і за результатами розгляду прийняти законне рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , заявлених до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області відмовити.

У решта частині рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2024 року в адміністративній справі №260/520/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
С. М. Шевчук