Справа № 462/2504/25
Суддя: Гедз Б. М.
Дата ухвалення: 2025-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 462/2504/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2025 року Залізничний районний суд м. Львова

в складі головуючої судді Гедз Б.М.

за участю секретаря судових засідань Ясниської В.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

встановив:

Представником позивачки ОСОБА_1 адвокат Пащуком А.І., в якій просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4396377 від 31.03.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, яка винесена інспектором 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області лейтенантом Якимовичем Р.О. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що постановою від 31.03.2025 серія ЕНА № 436377 інспектором 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Якимовичем Р.О. притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Згідно постанови 31.03.2025 о 15.43 на вул. С. Петлюри, 2А у м. Львові, керуючи транспортним засобом марки Audi Q5, реєстраційний номер НОМЕР_1 , увімкнула світловий показник повороту червоного кольору, що не відповідає вимогам ДСТУ 3649:2010, чим порушила вимоги п.п.31.4.3. та п. 9 ПДР України. Вважає вказану постанову незаконною, необґрунтованою і такою, що підлягає скасуванню, оскільки така складена не лише із порушенням процесуальних норм закону, але й за відсутності правових підстав для винесення такої. Вказує, що реєстрація транспортного засобу марки Audi Q5, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 відбулась 21.10.2022 у Територіальному сервісному центрі МВС № 4641, що свідчить, що транспортний засіб, яким керувала позивачка за своїми характеристиками відповідав обов`язковим вимогам правил та нормативів, відомостям з Державного реєстру сертифікатів відповідності транспортних засобів, виданих уповноваженими органами або органами з сертифікацій, у зв`язку із чим компетентним органом було здійснено реєстрацію транспортного засобу, тобто автомобіль перед реєстрацією у Територіальному сервісному центрі МВС пройшов сертифікацію та технічну відповідність, експертизу державним стандартам та був визнаний технічно справним відповідно до всіх вимог. Жодного переобладнання транспортного засобу позивачкою не здійснювалось, автомобіль знаходиться у заводській комплектації, наявні на автомобілі покажчики повороту відповідають вимогам п. 6.1.5 ДСТУ 3649:2010, однак наведені пояснення позивачки не взято до уваги. Працівниками поліції не виконано вимоги ст. 280 КУпАП та не встановлено вини позивачки, не надано доказів вчинення адміністративного правопорушення. Окрім того, згідно постанови позивачці інкримінується керування транспортним засобом із задніми червоними покажчиками поворотів, тобто керування транспортним засобом, що має несправні зовнішні прилади та вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, однак вказана норма передбачає відповідальність за керування транспортним засобом, що має технічні несправності, зокрема зовнішніх світлових приладів, до яких належать фари ближнього (дальнього) світла, в той же час показники повороту згідно ПДР не відносяться до зовнішніх світлових приладів. За відсутності будь-яких доказів, що свідчили б про вчинення позивачкою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП у зв`язку із відсутністю події правопорушення та її вини, просить постанову скасувати та закрити провадження у справі.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 08.04.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі.

Позивачка належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, при цьому представник позивачки адвокат

Пащук А.І. у поданих до початку судового засідання додаткових поясненнях у справі, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розгляд справи здійснювати за його відсутності.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, однак скористався наданим правом подати відзив на позовну заяву.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

В силу вимог ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

06.05.2025 за допомогою підсистеми «Електронний суд» представник відповідача Забродоцька Я.Р. подала до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги ОСОБА_1 заперечила, просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі у зв`язку із безпідставністю такого. В обґрунтування позиції сторона відповідача вказує, що в Україні відповідність технічного стану автомобіля перевіряється згідно ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання. Згідно Віденської Конвенції про дорожній рух, кількість, розташування, колір, тип і режим роботи світлових приладів визначаються державними і міжнародними стандартами та «Конвенцією про дорожній рух», якими визначено, що на кожному транспортному засобі повинні бути такі світлосигнальні прилади: фари дальнього і ближнього світла, покажчики поворотів, габаритні ліхтарі, сигнали гальмування, ліхтар заднього ходу, ліхтар освітлення номерного знака, світловідбивачі. Відповідно до ДСТУ 3649-2010 п. 6.1.5. передні та задні показники поворотів повинні бути автожовтого кольору. Частина друга статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення серед іншого, зокрема користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів. У відповідності до положення п. 7.1.1. ДСТУ 3649:2010 передбачено, що відповідність вимогам, зокрема п. 6.1.5 перевіряють візуально. Стандартом прямо забороняється використання покажчиків повороту червоного кольору та положень, що допускають експлуатацію транспортного засобу на території України із червоними покажчиками повороту, вказаний стандарт не містить. При цьому, ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність не тільки за переобладнання зовнішніх освітлювальних приладів або попереджувальних сигналів, а і за використання цих приладів, переобладнаних із порушенням вимог відповідних стандартів, чим спростовуються доводи позивача у цій частині. Доводи позивача щодо наявності сертифіката відповідності транспортного засобу не спростовує той факт, що позивач використовувала попереджувальні сигнали червоного кольору, що не відповідає вимогам ДСТУ 3649:2010. Поліцейський чітко спостерігав факт допущення позивачем порушення вимог ПДР, а тому як посадова особа єдиного контролюючого органу у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зобов`язаний був відреагувати на факт вчинення правопорушення, що і було зроблено шляхом винесення постанови. Зазначає, що строк зберігання відеозаписів із портативних та відеореєстраторів, встановлених у службових транспортних засобах становить 30 діб, у зв`язку із чим відеозапис не збережений.

14.05.2025 за допомогою підсистеми «Електронний Суд» представник позивача адвокат Пащук А.І. подав до суду додаткові пояснення у справі, в яких наголосив, що як вбачається із Сертифікату відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу № 607401 та доданих до нього документів, колісний транспортний засіб, належний ОСОБА_1 оснащено світлотехнікою, призначеною для експлуатування на дорогах із правостороннім рухом. Встановлені пристрої освітлення та світлової сигналізації відповідають вимогам чинних нормативних договорів. При цьому, не допускаються до державної реєстрації автомобілі, які не відповідають умовам відповідності конструкції і технічного стану певної марки транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційний номери, обов`язковим вимогам правил та нормативів. Тобто, факт первинної реєстрації транспортного засобу свідчить, що станом на 21.10.2022 автомобіль Хіцяк Ю.Е. за своїми характеристиками відповідав обов`язковим вимогам правил та нормативів, відомостям Державного реєстру сертифікатів відповідності транспортних засобів, виданих уповноваженими органами та органами із сертифікації та у зв`язку із чим компетентним органом було здійснено реєстрацію транспортного засобу, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії № НОМЕР_2 . Звертає увагу на те, що належним підтвердженням керування транспортним засобом може бути лише фото- відеофіксація, однак таких доказів відповідачем не представлено.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Як встановлено судом з матеріалів справи, 31.03.2025 інспектором 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Чернівецькій області лейтенантом поліції Якимовичем Р.О. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, не в автоматичному режимі серія ЕНА № 4396377 щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн.

Згідно вказаної постанови 31.03.2025 о 15.43 год. на вул. Симона Петлюри, 2А у м. Львові ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом увімкнула світловий показник повороту червоного кольору, що не відповідає вимогам ДСТУ 3649:2010, чим порушила вимоги п. 9 ПДР України та вчинила адміністративне правопорушення, передбаченен ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно з п. 8 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 цього Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху України (далі - ПДР України), затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (із змінами та доповненнями).

Пунктом 1.9 ПДР України передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Пунктом 31.4.3 ПДР України визначено вимоги до технічного стану транспортних засобів та їх обладнання, а саме до зовнішніх світлових приладів.

Відповідно до ст.32 Закону України «Про дорожній рух» переобладнання транспортних засобів, тобто зміна типу або марки (моделі), призначення чи параметрів конструкції транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, шляхом установки кабіни, кузова чи їх деталей, спеціального обладнання і номерних агрегатів, не передбачених нормативно-технічною документацією на даний транспортний засіб, повинно відповідати правилам, нормативам і стандартам України. Переобладнання транспортних засобів здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно до ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.

Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників.

Відповідно до ч.1 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух», до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам і пройшли державний технічний огляд (за винятком транспортних засобів, що не підлягають огляду).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.06.2011 №738 «Деякі питання сертифікації транспортних засобів, їх частин на обладнання», сертифікат відповідності видається: виробником або його уповноваженим представником - резидентом України на кожний транспортний засіб, тип якого відповідає вимогам єдиних технічних приписів, що підтверджується сертифікатом типу транспортного засобу; уповноваженими органами або визначеними Міністерством інфраструктури України органами із сертифікації, акредитованими відповідно до законодавства, на кожний новий транспортний засіб, який відповідає вимогам єдиних технічних приписів, але відповідність типу якого не підтверджена сертифікатом типу транспортного засобу, а також на той, що був у користуванні.

Пунктом 1.2 наказу Мінінфраструктури «Про затвердження Порядку затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання та Порядку ведення реєстру сертифікатів типу транспортних засобів та обладнання і виданих виробниками сертифікатів відповідності транспортних засобів або обладнання» від 17.08.2012 № 521 передбачено, що на кожен колісний транспортний засіб або партію обладнання, тип яких відповідає вимогам єдиних технічних приписів, що підтверджується сертифікатом типу транспортного засобу або обладнання, виробник або його уповноважений представник - резидент України видає сертифікат відповідності.

Підпунктом «б» підпункту 1.4. розділу 1 вказаного Порядку визначено, що індивідуальному затвердженню підлягає кожен КТЗ що був у користуванні і підлягає першій державній реєстрації в Україні.

За визначенням, наведеним у п.п.1.10 цього Порядку, індивідуальне затвердження сукупність процедур, за допомогою яких уповноважений орган чи орган із сертифікації підтверджує, що конкретний окремо взятий КТЗ, партія обладнання відповідають усім вимогам та технічним приписам, визначеним цим Порядком.

Таким чином, факт первинної реєстрації транспортного засобу свідчить, що транспортний засіб, яким керував позивач, за своїми характеристиками відповідав обов`язковим вимогам правил та нормативів, відомостям Державного реєстру сертифікатів відповідності транспортних засобів, виданих уповноваженими органами або органами із сертифікації та у зв`язку з чим компетентним органом було здійснено реєстрацію транспортного засобу, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Як встановлено матеріалами справи, транспортний засіб марки Audi Q5, реєстраційний номер НОМЕР_1 , пройшов державну реєстрацію, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 .

Крім того, вказаний транспортний засіб марки Audi Q5 10.10.2022 отримав Сертифікат відповідності, що підтверджувало його відповідність чинним на момент сертифікації вимогам ДСТУ, зокрема і на підставі проведеного експертного дослідження № 14/4641/22413 Львівським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром.

Відповідач складаючи щодо позивачки протокол про адміністратвине правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП, зокрема в частині використання переобладнаних з порушенням вимог відповідних стандартів світлових показаників повороту, жодних доказів, в тому числі і під час сдуового розгляду справи, переобладнання даного транспортного засобу після державної реєстрації суду не надав. Крім того, у постанові не міститься конкретизації способу переобладнання: повна заміна фар жовтого кольору на фари червоного кольору, фарбування в червоний колір, наклеювання червоної плівки тощо.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Приписами ст.280 КУпАП обумовлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, висновки про наявність чи відсутність у діях позивача, адміністративного правопорушення мають бути зроблені судом на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Згідно з п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Крім того, наголошено на неприпустимості спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

За змістом п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року №1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Пункт 5 розділу ІV Інструкції передбачає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Однак, лише фіксація саме вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а не притягнення його до адміністративної відповідальності, підтверджує правомірність накладення відповідачем адміністративного стягнення та буде вважатися належним доказом по справі.

Натомість, у даному випадку відповідачем жодних фото- та відео доказів на підтвердження доводів, на яких ґрунтується позиція відповідача у відзиві на позовну заяву та оскаржуваній постанові щодо вчинення позивачкою адміністративного правопорушення, передбаченого положеннями статті 122 КУпАП суду не представлено.

В свою чергу, згідно з п. 1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно із ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За змістом статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Стаття 62 Конституції України визначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Із врахуванням викладеного, при розгляді даної справи суб`єктом владних повноважень, на якого покладено процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, жодним чином не підтверджено порушення позивачкою Правил дорожнього руху України, а відповідно судом не встановлено безсумнівного факту вчинення нею правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП, з урахуванням, що всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, не встановлено.

Відповідно до приписів частини 3 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на наведене, враховуючи заявлені позовні вимоги та приписи ч. 3 ст. 286 КАС України, відсутність достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 слід задоволити, постанову серії ЕНА № 4396377 від 31.03.2025 скасувати та закрити провадження у справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі щодо ОСОБА_1 .

Одночасно, на підставі ч. 1 ст. 139 КАС України, з відповідача Департаменту патрульної поліції, за рахунок його бюджетних асигнувань, необхідно стягнути сплачений позивачкою судовий збір у сумі 605,60 гривень.

Керуючись ст. 6, 10, 19, 90, 241-246, 286 КАС України, -

у х в а л и в:

адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення- задоволити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4396377, винесену 31.03.2025 щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 закрити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого ним судового збору у сумі 605,60 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт: НОМЕР_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , проживає: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, , місцезнаходження: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3.

Суддя (підпис) Б.М. Гедз

З оригіналом згідно.

Оригінал рішення знаходиться в матеріалах цивільної справи № 462/2504/25.

Суддя Б.М. Гедз