Справа № 420/6724/25
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2025-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6724/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Радчука А.А., розглянувши в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МАЖЕСТИК» (вул. Айвазовського, буд. 15, офіс 203, м. Миколаїв, 54052, ) до Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, 21А, м. Одеса, 65078, ) про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МАЖЕСТИК» до Одеської митниці, в якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA500370/2024/000058/1 від 05.09.2024 року та UA500370/2024/000059/1 від 05.09.2024 року;

визнати протиправним та скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації або митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA500370/2024/000133 від 05.09.2024 року та UA500370/2024/000134 від 05.09.2024 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ним були пред`явлені до митного оформлення товари поставлені на виконання контракту на продаж №BM-280823-UA від 28.08.2023 року за МД 24UA 21U8 від 05.09.2024 року та МД 24UA 22U7 від 05.09.2024 року.

Відповідачем щодо зазначених митних декларацій було прийнято оскаржувані рішення про коригування митної вартості та картки відмови у прийнятті митної декларації або митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Позивач вважає, що підстави прийняття оскаржуваних рішень є надуманими. Щодо зауважень митниці, які викладені в рішеннях позивач зазначає таке.

Щодо ненадання належних документальних підтверджень ціни, що фактично сплачена за оцінюваний товар позивач вказує, що він надав митниці платіжні інструкції про передоплату товару за Контрактом, які формуються в програмному забезпеченні державного банку АТ «Укрексімбанк», доступ до якого мають клієнти банку. Користувач таких банківських послуг не може впливати на форму платіжних інструкцій, які визначається самим банком. Відсутність відображення «електронного підпису» у платіжній інструкції, яка була роздрукована, не свідчить, що вона не містила (не містить) обов`язкового реквізиту, оскільки такий відображається у платіжному застосунку.

Щодо зауважень митниці до сертифікатів походження та якості, позивач зазначив, що дані документи не включені до переліку документів, які підтверджують митну вартість, а тому не можуть містити розбіжностей у розумінні ч. 3 ст. 53 МК.

Щодо зауважень контролюючого органу до зовнішньоекономічного договору (контракт) купівлі-продажу товарів від 28.08.2023 № BM-280823-UA, на думку позивача оскаржувані рішення не містять розумних пояснень про прямий зв`язок між обставиною, що припускається та (не)правильністю визначення митної вартості, а саме впливом на конкретні числові показники (фактурна вартість або витрати на страхування, тощо), які не визначні в Контракті, а - в інших документах (інвойсі, договорі страхування, тощо).

Також на думку позивача немотивованим є твердження, що відсутність відомостей про фактичний розмір упаковки унеможливлює перевірку правильності визначення митної вартості самого товару, оскільки вартість упаковки вже включена до ціни товару, вона окремо не визначається та до фактурної вартості не додається.

Крім іншого, позивач вказує, що всупереч вимогам закону митний орган навіть не намагався консультуватись із декларантом а також протиправно не обґрунтував неможливість застосування другорядних методів та не конкретизував підстави незастосування цих методів.

Ухвалою суду від 11.03.2025 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження на 01.04.2025 о 11 годині 00 хвилин.

13.03.2025 року за вх. №ЕС/23105/25 від представника позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відео конференції. Дата формування документа в системі «Електронний суд» - 12.03.2025 року.

19.03.2025 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов, згідно якого відповідач вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Декларантом позивача для здійснення митного оформлення товару до Одеської митниці подана митна декларація (МД) № 24UA04U6 від 05.09.2024 та № 24UA18U7 від 05.09.2024 та документи, зазначені в графі 44 МД.

У відзиві наголошено, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу, та зроблено посилання на постанови ВС України від 28.07.2021 справа № 808/3022/17, від 26.07.2021 справа №813/8725/14, від 16.07.2021 справа № 804/3702/16, від 16.07.2021 справа № 804/769/16.

Як вказує відповідач, оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з митними деклараціями (МД) № 24UA21U4 від 03.12.2024; № 24UA18U7 від 05.09.2024 містились розбіжності та не містилися всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 МКУ, були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Відповідач повідомив, що у відношенні товарів було застосовано резервний метод (метод 2 ґ). З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України з урахуванням опису, фізичних характеристик, даних щодо виробника товару та встановлено, що рівень митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим і становить: По МД № 24UA04U6 від 05.09.2024: по товару № 1 0,53 дол. США/кг (МД від 21.01.2024 № UA500370/2024/000535 та від 25.05.2024 № UA500370/2024/003159). По МД № 24UA18U7 від 05.09.2024: по товару № 1 0,53 дол. США/кг (МД від 21.01.2024 № UA500370/2024/000535 та від 25.05.2024 № UA500370/2024/003159).

Відповідач зазначає, що у рішеннях про коригування митної вартості № UA500370/2024/000058/1 від 05.09.2024, № UA500370/2024/000059/1 від 05.09.2024 наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, також у цьому рішенні про коригування митної вартості визначені джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості, а саме: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), у яких міститься інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю.

З огляду на викладене відповідач зробив висновок, що Одеська митниця під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття рішення про коригування митної вартості товару № UA500370/2024/000058/1 від 05.09.2024, № UA500370/2024/000059/1 від 05.09.2024 та карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову ТОВ «МАЖЕСТИК».

Ухвалою суду від 20.03.2025 року клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «МАЖЕСТИК» про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МАЖЕСТИК» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови задоволено.

25.03.2025 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, відповідно до якої, позивач зазначає, що відзив не містить заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, а є простим відтворенням норм права та змісту самих рішень. Враховуючи викладене, позивач просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

28.03.2025 року до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив, відповідно до якого митниця не погоджується з аргументами, викладеними позивачем з підстав викладених у відповіді на відзив.

01.04.2025 року до суду від представника позивача надійшла заява з додатковими доказами по справі.

Ухвалою суду від 01.04.2025 року, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 15.04.2025 о 11 годині 00 хвилин.

15.04.2025 року представник позивача подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити в письмовому провадженні.

Частиною 9 статті 205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи викладене, та у зв`язку з відсутністю потреби у заслуховуванні експерта та свідків, керуючись приписами ч. 9 ст. 205 КАС України, враховуючи заяву представника позивача від 15.04.2025 року, ухвалою суду, що занесена до протоколу судового засідання від 15.04.2025 року, продовжено розгляд справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

У ході здійснення господарської діяльності позивача - ТОВ «МАЖЕСТИК» 28.08.2023 між BASKIM KIMYA TICARET LIMITED SIRKETI, Туреччина (Продавець) та ТОВ «МАЖЕСТИК» (Покупець) було укладено контракт на продаж №BM-280823-UA, відповідно до предмету якого Продавець погоджується продати, а Покупець придбати хімічну продукцію або добрива. Умови (базис) поставки визначено п. 1.2. Контракту: FOB Хопа, CFR Ізмаїл (Інкотермс 2010) або інші базиси поставки згідно «Інвойсів». Відповідно до п. 1.3. Контракту, кількість та асортимент кожної партії Товару визначається у Інвойсах або Додатках до цього Контракту. Кількість Товару зазначається в одиницях згідно Інвойсів.

Відповідно до п. 2.1. Контракту, ціна на Товар у валюті платежу зазначається в Інвойсах на кожну партію Товару. Ціна Товару включає: (a) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідним Товаром; (b) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; (с) витрати на завантаження Товарів у транспорт Покупця та оформлення необхідних документів/сертифікатів у країні відправлення (п. 2.3. Контракту).

Продавець повинен поставити Товар в упаковці, яка для митних цілей розглядається як єдине ціле з відповідним Товаром (дерев`яні ящики, мішки, захисна плівка тощо) (п. 6.2. Контракту).

29.08.2024 року Компанія BASKIM виставила інвойси на суму 482 992,00 дол. США:

№BSK022 на поставку 23,930 тон (+- 2%) соди кальцинованої (марка Б), упакованої в 19 біг-бегів, країна походження Оман, за ціною - 320 дол. США за 1 тону на загальну суму 7657,60 дол. США на умовах поставки CFR Ізмаїл (Україна), умови оплати від 50% передоплати;

№BSK023 на поставку 1 485, 420 тон (+- 2%) соди кальцинованої (марка А), упакованої в 1 486 біг-бегів, країна походження Оман, за ціною - 320 дол. США за 1 тону на загальну суму 475 334,40 дол. США на умовах поставки CFR Ізмаїл (Україна), умови оплати від 50% передоплати.

З метою митного оформлення ввезеного товару декларантом позивача до Одеської митниці 05.09.2024 року подано митну декларацію № 24UA04U6 від 05.09.2024 на Товар №1 - Сода кальцинована (карбонат динатрію) CAS № 497-19-8, являє собою білий кристалічний порошок, масова частка Na2CO3 не менше 99%, марки B. Вага нетто 23930 кг +/-2%. Спаковано в 19 біг-бегів. Для виробництва скла та миючих засобів. Виробник Produced by order of BASKIM KIMYA DIS TICARET LIMITED SIRKETI. Торгівельна марка відсутня. Країна виробництва Оман.

05.09.2024 року подано також митну декларацію № 24UA18U7 від 05.09.2024 на Товар №1 - Сода кальцинована (карбонат динатрію) CAS № 497-19-8, являє собою дрібні гранули білого кольору, масова частка Na2CO3 не менше 99%, марки А. Вага нетто 1485420 кг. Спаковано у 1489 біг-бегів (+/-2%). Для виробництва скляної продукції.

Митну вартість товару визначено за основним (першим) методом - ціною договору у сумі.

На підтвердження обґрунтованості заявленої у митних деклараціях митної вартості товару та обраного методу її визначення декларант надав митному органу разом з митними деклараціями документи, зазначені у графі 44:

По митній декларації №24UA04U6 від 05.09.2024 року:

- Сертифікат якості б/н від 13.08.2024 року;

- Рахунок-фактура (інвойс) №BSK022 від 29.08.2024 року;

- Коносамент №2 від 30.08.2024 року;

- Вантажна відомість б/н від 30.08.2024 року;

- Сертифікат про походження товару №В 1098705 від 30.08.2024 року;

- Некласифікований комерційний документ - комерційна пропозиція б/н від 28.08.2024 року;

- Банківський платіжний документ, що стосується товару №15 від 05.07.2024 року;

- Документ, що підтверджує вартість страхування №545 від 29.08.2024 року;

- Прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н від 28.08.2024 року;

- Страховий поліс №09/01К-000206366 від 29.08.2024 року;

- Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №BM-280823-UA від 28.08.2023 року;

- Копія митної декларації країни відправлення №24080100ЕХ00039117 від 29.08.2024 року.

По митній декларації № 24UA18U7 від 05.09.2024 року:

- Сертифікат якості б/н від 12.08.2024 року;

- Рахунок-фактура (інвойс) №BSK023 від 29.08.2024 року;

- Коносамент №3 від 30.08.2024 року;

- Вантажна відомість б/н від 30.08.2024 року;

- Сертифікат про походження товару №В 1098704 від 30.08.2024 року;

- Загальна декларація прибуття №24UA94Z2 від 02.09.2024 року;

- Некласифікований комерційний документ б/н від 28.08.2024 року;

- Банківський платіжний документ, що стосується товару №15 від 05.07.2024 року;

- Банківський платіжний документ, що стосується товару №16 від 12.07.2024 року;

- Банківський платіжний документ, що стосується товару №18 від 02.08.2024 року;

- Документ, що підтверджує вартість страхування №545 від 29.08.2024 року;

- Прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н від 29.08.2024 року;

- Страховий поліс № 09/01-206366 від 29.08.2024 року;

- Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №BM-280823-UA від 28.08.2023 року;

- Копія митної декларації країни відправлення № 24080100ЕХ00039115 від 29.08.2024 року.

Під час здійснення митного контролю правильності визначення митної вартості товарів митним органом було встановлено, що подані документи містять розбіжності та не містять всiх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме:

По митній декларації №24UA04U6 від 05.09.2024 року:

1) Відповідно до пунктів 4, 6 частини другої статті 53 Кодексу документами, що підтверджують митну вартість товару, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (якщо рахунок сплачено), транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно з нормами Закону України від 21.06.18 року № 2473-VI11 «Про валюту і валютні операції» та Положення про здійснення операцій із валютними цінностями, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.19 № 2, для здійснення платіжної операції з переказу іноземної валюти використовується платіжна інструкція в іноземній валюті, реквізити якої передбачені Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 28.07.08 № 216 (далі - Положення № 216). Для підтвердження ціни, що фактично сплачена за товар, декларантом надано платіжну інструкцію в іноземній валюті від 05.07.24 № 15, яка не містить обов`язкових реквізитів, визначених Положенням № 216, зокрема підпису(ів) (власноручного(их)/електронного(их)) відповідальної(их) особи(іб) платника, яка(і) відповідно до законодавства України має(ють) право розпоряджатись рахунком, або коду автентифікації та інформації про місцезнаходження надавача платіжних послуг отримувача. Водночас надана платіжна інструкція не містить належних відомостей про виконавця надавача платіжних послуг чи його ID ключа, які б підтверджували факт виконання операцій за такою платіжною інструкцією. Отже, з огляду на пункт 4 частини другої статті 53 Кодексу скаржником не надано належних документальних підтверджень ціни, що фактично сплачена за оцінюваний товар;

2) сертифікат походження не містить посилань на рахунок-фактуру , контракт або інший товаросупровідних документ, що не дає повною мірою ідентифікувати товарну партію;

3) сертифікат якості від 13.08.2024 № б/н є загальним сертифікатом виробника, не містить посилання на зовнішньоекономічний контракт або інвойс, що не дає можливості однозначно ідентифікувати партію;

4) Аркуші зовнішньоекономічного договору (контракт) купівлі-продажу товарів від 28.08.2023 № BM-280823-UA не пронумеровані та не підписані окрім останнього. Отже даний правочин може вважатися таким, що укладений фіктивно та без подальшого наміру виконання прийнятих сторонами зобов`язань.

5) Відповідно до пп. в) п.2 ч.10 ст.58 Митного кодексу України (далі - МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно п.2.3 контракту вартість пакування товару включено до ціни товару. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, тощо) відсутні дані щодо включення даної складової митної вартості до ціни товару та її фактичний розмір, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.

По митній декларації № 24UA18U7 від 05.09.2024 року:

1) Відповідно до пунктів 4, 6 частини другої статті 53 Кодексу документами, що підтверджують митну вартість товару, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (якщо рахунок сплачено), транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно з нормами Закону України від 21.06.18 року № 2473-VI11 «Про валюту і валютні операції» та Положення про здійснення операцій із валютними цінностями, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.19 № 2, для здійснення платіжної операції з переказу іноземної валюти використовується платіжна інструкція в іноземній валюті, реквізити якої передбачені Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 28.07.08 № 216 (далі - Положення № 216). Для підтвердження ціни, що фактично сплачена за товар, декларантом надано платіжні інструкції в іноземній валюті від 05.07.24 № 15, 12.07.24 № 16, 02.08.24 № 18, які не містить обов`язкових реквізитів, визначених Положенням № 216, зокрема підпису(ів) (власноручного(их)/електронного(их)) відповідальної(их) особи(іб) платника, яка(і) відповідно до законодавства України має(ють) право розпоряджатись рахунком, або коду автентифікації та інформації про місцезнаходження надавача платіжних послуг отримувача. Водночас надана платіжна інструкція не містить належних відомостей про виконавця надавача платіжних послуг чи його ID ключа, які б підтверджували факт виконання операцій за такою платіжною інструкцією. Отже, з огляду на пункт 4 частини другої статті 53 Кодексу скаржником не надано належних документальних підтверджень ціни, що фактично сплачена за оцінюваний товар;

2) сертифікат походження не містить посилань на рахунок-фактуру , контракт або інший товаросупровідних документ, що не дає повною мірою ідентифікувати товарну партію;

3) сертифікат якості від 12.08.2024 № б/н є загальним сертифікатом виробника, не містить посилання на зовнішньоекономічний контракт або інвойс, що не дає можливості однозначно ідентифікувати партію;

4) аркуші зовнішньоекономічного договору (контракт) купівлі-продажу товарів від 28.08.2023 № BM-280823-UA не пронумеровані та не підписані окрім останнього. Отже даний правочин може вважатися таким, що укладений фіктивно та без подальшого наміру виконання прийнятих сторонами зобов`язань;

5) відповідно до пп. в) п.2 ч.10 ст.58 Митного кодексу України (далі - МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно п.2.3 контракту вартість пакування товару включено до ціни товару. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, тощо) відсутні дані щодо включення даної складової митної вартості до ціни товару та її фактичний розмір, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.

Отже, зауваження митного органу по обом митним деклараціям є ідентичними за своєю сутністю.

Враховуючи вищезазначене, вiдповiдно до частини 3 статті 53 МКУ декларанта зобов`язано надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 2) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 3) виписку з бухгалтерської документації; 4) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 5) каталоги, специфікації виробника товару; 6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Повідомлено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Декларантом ТОВ "МАЖЕСТИК" листом від 05.09.2024 повідомлено, що більше документів подаватись не буде.

В оскаржуваних рішеннях митницею зазначено, що всі наявні розбіжності не спростовано усіх виявлених розбіжностей та не надано усіх запитуваних додаткових документів.

05.09.2024 року Одеська митниця прийняла Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500370/2024/000058/1 по (МД) № 24UA04U6, яким скориговано митну вартість товару за резервним методом, а саме, було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України з урахуванням опису, фізичних характеристик, даних щодо виробника товару та встановлено, що рівень митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим і становить: по товару № 1 - 0,53 дол. США/кг (МД від 21.01.2024 № UA500370/2024/000535 та від 25.05.2024 № UA500370/2024/003159).

На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товару Одеська митниця 05.09.2024 року видала позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500370/2024/000133.

05.09.2024 року Одеська митниця прийняла Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500370/2024/000059/1 по (МД) № 24UA18U7, яким скориговано митну вартість товару за резервним методом, а саме, було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України з урахуванням опису, фізичних характеристик, даних щодо виробника товару та встановлено, що рівень митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим і становить: по товару № 1 - 0,53 дол. США/кг (МД від 21.01.2024 № UA500370/2024/000535 та від 25.05.2024 № UA500370/2024/003159).

На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товару Одеська митниця 05.09.2024 року видала позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500370/2024/000134.

Вважаючи протиправними та необґрунтованими Рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що правовідносини, що виникли між сторонами у даній адміністративній справі, врегульовано нормами Митного кодексу України (далі - МК України).

Згідно ст. 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною першою статті 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на митні органи.

До митної справи відповідно до ст.7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Згідно з п. 23, п. 24 ст.4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Згідно положень Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст. 49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до статті 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно з частиною 1 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 1, 2, 3 статті 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких орган доходів і зборів вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Відповідно до ч.1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно із ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Тобто, вимоги вказаних норм дають змогу відокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов`язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості:

1) наявність розбіжностей між окремими документами;

2) наявність ознак підробки певних документів;

3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованим та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Відповідно до ч.3 ст.54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Частиною першою статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частин 2, 3 статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною дев`ятою статті 58 МК України передбачено, що розрахунки при застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Частиною 8 статті 57 МК України встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, органи доходів і зборів мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості.

Відповідач в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості зазначив, що подані документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості товарів, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.

Проте суд не погоджується з зазначеними висновками відповідача з огляду на наступне.

Твердження митниці, що у наданих банківських платіжних документах відсутні належні відомості про виконавця надавача платіжних послуг чи його ID ключа, які б підтверджували факт виконання операцій за такою платіжною інструкцією, що суперечить Порядку затвердженого Постановою Правління НБУ від 28.07.08 № 216, суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Суд вважає слушними пояснення позивача стосовно того, що ТОВ «Мажестик» надав митниці не платіжну інструкцію, яка оформлюється для подання банку, а платіжний документ, який надає своїм клієнтам державний АТ «Укрексімбанк», що може бути завантажений із платіжного застосунку надавача платіжних послуг, до якого мають доступ лише клієнти банка, а не будь-які ініціатори платежу. Крім того, суд погоджується з твердженнями позивача, що митниці було надано платіжні інструкції про передоплату товару за Контрактом, які формуються в програмному забезпеченні державного банку АТ «Укрексімбанк», доступ до якого мають клієнти банку. Користувач таких банківських послуг не може впливати на форму платіжних інструкцій, які визначається самим банком.

При цьому суд зазначає, що платіжні інструкції в іноземній валюті містять посилання на Контракт, містять інформацію про найменування отримувача, його адресу, суму, валюту платежу, зазначення про передоплату соди кальцинованої («soda ash»), що дозволяє ідентифікувати дані платіжні інструкції з поставками товару.

Разом з тим, зі змісту оскаржуваних рішень не вбачається, яким чином не зазначення в платіжних інструкціях відомостей про виконавця надавача платіжних послуг чи його ID ключа, можуть вплинути на достовірність визначення позивачем задекларованої митної вартості.

В постанові від 17 квітня 2018 року по справі № 815/329/17, Верховний Суд зазначив, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) не впливають на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 01 березня 2023 року по справі № 420/18880/21.

У постанові від 11 червня 2019 року по справі № 813/1755/17 Верховний Суд зазначив, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Щодо зауважень відповідача щодо сертифікатів походження та якості, суд зазначає, що зазначені документи не мають відношення до процесу ціноутворення та не відносяться до документів, які підтверджують митну вартість товару відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України.

Також відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини є додатковими документами, які подаються (за наявності) декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Щодо зауважень митниці стосовно зовнішньоекономічного договору від 28.08.2023 № BM-280823-UA, аркуші якого не пронумеровані та не підписані окрім останнього, що на думку митниці може свідчити, що даний правочин може вважатися таким, що укладений фіктивно та без подальшого наміру виконання прийнятих сторонами зобов`язань, суд зазначає таке.

Суд зазначає, що розміщення нумерації та підпису на документі не може слугувати підставою для висновку, що такі документи підроблені, або що укладений правочин є фіктивним. Разом з тим, поданий позивачем до митного оформлення зовнішньоекономічний договір від 28.08.2023 №BM-280823-UA містить всі необхідні реквізити, підписи та печатки відповідальних осіб.

Митним органом не обґрунтовано, яким чином відсутність нумерації чи підпису на аркушах договору може свідчити про його фіктивність.

Додатково до зазначеного слід вказати, що дані обставини не є такими, що впливають на числові значення складових митної вартості товарів, а тому не можуть слугувати підставою для коригування митної вартості товарів.

Також в оскаржуваних рішеннях відповідач зазначає, що у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, тощо) відсутні дані щодо включення даної складової митної вартості до ціни товару та її фактичний розмір, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.

З приводу даного зауваження митниці суд зазначає, що згідно з п.п. в) п. 1 ч. 10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари додаються, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті витрати понесені покупцем - вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних з пакуванням.

Відповідно до п. 2.3. Контракту, ціна Товару включає: (a) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідним Товаром; (b) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; (с) витрати на завантаження Товарів у транспорт Покупця та оформлення необхідних документів/сертифікатів у країні відправлення.

Вказане свідчить про те, що продаж товару та його переміщення разом з упаковкою передбачено умовами контракту, вартість упаковки включається до ціни товару і витрати на упаковку або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних з пакуванням, були понесені не покупцем, а продавцем.

Крім того, судом встановлено, що відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, у разі поставки товару у зворотній тарі у графі « 37. Процедура» митної декларації має бути зазначено «ZZ32», в той час як у вказаній графі митної декларації № 24UA04U6 від 05.092024 року та № 24UA18U7 від 05.09.2024 року, позивачем зазначено «ZZ00» (тара не зворотна та її вартість входить у ціну товару), що свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, визначених цим Класифікатором.

За таких обставин, при постачанні спірного товару вартість тари та пакування включена до ціни товару, яка вказана в інвойсі і тому, при визначенні складових митної вартості товару, не повинна була додаватись окремо.

Твердження митниці, що відсутність відомостей про фактичний розмір упаковки унеможливлює перевірку правильності визначення митної вартості самого товару є очевидно необґрунтованим і судом до уваги не приймається.

Отже, сумніви митного органу у достовірності відомостей про митну вартість товарів, які виникли у зв`язку з тим, що декларантом надані не всі документи є необґрунтованими. Крім того, будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої ТОВ «МАЖЕСТИК» митної вартості товару судом не встановлено.

Поряд з цим, митний орган фактично залишив поза увагою документи, надані декларантом для митного оформлення товару. При цьому надані митному органу документи є належними та в повній мірі відповідають вимогам МК України до документів, які підтверджують митну вартість товарів, однак останні не тільки не спростовані митним органом, але й взагалі залишені без уваги.

Суд зазначає, що встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх, передбачених статтею 53 МК, документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнівів щодо достовірності наданої декларантом інформації. Такий висновок щодо застосування норм статей 53, 54 МК України зробив Верховний Суд в ряді постанов, зокрема в постановах від 27.03.2020 року по справі № 9540/2605/18, від 06.05.2020 року по справі № 9140/1713/19, від 16.04.2021 року по справі № 140/2000/19.

Суд звертає увагу, що лише у разі встановлення митним органом невідповідності числових значень складових митної вартості товару в документах, які підтверджують митну вартість товарів, митний орган має право вимагати від декларанта надання додаткових документів для встановлення дійсної митної вартості товару.

При цьому, окремі недоліки в оформленні документів не є підставою для не прийняття зазначених документів для підтвердження митної вартості товарів.

Суд зазначає, що в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган зазначає докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598).

У даному випадку Одеська митниця, приймаючи рішення про коригування митної вартості товару за резервним методом, не вказала, яким чином митна вартість товарів визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не навела порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення відповідачем частини другої статті 55 МК України щодо обґрунтованості прийнятого рішення.

Застосування відповідачем резервного методу було обумовлено неможливістю застосування митним органом попередніх методів, в тому числі і методу за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів.

У рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань. Між тим, відповідачем вказано лише номер, дату та ціну по митних декларацій, на підставі яких здійснено коригування митної вартості, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті 55 МК України. Суд зазначає, що копія митної декларації, що була підставою для коригування митної вартості товарів за МД № 24UA04U6 від 05.092024 року та № 24UA18U7 від 05.09.2024 року, до суду відповідачем не надано.

На підставі викладеного, суд вважає що у відповідача були відсутні достатні та обґрунтовані докази для коригування митної вартості за митним оформленням позивача.

Суд зазначає, що дії Одеської митниці щодо відмови у застосуванні митної вартості, заявленої ТОВ «МАЖЕСТИК», за першим методом митної оцінки - за ціною договору щодо товарів, які імпортуються знайшли своє вираження у прийнятті рішення про коригування митної вартості №UA500370/2024/000058/1 від 05.09.2024 року та №UA500370/2024/000059/1 від 05.09.2024 року.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно прийнято картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500370/2024/000133 від 05.09.2024 року та № UA500370/2024/000134 від 05.09.2024 року та рішення про коригування митної вартості №UA500370/2024/000058/1 від 05.09.2024 року та № UA500370/2024/000059/1 від 05.09.2024 року, у зв`язку з чим вони належать до скасування.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги належать до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, оскільки адміністративний позов задоволено, суд, у відповідності до приписів ст. 139 КАС України, здійснює розподіл судових витрат зі сплати судового збору на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці, що прийняло оскаржувані рішення та картки відмови, які судом визнані протиправними та скасовані, у розмірі 29068,80 грн., де 29068,80 грн. - ставка судового збору за звернення до суду із цим позовом.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 72, 77, 90, 139, 205, 229, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МАЖЕСТИК» (вул. Айвазовського, буд. 15, офіс 203, м. Миколаїв, 54052, ) до Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, 21А, м. Одеса, 65078, ) про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості №UA500370/2024/000058/1 від 05.09.2024 року та №UA500370/2024/000059/1 від 05.09.2024 року.

Визнати протиправним та скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації або митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500370/2024/000133 від 05.09.2024 року та №UA500370/2024/000134 від 05.09.2024 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, 21А, м. Одеса, 65078, код ЄДРПОУ ВП 44005631) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МАЖЕСТИК» (вул. Айвазовського, буд. 15, офіс 203, м. Миколаїв, 54052, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 29068 (двадцять дев`ять тисяч шістдесят вісім ) грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук