Справа № 320/6884/19
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2025-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2025 року справа №320/6884/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горобцової Я.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «ЯСІР» до ГУ ДПС у Київської області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги та податкового боргу,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Приватного підприємства «ЯСІР» до ГУ ДПС у Київської області, в якому позивач просить суд:

- визнати та скасувати податкову вимогу від 17.08.2015 № 996-23/123, винесену ГУ ДФС у Київській області про стягнення з Приватного підприємства «ЯСІР» податку на додану вартість на загальну суму 66 665,00 грн.;

- скасувати податковий борг Приватного підприємства «ЯСІР», яким зменшено розмір від`ємного значення з податку на додану вартість у сумі 542 302,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем неправомірно було встановлено наявність у позивача заборгованості з податку на додану вартість на загальну суму 66 665,00 грн., та як наслідок неправомірно надіслано податкову вимогу від 17.08.2015 № 996-23/123, зважаючи на що податкова вимога та борг мають бути скасованими.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року позовну заяву залишено без руху та зобов`язано позивача усунути зазначені у мотивувальній частині ухвали недоліки протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

17 січня 2020 року до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків, зазначених в ухвалі про залишення позовної заява без руху, а також докази на підтвердження їх усунення.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22 січня 2020 року було відкрито провадження в адміністративній справі № 320/6884/19 за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи, та призначено перше судове засідання на 18 лютого 2020 року.

Вказаною ухвалою суду встановлено відповідачу 15-ти денний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.

Відповідач у визначені судом строки подав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в задоволенні позову з підстав його необґрунтованості, а саме фактично підтверджену наявність у Приватного підприємства «ЯСІР» заборгованості з податку на додану вартість на загальну суму 66 665,00 грн., що виникла в результаті несплати позивачем самостійно задекларованих грошових зобов`язань по податковим деклараціям з податку на додану вартість, відповідно до чого ГУ ДФС у Київській області було правомірно направлено позивачу податкову вимогу від 17.08.2015 № 996-23/123.

Також позивачем була подана відповідь на відзив, а відповідачем подано заперечення, що долучені судом до матеріалів справи.

Судові засідання по справі № 320/6884/19 неодноразово відкладалися судом на підставі клопотань сторін, та в судовому засіданні 01.09.2020 р. представником позивача та представником відповідача були подані клопотання про розгляд справи № 320/6884/19 в порядку письмового провадження.

Згідно ч.3 ст.194 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАСУ), учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи наведене, суд на підставі ч.3 ст.194 КАСУ ухвалив розгляд справи №320/6884/19 здійснювати в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Згідно наявних матеріалів справи, за даними інтегрованих карток платника інформаційно-телекомунікаційної системи «Податковий блок», станом на 04.11.2019 у ПП «ЯСІР» обліковується податковий борг на загальну суму 647950,18 грн. в т.ч. з податку на додану вартість у сумі 557173,96 грн., податку на нерухоме майно у сумі 79045,04 грн., орендної плати з юридичних осіб у сумі 11221,18 грн. та податку на доходи фізичних осіб у сумі 510,00 гривень, що виник в результаті несплати самостійно задекларованих позивачем грошових зобов`язань по податковим деклараціям з податку на додану вартість:

№ від 20.09.2016 на суму 13333,00 грн.;

№ від 20.10.2016 на суму 13333,00 грн.;

№ від 18.11.2016 на суму 13333,00 грн.;

№ від 20.12.2016 на суму 13333,00 грн.;

№ від 19.01.2017 на суму 13333,00 грн.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо прийняття, обробки, обліку контролюючими органами податкової звітності, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час здійснення адміністрування податків, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, урегульовані Податковим кодексом України (далі ПКУ).

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з підпунктом 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкова вимога - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня. (підпункт 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Абзацом другим підпункту 56.17.5 пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків, крім випадку, передбаченого підпунктом 108-1.2.2 пункту 108-1.2 статті 108-1 цього Кодексу.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (абзац четвертий пункту 56.18 статті 56 ПК України).

Згідно з п.59.1 ст.59 ПКУ, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомленнярішення.

Згідно п.59.4 ст.59 ПКУ податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відтак керуючись вимогами ст.59 ПКУ, оскільки за позивачем обліковувався загальний податковий борг в розмірі 66665,00 грн., контролюючим органом було винесено та направлено позивачу податкову вимогу від 17.08.2015 року № 996-23/129.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Вказане поштове відправлення із податковою вимогою від 17.08.2015 року № 996-23/129, скероване на адресу позивача, повернулося до відповідача з відміткою Укрпошти «за зазначеною адресою не проживає».

Відповідно до пункту 7, розділу IV Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків від 30.06.2017 №610 (далі Порядок) податкова вимога вважається належним чином врученою платнику податків (крім фізичних осіб), якщо вона надіслана за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику податків або його законному чи уповноваженому представнику.

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків податкову вимогу через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, така податкова вимога вважається врученою платнику податків у день, вказаний поштовою службою в повідомлені про вручення із зазначенням причини невручення.

Як зазначено вище, та підтверджується наявними матеріалами справи, поштове відправлення до позивача з вимогою від 17.08.2015 № 996-23/129 повернулось відповідачу з відміткою Укрпошти «за зазначеною адресою не проживає».

Згідно з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивач зареєстрований за адресою: 09100, Київська обл. ,м. Біла Церква, вул. Лісова, буд. 2-Б.

Відповідно до п. 42.4. ст. 42 ПКУ, у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини повернення.

У випадку, якщо платник податків замінив свою податкову адресу, то відповідно до приписів п.42.3. ст. 42 ПКУ, останній був зобов`язаний повідомити контролюючий орган про це.

Однак, платником податків не було повідомлено контролюючий орган про зміну податкової адреси, що також не було жодними доказами заперечено позивачем, з чого можна зробити висновок, що податкова адреса, яка зазначена у реєстрі є актуальною.

Позивач у своєму позові вказує на те, що «На час винесення податкової вимоги від 17.08.2015 р. та на момент ймовірної відправки її Позивачу діяла редакція Податкового кодексу України з урахуванням змін та доповнень від 13.08.0215, підстава 609-VIII, 652-VIII», «таким чином, жодної нормативної умови стосовно того, що документ вважається врученим платнику податків, закон на момент виникнення правовідносин не містить».

Однак, редакція Податкового кодексу України від 13.08.2015 не існує, а Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо трансфертного ціноутворення» №609-VIII від 15.07.2015, та Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо оподаткування неприбуткових організацій» №652-VIII від 17.07.2015 не містить інформації щодо внесення змін стосовно п.42.4 ст. 42 ПК України.

Отже, відповідно до чинного законодавства, контролюючим органом було дотримано процедуру надсилання (вручення) контролюючим органом податкової вимоги позивачу.

Посилання позивача на недотримання відповідачем порядку надсилання (вручення) податкової вимоги суд не приймає до уваги, оскільки останні не підтверджуються допустимими доказами у справі.

Щодо позиції позивача про не отримання ним жодних податкових повідомлень-рішень на суму, зазначену у податковій вимозі, суд наголошує на тому, що згідно п.59.4 ст.59 ПКУ податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Стосовно твердження позивача про безпідставне списання залишку ПДВ від`ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів у розмірі 542302,00 грн., то відповідно до п.87.9 ст. 87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Також, як підтверджується наявними матеріалами справи, судовим рішенням від 13.12.2017 р. по справі № 810/3956/17 адміністративний позов ГУ ДФС у Київській області до ПП «Ясір» - задоволено, стягнуто з Приватного підприємства "Ясір" (код ЄДРПОУ 3696981) на користь Державного бюджету України податкову заборгованість в розмірі 166 168,50 (сто шістдесят шість тисяч сто шістдесят вісім) грн. 50 коп. Вказане рішення суду набрало законної сили 2.09.2019.

Тобто, в зазначеній справі № 810/3956/17 вже було досліджено правомірність нарахування податкового боргу та винесення податкової вимоги від 17.08.2015 № 996-23.

Відповідно до ч.2 ст.14 КАСУ, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень чч. 1 та 2 статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень. Разом з тим, як зазначає Верховний Суд в постанові від 13.11.2018 по справі № 805/528/17-а (адміністративне провадження № К/9901/3571/17, К/9901/3590/17), згідно з принципом змагальності суб`єкт господарювання має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають, судові витрати позивачу відповідно до приписів статті 139 КАС України відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 139, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Я.В. Горобцова

Горобцова Я.В.