Справа № 420/7719/25
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2025-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/7719/25

Перша інстанція: суддя Іванов Е.А.,

повний текст судового рішення

складено 17.03.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

17 березня 2024 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 в якому позивач просив суд:

- визнання протиправною бездіяльність/дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не розгляду заяви позивача про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації від 07.01.2025 року на підставі п.9 ч.1, ст.23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію у зв`язку із зайняттям постійним доглядом за хворою матір`ю, яка такий догляд потребує згідно медичного висновку лікарко-консультативної комісії;

- зобов`язати відповідача розглянути заяву позивача про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації від 07.01.2025 року на підставі п.9 ч.1, ст.23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію у зв`язку із зайняттям постійним доглядом за хворою матір`ю, яка такий догляд потребує згідно медичного висновку лікарко-консультативної комісії з врахуванням наведених судом у своєму рішенні правових висновків, та за наслідком розгляду цієї заяви прийняти рішення про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації або мотивовану відмову в її наданні.

Разом з позовом позивач подав заяву про забезпечення адміністративного позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 та будь-яким іншим ТЦК та СП вчиняти будь які дії щодо призову позивача на військову службу під час мобілізації, до моменту розгляду судом цієї справи та винесення остаточного судового рішення.

В обґрунтування такої заяви зазначено, що бездіяльність відповідача є очевидно протиправною з огляду на законодавство та судову практику, а враховуючи таку бездіяльність, позивач не може оформити відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, що може призвести до його незаконного призову на військову службу під час мобілізації, що, окрім його прав, суттєво порушить права його матері ОСОБА_2 , яка має когнітивні порушення та потребує постійного догляду згідно медичного висновку лікарсько-консультативної комісії.

Ухвалою суду першої інстанції від 17.03.2024 року заяву про забезпечення позову залишено без задоволення.

Відмовляючи в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів того, що його намагаються призвати на військову службу під час мобілізації, і судом не встановлено обставин у розрізі позовних вимог, з підстав яких є необхідність у застосуванні тих заходів забезпечення позову, які просить застосувати позивач.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

В апеляційній скарзі апелянт навів ті ж самі доводи, які наведені ним в заяві про забезпечення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частинами 1 та 2 статті 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з положеннями частини 1 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється в безспірному порядку.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частина 2 статті 151 КАС України).

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому, заходи забезпечення позову мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами.

Поряд із цим, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Так само суд повинен вказати підстави, з яких він дійшов висновку про існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, цим рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі.

Колегія суддів суду погоджується з наданою судоми першої інстанції оцінкою доводів позивача в обґрунтування заяви позивача про забезпечення доказу, враховуючи відсутність доказів існування таких обставин, які викликають необхідність застосування судом запропонованих позивачем заходів забезпечення позову до вирішення даного спору по суті.

У суду відсутні підстави стверджувати, що не застосування судом запропонованих позивачем заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у випадку задоволення заявлених позивачем позовних вимог у цій справі.

Відтак, переглянувши оскаржуване рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування норм процесуального права, колегія суддів вважає, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанцій не допустив неправильного застосування норм процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач К.В. Кравченко
Судді О.В. Джабурія Н.В. Вербицька