Справа № 273/1717/24
Суддя: Бєлкіна Д. С.
Дата ухвалення: 2025-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/1717/24
Провадження № 2-а/273/10/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Бєлкіної Д.С., секретаря судових засідань Стаднюк В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Житомирській області, поліцейського сектору реагування патрульної поліції Звягельського районного ВП ГУНП в Житомирській області Левчука Ярослава Васильовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просить суд скасувати постанову серії ББА №252585 від 14.06.2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. ч. 1, 4 ст. 126, ч. ч. 5,6 ст. 121 КУпАП, стягнути з відповідачів понесені судові витрати, що складаються із сплаченого судового збору та витрат на правову допомогу.

В обґрунтування позову вказав, що постанова є незаконною та необґрунтованою, такою, що винесена з порушенням вимог чинного законодавства, не містить зазначення доказів вчинення ним адміністративних правопорушень. Заперечує не тільки факт вчинення ним адміністративних правопорушень, але й факт керування транспортним засобом. Позивач стверджує, що 04.06.2024 року о 11 год. 47 хв. не керував мотоциклом, а вів мотоцикл в руках (штовхав) без увімкненого двигуна. Щодо водійського посвідчення, то позивач стверджує, що ніколи його не отримував.

Ухвалою судді Баранівського районного суду Житомирської області від 16.01.2025 року справу прийнято до провадження судді та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Від представника Головного управління Національної поліції у Житомирській області надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просив відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування своїх заперечень представник зазначив, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 4 ст. 126, ч.ч. 5,6 ст. 121 КУпАП підтверджується постановою серії ББА №252585 від 14.06.2024 року, а також наявним відеозаписом з камери поліцейського автомобіля та нагрудної камери працівника поліції. Доводи позивача щодо невчинення ним адміністративних правопорушень є безпідставними, постанова була винесена правомірно, а твердження позивача не є суттєвими та спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності. До відзиву був долучений диск із відповідним відеозаписом.

Позивач та його представник адвокат Ковальчук Р.М. в судове засідання не з`явилися. У матеріалах справи наявна заява позивача про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить його задовольнити з наведених підстав. Представник позивача адвокат Ковальчук Р.М. направила до суду заяву в якій просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач Головне управління Національної поліції у Житомирській області, в судове засідання не з`явився, в своєму відзиві просив розглядати справу без участі представника, щодо заявлених вимог про правову допомогу , то вважає, що вони не підлягають задоволенню.

Відповідач поліцейський сектору реагування патрульної поліції Звягельського районного ВП ГУНП в Житомирській області Левчук Ярослав Васильович в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідолмений належно. Правом на відзив не скористався.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 14 червня 2025 року поліцейським сектору реагування патрульної поліції Звягельського районного ВП ГУНП в Житомирській області Левчуком Я.В. було винесено постанову серії ББА №252585 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за порушення вимог ч. 1, 4, ст. 126, ч. 5, 6 ст. 121 КУпАП у виді штрафу в сумі 20400 грн.

Зі змісту постанови вбачається, що 14.06.2024 року о 11 год. 47 хв. в смт. Кам`яний Брід по вулиці Довбиська ОСОБА_1 керував транспортним засобом мотоциклом VIPER без мотошолому, був незареєстрований, не мав при собі та не пред`явив реєстраційні документи на транспортний засіб, був позбавлений права керування транспортним строком на 1 рік Новоград-Волинським судом від 24.08.2023, чим скоїв правопорушення, передбачені ч. 5, 6 ст. 121, ч. 1,4 ст. 126 КУпАП.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306.

Відповідно до п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону № 3353 встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За приписами п. 2.3 г ПДР України водій зобов`язаний під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів.

Частиною 5 статті 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами, а частиною 6 статті 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за ке рування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку.

Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Відповідно до п.п. 2.4 «а» ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог ПДР, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. Правил.

Частиною 2 статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами .

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Предметом судового дослідження у спірних правовідносинах є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Суд, надаючи оцінку діям відповідача , виходить з того, що правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

У відповідності до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

При цьому Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем надано відеозапис, який, на думку представника відповідача, містить інформацію про те, що позивач був правомірно притягнений до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 4 ст. 126, ч. ч. 5,6 ст. 121 КУпАП .

Водночас, переглянувши долучений до матеріалів справи відеозапис, судом встановлено, що на ньому не зафіксовано рух транспортного засобу мотоцикла VIPER під керуванням ОСОБА_1 , адже в момент початку відеозапису з відео-реєстратора службового автомобіля чоловік веде мотоцикл в руках . На запитання поліцейських він пояснив, що мотоцикл не працює, він веде його на ремонт, водійських прав не має, бо ніколи їх і не мав. Інших відео до матеріалів справи не долучалось жодною зі сторін.

Таким чином, не можливо встановити наявність події адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 4 ст. 126, ч. ч. 5,6 ст. 121 КУпАП, оскільки відеозаписом, долученим до справи представником відповідача, не зафіксований факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом мотоциклом VIPER, а тому виключається можливість встановити наявність об`єктивної сторони правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 4 ст. 126, ч. ч. 5,6 ст. 121 КУпАП .

З огляду на викладене, зважаючи на відсутність належних доказів, які б підтверджували факт порушення позивачем Правил дорожнього руху, за викладених в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення обставин, та, враховуючи положення ч. 2 ст. 77 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування винесеної постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 4 ст. 126, ч. ч. 5,6 ст. 121 КУпАП .

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Вирішуючи питання щодо стягнення сплаченого судового збору суд виходить з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, враховуючи те, що за результатом розгляду справи суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, суд стягує на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у вигляді судового збору.

Щодо стягнення витрат, понесених на правову допомогу, то суд зазначає наступне.

Представник позивача адвокат Ковальчук Р.М. долучила до матеріалів справи докази витрат позивача на правову допомогу в сумі 4000,00 грн., а саме : копію договору №05-08/2024 про надання правової (правничої) допомоги від 05.08.2024 року, копію додаткової угоди №1 до договору, копію акту прийому-передачі наданих послуг від 25.09.2025 року, копію звіту про виконану роботу.

Відповідно до ч. 2-5 ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, усі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Разом з тим, оцінюючи складність справи та обсяг виконаних адвокатом робіт, часом витраченим на їх виконання, враховуючи клопотання сторони відповідача про відмову у задоволенні стягнення даних витрат на правову домогу, а також те, що розгляд справи проводився без участі сторін у судовому засіданні, суд приходить до висновку про те, що справедливим буде зменшення розміру витрат, понесених на надання професійної правничої допомоги до 3000,00 грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Відтак, на підставі положень ч. 1 ст. 139 КАС України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на правничу допомогу у сумі 3000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 121-3, 245, 251, 258, 280, 283 КУпАП, ст.ст. 2, 5, 6, 72-77, 90, 134, 139, 242-246, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Житомирській області, поліцейського сектору реагування патрульної поліції Звягельського районного ВП ГУНП в Житомирській області Левчука Ярослава Васильовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії ББА №252585 від 14.06.2024 року, винесену щодо ОСОБА_1 скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Житомирській області на користь ОСОБА_1 605,60 грн. судових витрат на відшкодування судового збору сплаченого згідно квитанції до платіжної інсрукції № 8 від 31.07.2024 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Житомирській області на користь ОСОБА_1 витрати на правову (правничу) допомогу у сумі 3000,00 грн.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бєлкіна Д.С.