Справа № 560/16377/24
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2025-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/16377/24 Головуючий у 1-й інстанції: Польовий О.Л.

Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.

13 травня 2025 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Смілянця Е. С. Драчук Т. О.

за участю:

секретаря судового засідання: Біла О.О.,

представника позивача: Баженової А.І.,

представника відповідача: Іванова Ю.В.,

представника третьої особи: Козубей Р.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Адміністрація Державної прикордонної служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якій з урахуванням уточнених позовних вимог просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненакладення на боржника - Адміністрацію Державної прикордонної служби України штрафу за невиконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11.04.2023 по справі №686/24363/20 та зобов`язати відповідача вчинити дії щодо накладення штрафу на боржника - Адміністрацію Державної прикордонної служби України штрафу за невиконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11.04.2023 по справі №686/24363/20 у виконавчому провадженні №71929168.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.02.2025 позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо невжиття заходів для встановлення причин невиконання Адміністрацією Державної прикордонної служби України постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11.04.2023 по справі №686/24363/20 та нескладення відповідного акту про встановлення причин невиконання рішення суду.

Зобов`язано державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України скласти акт про встановлення причин невиконання Адміністрацією Державної прикордонної служби України постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11.04.2023 по справі №686/24363/20 та вжити заходів, передбачених Законом України від 02.06.2016 №1404-VІІІ "Про виконавче провадження", для подальшого примусового виконання рішення суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з`явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою від 11.04.2023 по справі №686/24363/20 Сьомий апеляційний адміністративний суд зобов`язав Адміністрацію Державної прикордонної служби України прийняти рішення, яким погодити Список розподілу житлової площі, направлений Національною академією Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького на підставі Спільного рішення командування та житлової комісії Національної академії Державної прикордонної служби імені Богдана Хмельницького, оформленого протоколом №1 від 13.02.2020, яким ОСОБА_1 зі складом сім`ї дві особи ( ОСОБА_1 та дружина - ОСОБА_2 ) виділено у постійне користування однокімнатну квартиру жилою площею 18,7 кв.м.

На примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження №71929168 з виконання виконавчого листа Хмельницького окружного адміністративного суду від 23.05.2023 №686/24363/20 про зобов`язання Адміністрації Державної прикордонної служби України прийняти рішення, яким погодити Список розподілу житлової площі, направлений Національною академією Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького на підставі Спільного рішення командування та житлової комісії Національної академії Державної прикордонної служби імені Богдана Хмельницького, оформленого протоколом №1 від 13.02.2020, яким ОСОБА_1 зі складом сім`ї дві особи ( ОСОБА_1 та дружина - ОСОБА_2 ) виділено у постійне користування однокімнатну квартиру жилою площею 18,7 кв.м.

31.07.2024 позивач звернувся до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою про накладення на керівника Адміністрації Державної прикордонної служби України штрафу за невиконання без поважних причин рішення суду у виконавчому провадженні №71929168.

Листом від 09.09.2024 №124794/Г-25695/20.1 заступник директора департаменту - начальник відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повідомив позивача про відсутність підстав для накладення державним виконавцем штрафу, оскільки боржником вживаються заходи для виконання рішення суду.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо вчинення дій, спрямованих на виконання рішення суду, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець надіслав боржнику вимоги про виконання рішення, однак жодних інших дій, спрямованих на перевірку обставин невиконання рішення, не вжив, зокрема, не склав акт про наявність чи відсутність поважних причин невиконання рішення суду. Суд врахував, що відсутність акту про встановлення причин невиконання судового рішення фактично унеможливлює подальше застосування передбачених законодавством заходів впливу, зокрема накладення штрафу на боржника.

Невчинення державним виконавцем відповідних дій свідчить про протиправну бездіяльність, яка перешкоджає належному виконанню судового рішення.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що бездіяльність державного виконавця щодо невжиття заходів для встановлення причин невиконання боржником постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11.04.2023 по справі №686/24363/20 та нескладення відповідного акту є протиправною.

Тому зобов`язав державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України скласти акт про встановлення причин невиконання боржником постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11.04.2023 по справі №686/24363/20 та вжити заходів, передбачених Законом №1404-VІІІ, для подальшого примусового виконання рішення суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон №1404-VIII) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 3 вказаного Закону передбачено, що примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

За змістом ст. 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Пунктом 1 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 5-6 ст. 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно з ч. 1-2 ст. 63 Закону №1404-VIII, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини першої статті 75 цього ж Закону, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Тобто надаючи оцінку діям/бездіяльності державного виконавця, вчиненим у межах виконавчого провадження ВП №76986005, слід з`ясувати чи їх сукупність була спрямована на примусове виконання рішень і проводилася на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, Законом №1404-VIII, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону №1404-VIII, а також достатність прийнятих рішень, які відповідно до законодавчо встановлених норм підлягали примусовому виконанню.

Так, з матеріалів справи вбачається, що на виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження ВП № 71929168 з виконання виконавчого листа № 686/24363/20 виданого 23.05.2023 Хмельницьким окружним адміністративним судом, яким зобов`язано Адміністрацію Державної прикордонної служби України прийняти рішення, яким погодити Список розподілу житлової площі, направлений Національною академією Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького на підставі Спільного рішення командування та житлової комісії Національної академії Державної прикордонної служби імені Богдана Хмельницького, оформленого протоколом № 1 від 13.02.2020, яким ОСОБА_1 зі складом сім`ї дві особи ( ОСОБА_1 та дружина - ОСОБА_2 ) виділено у постійне користування однокімнатну квартиру жилою площею 18,7 кв.м.

Державним виконавцем Відділу 02.06.2023 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Цією постановою зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Також, державним виконавцем Відділу, з виконання рішення та керуючись положеннями Закону, неодноразово направлялись на адресу боржника вимоги щодо повідомлення про виконання рішення суду.

Адміністрація Державної прикордонної служби України листом № 06.1.3/18334-24-вих від 21.03.2024 повідомила Відділ про неможливість виконання вимог виконавчого документу, з огляду на те, що Рішення житлової комісії Національної академії №1 від 13.02.2020 про надання житла ОСОБА_1 , яке Адміністрацію державної прикордонної служби України зобов`язано погодити, на цей час і на момент прийняття рішення суду було скасовано, а житло, яке відповідно до рішення житлової комісії Національної академії 1 від 13.02.2020 пропонувалось надати ОСОБА_1 , має статус "службове", а тому не може надаватися в якості житла для постійного проживання. Також повідомлено, про те, що для вирішення питання про надання ОСОБА_1 іншого житлового приміщення як спосіб виконання виконавчого документу, запропоновано звернутися до суду з заявою про зміну способу порядку виконання рішення.

Так, відповідно ст.33 Закону «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутись до суду, який розглядав справу, як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення суду.

Згідно ст. 378 КАС України за заявою стягувача чи виконавця суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Враховуючи наведене, 03.04.2024 державний виконавець звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з заявою про зміну способу порядку виконання рішення.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.04.2024 №686/24363/20 залишено без задоволення заяву про зміну способу порядку виконання рішення від 23.05.2023 по адміністративній справі № 686/24363/20 за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій щодо повернення на доопрацювання облікової житлової справи, відмови в наданні квартири та зобов`язання надати однокімнатну квартиру.

В ухвалі зазначено про те, що постанова Хмельницького апеляційного суду від 28.06.2022 по справі № 686/24363/20 не зобов`язувала Академію ДПСУ скасовувати Протокол № 1 від 13.02.2020 про надання житла ОСОБА_1 .

Верховний Суд по справі № 686/24363/20, провадження № 61-6802св22 зазначив, що Хмельницький апеляційний суд безпідставно відмовив у задоволенні позову (щодо надання житла) і Постановою від 21 вересня 2022 року скасував рішення Хмельницького апеляційного суду. Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду по справі № 686/24363/20 від 09.07.2024 у задоволенні заяви Адміністрації Державної прикордонної служби України про роз`яснення постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2023 року відмовлено.

В подальшому, листом Адміністрація Державної прикордонної служби України №06.1.3/48993-24 від 29.07.2024 повідомила Відділ про те, що до Національної академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького направлено лист від 24.07.2024 № 06.1.3/47599-24 стосовно надання пропозиції ОСОБА_1 та його дружині щодо розподілу їм наявного у розпорядженні Національної академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького вільного житла.

Також, листом Адміністрації державної прикордонної служби України від 13.11.2024 №06.13/76483-24, повідомлено Відділ, що з огляду на те, що пропозиція щодо можливості вирішення житлового питання, шляхом надання іншого наявного в розпорядженні Національної академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького житлового приміщення Петру ГОНЧАРУ і його дружині Зої ГОНЧАР офіційно не надходила, листом Адміністрації Держприкордонслужби від 29.07.2024 №06.1.3/48993-24-Вих (копія додається) Національній академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького запропоновано повторно запросити Петра ГОНЧАРА та його дружину Зою ГОНЧАР на засідання 3 житлової комісії Національної академії з метою вирішення питання щодо можливості розподілу йому та його дружині іншого наявного в розпорядженні Національної академії житлового приміщення та поінформувати про наявність вільного житлового приміщення, яке може бути їм розподілено з метою вирішення їх житлового питання.

Крім цього, вказаним вище листом зазначено, що листами від 19.06.2023 № 702/28767/23-Вих, від 06.07.2023 № 702/32210/23-Вих, від 13.07.2023 № 702/33792/23- Вих, від 09.08.2023 № 702/38317/23-Вих, від 21.03.2024 № 06.1.3/18334-24-Вих, від 10.05.2024 № 06.1.3/30230-24-Вих та від 29.07.2024 №06.1.3/48993-24-Вих Адміністрацією Держприкордонслужби було викладено об`єктивні обставини, що унеможливлюють виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11.04.2023 по справі № 686/24363/20, відповідно до якої Адміністрацію Держприкордонслужби зобов`язано прийняти рішення, яким погодити Список розподілу житлової площі, направлений Національною академією Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького на підставі Спільного рішення командування та житлової комісії Національної академії Державної прикордонної служби імені Богдана Хмельницького, оформленого протоколом № 1 від 13.02.2020, яким ОСОБА_3 зі складом сім`ї дві особи ( ОСОБА_4 та дружина ОСОБА_5 ) виділено у постійне користування однокімнатну квартиру жилою площею 18,7 кв. м., а також надано інформацію про вжиті заходи щодо пошуку шляхів вирішення порушеного питання.

Враховуючи вищевикладене в діях боржника не вбачається не виконання рішення суду без поважних причин. Боржником на неодноразові вимоги державного виконавця повідомлявся Відділ про поважні причини щодо невиконання рішення суду, на підставі якого видано вказаний вище виконавчий документ, а тому в державного виконавця Відділу на теперішній час відсутні підстави для винесення штрафу.

Визначальною умовою для накладення штрафу є невиконання судового рішення без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається в межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим. Невиконання боржником рішення суду лише без поважних причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону.

Тобто на час прийняття рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин. Поважними, в розумінні наведених норм Закону, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Вказаними вище листами боржник Адміністрація державної прикордонної служби України повідомляла Відділ, про обставини, що унеможливлюють виконання рішення суду, про підстави, які свідчать про існування обставин, за яких прийняте рішення, не може бути виконане з поважних причин.

Суд зазначає, що Адміністрація ДПСУ, як на обставину, яка ускладнює виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11.04.2023 посилається на Рішення житлової комісії Національної академії Протокол №2 від 12.07.2022 прийнятого на підставі постанови Хмельницького апеляційного суду від 28.06.2022 по справі №686/24363/20, яким скасоване рішення житлової комісії Національної академії №1 від 13.02.2020 про надання житла ОСОБА_1 .

У зв`язку з вищенаведеним, державним виконавцем Відділу вчинено дії у спосіб та порядок, визначених Законом.

Слід зазначити, що під протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в невчиненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними й реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків.

Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/ протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Окрім цього, обраний позивачем спосіб захисту має бути спрямований на відновлення порушених прав, захист законних інтересів і, у випадку задоволення судом його вимог, рішення повинно мати наслідком реальне відновлення тих прав, за захистом яких позивач звернувся до суду.

Сама лише констатація протиправних дій та/або бездіяльності не може ефективно захистити позивача оскільки у такому разі можливість використання висновків суду може бути невиправдано ускладнене діями або подальшою бездіяльністю органів влади держави відповідача їх врахування цілковито залежить від відповідача. Це не сумісно з критеріями ефективності судового захисту.

Таким чином, з урахуванням всього вищевикладеного, державним виконавцем у межах наданих повноважень, у відповідності до Закону вчинено активні дії по сприянню виконанню рішення суду, на підставі якого видано виконавчий лист Хмельницького окружного адміністративного суду від 23.05.2023 по справі № 686/24363/20 шляхом звернення до боржника, формування відповідних вимог до боржника у межах ВП 71929168 з одночасною оцінкою повідомлених боржником поважності причин неможливості негайного виконання рішення суду, що відповідно свідчить про недопущення державним виконавцем Відділу протиправної бездіяльності у спірних правовідносинах.

Окрім цього, державним виконавцем Відділу у межах наданих повноважень, у відповідності до приписів Закону вчинено активні дії по сприянню виконанню рішення суду, на підставі якого видано виконавчий лист Хмельницького окружного адміністративного суду від 23.05.2023 по справі №686/24363/20 шляхом звернення до боржника, формування відповідних вимог до боржника у ВП 71929168 з одночасною оцінкою повідомлених боржником поважності причин неможливості виконання рішення суду, що відповідно свідчить про недопущення державним виконавцем протиправної бездіяльності у спірних правовідносинах.

З огляду на викладене, доводи позивача не підтверджені матеріалами справи та не свідчать про бездіяльність державного виконавця щодо невжиття передбачених законодавством заходів забезпечення його примусового виконання, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

При цьому, колегія суддів відхиляє доводи апеляійної скарги щодо пропуску строку звернення до суду, оскільки відповідно до правової позиції Верховного Суду, у випадках, коли бездіяльність є триваючою, строк звернення до суду не вважається пропущеним, оскільки порушення прав має неперервний характер. У зв`язку з наведеним, строк звернення до суду у цій справі не пропущено, оскільки оскаржувана бездіяльність відповідача є триваючою і на момент звернення до суду не була припинена або усунута.

Крім того, апеляційний суд, переглянувши оскаржуване рішення суду також встановив, що суд першої інстанції під час ухвалення рішення допустив істотне порушення норм процесуального права, яке полягало у виході за межі позовних вимог та зміні підстав позову, що суперечить принципам адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд не наділений правом самостійно змінювати предмет чи підставу позову або вирішувати інші, не заявлені позивачем вимоги.

Так, позивач у позовній заяві чітко визначив як предмет, так і підставу позову та просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненакладення штрафу на боржника Адміністрацію Державної прикордонної служби України за невиконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11.04.2023 у справі №686/24363/20 та зобов`язати відповідача вчинити дії щодо накладення відповідного штрафу у межах виконавчого провадження №71929168.

Однак суд першої інстанції, задовольняючи позов, дійшов висновку про визнання протиправною іншої бездіяльності, а саме бездіяльності державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України щодо невжиття заходів для встановлення причин невиконання вказаного судового рішення та нескладення відповідного акту, а також зобов`язав цього державного виконавця скласти акт та вжити заходів для подальшого примусового виконання рішення суду.

Отже суд першої інстанції, вийшов за межі заявлених позовних вимог, і змінив підставу позову, оскільки визнав протиправною іншу бездіяльність не щодо ненакладення штрафу, а щодо невжиття заходів з установлення причин невиконання рішення суду, зобов`язав вчинити інші дії, не заявлені в позовних вимогах скласти акт про встановлення причин невиконання рішення та вжити заходів щодо примусового виконання.

Тобто, суд не розглянув вимоги позивача по суті в межах визначеного предмета і підстави позову.

Отже, вказане також є підставою для скасування судового рішення в апеляційному порядку, оскільки воно ухвалене з істотним порушенням норм процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального та процесуального права та невірно надав оцінку обставинам справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з прийняттям нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Міністерства юстиції України задовольнити повністю.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2025 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністартивного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст. 328, 329 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Смілянець Е. С. Драчук Т. О.