Справа № 260/10888/23
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2025-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 рокуЛьвівСправа № 260/10888/23 пров. № А/857/34839/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Шевчук С. М.,

Шинкар Т. І.,

з участю секретаря судового засідання Ханащак С. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Львові апеляційну скаргу Державного реєстратора центру надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Мукачівської міської ради Мангура Роберта Васильовича на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 березня 2024 року (прийняте в м. Ужгороді суддею Плехановою З. Б.; повне судове рішення складене 01.04.2024) в адміністративній справі № 260/10888/23 за позовом Державного реєстратору центру надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Мукачівської міської ради ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Державне підприємство «Національні інформаційні системи», про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2023 року державний реєстратор центру надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Мукачівської міської ради Мангур Р. В. звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив:

- визнати протиправним та скасувати пункти 3 та 5 наказу Міністерства юстиції України № 4050/5 від 27.11.2023 «Про задоволення скарги» (п. 3 Анульовано доступ державному реєстратору Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Мукачівської міської ради Закарпатської області ОСОБА_1 п. 5 Виконання п. 3 наказу покласти на Державне підприємство «Національні інформаційні системи»).

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 березня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в позові суд першої інстанції виходив з того, що анульовані рішення державного реєстратора Мангура Р. В. від 11 серпня 2023 р. № 68846250 та № 68846153 про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на земельні ділянки були прийняті за наявності підстав для зупинення розгляду її заяви та відмови надалі у проведенні реєстрації прав, а також із порушенням загальних принципів державної реєстрації прав, що забезпечують об`єктивність, достовірність і повноту відомостей про зареєстровані права на нерухомість, та не є формальними, оскільки впливають на достовірність та повноту даних у Державному реєстрі прав. Враховуючи характер та наслідки, що призвели до порушення прав особи, що звернулася зі скаргою на дії державного реєстратора, Мін`юст мав підстави для застосування заходу реагування у вигляді анулювання доступу державного реєстратора ОСОБА_1 до Державного реєстру прав.

Не погодившись з прийнятим рішенням Державний реєстратор центру надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Мукачівської міської ради Мангур Р. В. подав апеляційну скаргу, просить рішення суду першої інстанції від 20 березня 2024 року скасувати та позов задовольнити. Апеляційну скаргу мотивує тим, що повноваження надсилати запит до Державного нотаріального архіву у державного реєстратора не передбачені законодавством, оскільки такий не є органом влади, підприємством, установою та організацією, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав. Зазначає, що у пункті 16 висновку колегії у відповідь на запит Київський державний нотаріальний архів надав лист-відповідь № 4598/01-21 від 27.10.2023, у якому зазначено, що в матеріалах наглядової справи приватного нотаріуса Курковської Я. Л. відсутні відомості щодо договору про припинення зобов`язання переданням відступного від 02.02.2012, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , щодо земельних ділянок з кадастровими номерами: :02:023:0006, :02:023:0007, посвідченого приватним нотаріусом Курковською Я. Л., зареєстрованого в реєстрі за № 277. Разом з тим, у відповіді зазначено про неможливість надання запитуваної інформації у зв`язку з відсутністю серед переліку справ тривалого зберігання за 2012 рік, переданих приватним нотаріусом Курковською Я. Л. в цілому справ 02-10 та 02-02, що є спотворення Колегією інформації та маніпуляцією фактами. Зазначає, що судом не було взято до уваги, що позивачем при формуванні заяв щодо державної реєстрації права власності було отримано відомості з ДЗК про дані земельні ділянки за № 65794261 та 65794108, отже підстав для запитування інформації у відповідному відділ Держгеокадастру, в нього як державного реєстратора не було. Колегія Мін`юсту надаючи оцінку доводам скаржника перебрала на себе функції суду. Водночас до нотаріуса Мукачівського міського нотаріального округу Машіка О.М. при скасуванні рішень №№ 69172871, 69172996 від 06.09.2023, не застосовано заходів впливу аналогічних, як до позивача. Зауважує, що анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав є одним з видів найсуворіших санкцій за порушення вимог законодавства України в сфері державної реєстрації, а тому такі рішення мають прийматися з урахуванням принципу пропорційності, який має на меті досягнення балансу між публічними інтересами та індивідуальними інтересами особи, а також між цілями та засобами їх досягнення. Відповідачем про розгляді скарги та прийнятті оскаржуваних рішень не було враховано загальної кількості заяв у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, які прийнято позивачем як державним реєстратором, не враховано сумлінність виконуваних позивачем посадових обов`язки, відсутність стягнень. Вважає, що відповідачем не доведено наявності достатніх підстав для застосування такого суворого виду санкції оскаржуваним наказом як анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав, не обґрунтовано його доцільності та пропорційності встановленому порушенню.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу в якому заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 05 червня 2024 року скасував рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 березня 2024 року, ухвалив нове рішення про задоволення позову.

Верховний Суд постановою від 09 грудня 2024 року касаційну скаргу Міністерства Юстиції України задовольнив частково.

Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2024 року скасував та справу направив до Восьмого апеляційного адміністративного суду на новий розгляд зазначивши, що суд апеляційної інстанції.

Скасовуючи рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 березня 2024 року вважав, що прийняття Мін`юстом на 56 день з дня надходження скарги ОСОБА_4 рішення про анулювання доступу державного реєстратора Мангура Р. В. до Державного реєстру прав, що на переконання суду апеляційної інстанції є безумовною підставою для визнання протиправним та скасування оскаржуваного наказу не врахував, що Мін`юст протягом жовтня 2023 року двічі звертався до Київського державного нотаріального архіву із запитом для отримання інформації, а також не врахував проміжок часу між отриманням відповіді з Архіву, проведенням засідання Центральної колегії Мін`юсту та ухваленням остаточного рішення за результатом розгляду скарги. Також зазначив, що суд апеляційної інстанції не дослідив обґрунтування висновку Центральної колегії Мін`юсту щодо рекомендації анулювати доступ державного реєстратора Мангура Р. В. до Державного реєстру прав, перевірку даних у реєстрах, витребування документів та оцінку законності дій реєстратора, і наявності підстав для прийняття Мін`юстом рішення про задоволення скарги. Також Верховний Суд вказав, що визнає дискреційні повноваження Мін`юсту у виборі заходу відповідальності, проте наголошує, що їх реалізація має відбуватися з дотриманням принципу пропорційності - забезпечення балансу між публічними інтересами та правами й законними інтересами особи, до якої застосовується відповідний захід. Зазначив, що суд апеляційної інстанції не встановив, чи оскаржуване рішення державного реєстратора Мангура Р. В. було вчинено на законних підставах, чи Мін`юст мав підстави для задоволення скарги у сфері державної реєстрації прав або відмовити в її задоволенні, тому його висновок щодо неспівмірності (непропорційності) застосованого відповідачем до позивача заходу відповідальності за порушення порядку державної реєстрації не може вважатися обґрунтованим та підлягає додатковій оцінці.

У судовому засіданні позивач та його представник апеляційну скаргу підтримали, представник відповідача щодо апеляційної скарги заперечив, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Третя особа повноважного представника в судове засідання не забезпечила, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи.

Згідно зі статтею 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України не відповідає.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що рішенням про державну реєстрацію прав від 11.08.2023 № 68846153, прийнятого державним реєстратором Мангуром Р. В. щодо земельної ділянки за кадастровим № :02:023:0007, зареєстровано право власності за ОСОБА_2 .

Як підставою для реєстрації права власності ОСОБА_2 подано державному реєстратору Мангур Р. В. документи:

1. Договір про припинення зобов`язання переданням відступного, серія та номер: 277, виданий 02.02.2012, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Курковська Я. Л., в якому зазначено таке: ОСОБА_3 (реквізити паспорту, ідентифікаційний номер, місце реєстрації Мукачево (боржник) та ОСОБА_2 (реквізити паспорту, місце реєстрації-Київ) ідентифікаційний номер - не вказаний) (кредитор) уклали договір для виконання зобов`язання, передбаченого Договором безвідсоткової позики № 1 від 04 січня 2011 року, кредитор згоден на передачу йому боржником наступного нерухомого майна: земельні ділянки з кадастровими номерами :02:023:0006, :02:023:0007..., що розташовані в Мукачівському районі Чинадіївської селищної ради... Підстава виникнення права власності: Договори дарування від 13.05.2004. Державний акт на право власності на земельну ділянку ЗК номер 0455461 та ЗК номер 042344. Майно передається взамін сплати боргу у сумі 750 000 гривень п. 5 Зазначене майно має бути передане боржником кредитору за актом приймання-передачі не пізніше 02.02.2012 року. -Зареєстровано в реєстрі за № 277.2. відомості з ДЗК, серія та номер: 65794108, виданий 10.08.2023, видавник: Державний земельний кадастр.

Рішенням про державну реєстрацію прав від 11.08.2023 № 68846250, прийнятого державним реєстратором Мангур Р. В., щодо земельної ділянки за кадастровим № :02:023:0006 зареєстровано право власності за ОСОБА_2 .

Як підставу для реєстрації права власності ОСОБА_2 було подано державному реєстратору Мангур Р. В. такі документи: інший тип договору, договір про припинення зобов`язання переданням відступного, серія та номер: 277, виданий 02.02.2012, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Курковська Я. Л.; відомості з ДЗК, серія та номер: 65794261, виданий 10.08.2023, видавник: Державний земельний кадастр.

06 вересня 2023 року ОСОБА_2 (ДАРУВАЛЬНИК), від імені якої по довіреності діє Козел Світлана Валеріївна та ОСОБА_5 (ОБДАРОВУВАНА), від імені якої діє ОСОБА_6 уклали договір Дарування земельної ділянки за кадастровим № :02:023:0006.

В подальшому ОСОБА_4 подала до Міністерства юстиції України скаргу від 27.09.2023, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02.10.2023 за № СК-3940, на рішення від 11.08.2023 №№ 68846250, 68846153 державного реєстратора Мангура Р. В., та від 06.09.2023 №№ 69172871, 69172996 приватного нотаріуса Мукачівського районного нотаріального округу Закарпатської області Машіки Олени Миколаївни щодо земельних ділянок з кадастровими номерам: :02:023:0006, :02:023:0007.

ОСОБА_4 до скарги додано заяву про коло спадкоємців від 16.09.2023 вих. 54, в якій повідомляється про те, що до кола спадкоємців померлої ОСОБА_3 входить донька - ОСОБА_4 .

Як вбачається із змісту скарги скаржник посилається на те, що земельні ділянки з кадастровими номерами :02:023:0006, :02:023:0007 належали її матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Скаржниця стверджувала, що вона є спадкоємицею ОСОБА_3 , яка не укладала та не підписувала жодних договорів щодо відчуження земельних ділянок. Скаржниця вважала оскаржувані рішення протиправними та просила їх анулювати, оскільки, договір про припинення зобов`язання переданням відступного від 02.02.2012 є підробкою та не підписувався ОСОБА_3 . Зазначала, що відповідно до умов договору земельні ділянки мають бути передані за актом прийому-передачі, однак такий акт не подавався для проведення відповідної реєстрації. Тому вважає, що дані рішення про перехід права власності від ОСОБА_3 до ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим №:02:023:0006 - рішення про державну реєстрацію №68846250 від 11.08.2023 та на земельну ділянку з кадастровим № :02:023:0007 - рішення про державну реєстрацію №68846153 від 11.08.2023, прийнято з порушенням загальної засади державної реєстрації прав, визначеної пунктом 4 частини першої статті 3 Закону, а саме щодо внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених Законом та гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження.

Позивач 18.10.2023 подав до Міністерства юстиції України пояснення по суті скарги ОСОБА_4 від 27.09.2023, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.10.2023 за № СК-3940-23 та долучені до матеріалів зазначеної скарги.

24 жовтня 2023 відбулося засідання Колегії щодо розгляду скарги, розгляд якої було відкладено з метою належного з`ясування усіх обставин, а саме отримання від Київського державного нотаріального архіву відомостей щодо того, чи міститься в нотаріальному архіві інформація щодо договору про припинення зобов`язання переданням відступного від 02.02.2012, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 щодо земельних ділянок з кадастровими номерами: :02:023:0006, :02:023:0007, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковською Я. Л., зареєстрованого в реєстрі за № 277.

У відповідь на запит Київський державний нотаріальний архів надав лист-відповідь № 4598/01-21 від 27.10.2023, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 07.11.2023 за № , у якому зазначає, що в матеріалах наглядової справи приватного нотаріуса Курковської Я. Л. відсутні відомості щодо договору про припинення зобов`язання переданням відступного від 02.02.2012, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :02:023:0006. :02:023:0007, посвідченого приватним нотаріусом Курковською Я. Л., зареєстрованого в реєстрі за № 277.

27 жовтня 2023 року представником ОСОБА_4 до Колегії з розгляду скарг у сфері Державної реєстрації Мінюсту України в межах скарги було подано клопотання про приєднати до матеріалів скарги висновок експерта Закарпатського НДЕКЦ від 24.10.2023, відповідно до якого підпис та рукописний текст від імені ОСОБА_3 розташований в графі «Боржник» в наданому на дослідження договорі про припинення зобов`язання переданим відступного від 02.02.2012 виконані не ОСОБА_3 , а інша особа.

31 жовтня 2023 року уповноваженою особою відповідача повідомлено зацікавлених осіб про засідання Колегії Мінюсту 16.11.23.

07 листопада 2023 року завідувач Київського державного нотаріального архіву на запит Мінюсту повідомив, що у наглядовій справі приватного нотаріуса ОСОБА_7 в Акті приймання-передавання документів для державного нотаріального архіву серед переліку справ тривалого зберігання за 2012 рік відсутня справа 02-10 «Інші договори..» та справи 02-02 «Договори відчуження земельних ділянок та документи, на підставі яких вони посвідчувалися» за 02 лютого 2012 року і тому надати інформацію стосовно посвідчення Договору про припинення зобов`язання переданням відступного від 02.02.2012 року між Окуневою І. В. та ОСОБА_2 неможливо.

Центральна Колегія Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, розглянувши скаргу ОСОБА_4 від 27.09.2023, на рішення від 11.08.2023 №№ 68846250, 68846153 державного реєстратора Центру падання адміністративних послуг Виконавчого комітету Мукачівської міської ради Закарпатської області Мангур Р. В., від 06.09.2023 №№ 69172871, 69172996 приватного нотаріуса Мукачівського районного нотаріального округу Закарпатської області Машіки Олени Миколаївни щодо земельних ділянок з кадастровими номерам: :02:023:0006, :02:023:0007 прийняла Висновок від 16.11.2023, яким рекомендувала:

1. Скаргу ОСОБА_4 від 27.09.2023 задовольнити.

2. Визнати прийнятими з порушенням Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та анулювати рішення від 11.08.2023 №№68846250, 68846153 державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Мукачівської міської ради Закарпатської області Мангура Роберта Васильовича, від 06.09.2023 №№ 69172871, 69172996 приватного нотаріуса Мукачівського районного нотаріального округу Закарпатської області Машіки Олени Миколаївни.

3. Анулювати доступ державному реєстратору Центру надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Мукачівської міської ради Закарпатської області Мангуру Р.В. до Державного реєстру речових прав.

За результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України 27.11.2023 видало наказ № 4050/5 «Про задоволення скарги», яким відповідно до частини третьої статті 26, підпунктів а, б пункту 1 частини сьомої статті 37, пункту 1 частини першої статті 3, пункту 8 частини першої статті 24 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень:

1. Скаргу ОСОБА_4 від 27.09.2023 задоволено.

2. Визнано прийнятими з порушенням Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та анулювати рішення від 11.08.2023 №№68846250, 68846153 державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Мукачівської міської ради Закарпатської області Мангура Роберта Васильовича, від 06.09.2023 №№ 69172871, 69172996 приватного нотаріуса Мукачівського районного нотаріального округу Закарпатської області Машіки Олени Миколаївни.

3. Анульовано доступ державному реєстратору Центру надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Мукачівської міської ради Закарпатської області Мангуру Р.В. до Державного реєстру речових прав.

4. Виконання пункту 2 наказу покласти на Офіс протидії рейдерству.

5. Виконання пункту 3 наказу покладено на Державне підприємство Національні інформаційні системи.

Не погодившись із пунктами 3 та 5 наказу № 4050/5 від 27.11.2023 «Про задоволення скарги» (п. 3 Анульовано доступ державному реєстратору Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Мукачівської міської ради Закарпатської області Мангуру Р. В., п. 5 Виконання п. 3 наказу покласти на Державне підприємство «Національні інформаційні системи»), позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції враховує такі підстави.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав, регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004 (далі - Закон №1952-IV) дія якого відповідно до статті 1 поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав.

З огляду на частину третю статті 10 Закону № 1952-IV у редакції, чинній до 15 листопада 2024 року, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/ отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями та перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону № 1952-IV державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Пунктом 2 частини першої статті 23 Закону № 1952-IV у редакції, чинній до 15 листопада 2024 року, визначалося, що державний реєстратор може зупинити розгляд заяви про державну реєстрацію у випадках подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством або неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному цим Законом, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 року.

Державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав у випадках, передбачених частиною першою статті 24 Закону № 1952-IV, зокрема, у разі подання заявником документів, що не відповідають вимогам, встановленим Законом (пункт 3 частини першої цієї статті) або не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення прав (пункт 4 частини першої цієї статті), або за відсутності необхідних відомостей у Державному реєстрі прав (пункт 14, 15, 19 частини першої цієї статті).

Отже, з огляду на правове регулювання державний реєстратор за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав, за наявності підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень повинен був приймати відповідне рішення про проведення реєстраційних дій або відмову в державній реєстрації прав.

Так, Мін`юст на підставі пункту 7 частини першої статті 7, частини другої статті 37 Закону №1952-IV розглядає скарги у сфері державної реєстрації прав на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 37 Закону № 1952-IV рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Водночас, Закон № 1952-IV встановлює строки розгляду скарг у сфері державної реєстрації прав для забезпечення своєчасного та ефективного захисту прав фізичних та юридичних осіб і запобіганням порушенням у цій сфері.

Так, в абзаці 1 частини п`ятої статті 37 Закону № 1952-IV передбачено, що скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав, повідомлення державних реєстраторів про виявлені ними факти використання їх ідентифікаторів доступу до Державного реєстру прав іншими особами розглядаються у строк не більше одного місяця з дня їх надходження.

У разі якщо в місячний строк розгляд скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав, повідомлення державного реєстратора про виявлений ним факт використання його ідентифікаторів доступу до Державного реєстру прав іншими особами провести неможливо, Міністерство юстиції України, його територіальні органи встановлюють необхідний строк для її розгляду, про що повідомляється особі, яка подала скаргу. При цьому загальний строк для вирішення питань, порушених у скарзі, не може перевищувати 45 днів (абзац 2 частини п`ятої статті 37 Закону № 1952-IV).

В абзаці 3 частини п`ятої статті 37 Закону № 1952-IV визначено, що на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав для повернення скарги, відмови в її задоволенні чи залишення її без розгляду.

Таким чином, загальна тривалість розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав не повинна перевищувати 45 днів, водночас пропущення цього строку не є підставою не розглядати скаргу, тобто, сплив законодавчо установленого граничного строку є юридичним фактом, що не припиняє відповідне правовідношення.

Дійсно, порушення процедури ухвалення адміністративного акта призводить до його дефектності (ultra vires action - invalid act), проте не кожен дефект акта робить його неправомірним.

На переконання суду апеляційної інстанції за досліджуваного судом випадку недотримання Мін`юстом встановленого 45-денного строку для розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав, передбаченого абзацом другим частини п`ятої статті 37 Закону № 1952-IV, слід вважати формальним, оскільки строк перевищення є незначним (9 днів) та пояснюється обставинами, які об`єктивно не залежали від Мін`юсту, оскільки були поставлені в залежність від отримання від третіх осіб запитуваних документів/інформації, що є предметом перевірки: звернення двічі Мін`юсту протягом жовтня 2023 року до Київського державного нотаріального архіву із запитом для отримання інформації, а також проміжок часу між отриманням відповіді з Архіву, проведенням засідання Центральної колегії Мін`юсту та ухваленням остаточного рішення за результатом розгляду скарги, що не може бути безумовною підставою скасування рішення Мін`юсту про задоволення скарги поданої на дії державного реєстратора Мангури Р.В.

Водночас, процедуру здійснення Мін`юстом та його територіальними органами розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту регулює Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128 (далі - Порядок № 1128).

У пункті 9 Порядку № 1128 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 грудня 2019 року № 1150) передбачено, що під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації Мін`юст чи відповідний територіальний орган встановлює наявність обставин, якими обґрунтовано скаргу, та інших обставин, які мають значення для її об`єктивного розгляду, зокрема шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), у разі необхідності витребовує документи (інформацію) і вирішує:

1) чи мало місце рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту;

2) чи було оскаржуване рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту прийнято, вчинено на законних підставах;

3) чи належить задовольнити скаргу у сфері державної реєстрації або відмовити в її задоволенні;

4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у скарзі у сфері державної реєстрації;

5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.

У пункті 13 Порядку № 1128 визначено, що за результатом розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально колегія формує висновок про те, чи:

1) встановлено наявність порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту;

2) підлягає скарга у сфері державної реєстрації задоволенню (в повному обсязі чи частково (з обов`язковим зазначенням в якій частині) шляхом прийняття Мін`юстом чи відповідним територіальним органом рішень, передбачених законом.

Отже, Мін`юст чи відповідний територіальний орган під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації прав наділені повноваженнями встановлювати наявність обставин, якими обґрунтовано скаргу, та інших обставин, що мають значення для її об`єктивного розгляду, шляхом перевірки відомостей у відповідних реєстрах, витребування документів (у разі необхідності) та правовою оцінкою законності рішень, дій або бездіяльності суб`єктів державної реєстрації.

Так, як це вбачається з висновку Центральної колегії Мін`юсту від 16.11.2023, зокрема п.14 Розділу «Мотиви рішення у розгорнутому вигляді», з відомостей Державного реєстру прав Колегією встановлено, що п.5 договору відступного передбачено, що земельні ділянки мають бути передані за актом приймання-передачі, який не було подано до документів для проведення державної реєстрації.

Згідно п.19 цього Розділу висновку зазначено, що Колегією встановлено, що державні акти не містять відмітку про перехід права власності, та не були подані державному реєстратору Мангуру Р. В. для проведення державної реєстрації прав.

У пунктах 20 та 21 цього Розділу висновку зазначено, що державним реєстратором Мангуром Р. В. не було належним чином перевірено подані документи, не зроблено відповідні запити, не зупинено розгляд заяви, отже оскаржувані рішення прийняті з порушенням Закону та підлягають анулюванню.

У пункті 33 цього Розділу висновку зазначено, що «Зважаючи на встановлений факт порушення й оцінюючи його ступінь та характер Міністерство юстиції виходить з того, що застосування до державного реєстратора заходів реагування у вигляді тимчасового блокування або анулювання доступу до Державного реєстру прав, має бути необхідним та достатнім для попередження нових порушень та зловживання у сфері державної реєстрації прав. А тому з огляду на вказану мету й ґрунтуючись на принципах справедливості та співмірності заходи реагування повинні бути пропорційні характеру встановлених порушень.»

Водночас Центральна колегії Мін`юсту у висновку, у пунктах 34, 35 зазначає: «… враховуючи те, що державна реєстрація права власності є гарантією непорушності цього права, то умисне або недбале здійснення державним реєстратором своїх повноважень, що має наслідком порушення конституційних прав громадян або прав інших суб`єктів цивільно-правових відносин, беззастережно потребує вжиття відповідних заходів реагування. Відтак, встановлення факту прийняття державним реєстратором ОСОБА_1 неправомірних оскаржуваних рішень, з урахуванням їх характеру та наслідків, які фактично призвели до порушення прав скаржниці, є підставою для застосування відповідного заходу реагування у вигляді анулювання держаному реєстратору ОСОБА_1 доступу до Державного реєстру прав».

Суд апеляційної інстанції оцінивши мотиви рішення Центральної колегії Мін`юсту, викладені у висновку від 16.11.2023, та вимоги Договору про припинення зобов`язання передання відступного від 02.02.2012, зазначає таке.

Як видно з п. 1 Договору про припинення зобов`язання передання відступного від 02.02.2012 Кредитор ( ОСОБА_2 ) згоден на передачу йому Боржником ( ОСОБА_3 ) земельних ділянок загальною площею 0,2553 га та 0,1702 га.

Згідно з п. 5 цього договору, зазначене майно має бути передано Боржником Кредитору за актом приймання-передачі не пізніше 02.02.2012.

Отже, аналіз вимог Договору про припинення зобов`язання передання відступного від 02.02.2012 дає можливість колегії суддів дійти висновку, що державний реєстратор Мангур Р. В. належним чином не вивчив умови договору, зокрема п. 5 такого, та провів державну реєстрацію прав за відсутності акта приймання-передачі майна, який мав бути складений на виконання цього Договору не пізніше 02.02.2012 та поданий для реєстрації таких прав.

З цих підстав мотиви рішення Центральної колегії Мін`юсту, викладені у висновку від 16.11.2023 щодо наявності підстав для зупинення ОСОБА_1 розгляду заяви щодо проведення реєстраційних дій є обґрунтованими.

Водночас, при прийнятті рішення колегією суддів враховано, що реєстраційні дії щодо двох об`єктів нерухомого майна були проведенні позивачем 11.08.2023, подана скарга ОСОБА_4 від 27.09.2023, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02.10.2023 за № СК-3940-23 на рішення від 11.08.2023 №№ 68846250, 68846153 державного реєстратора Мангура Р. В., та від 06.09.2023 №№ 69172871, 69172996 приватного нотаріуса Мукачівського районного нотаріального округу Закарпатської області Машіки Олени Миколаївни щодо земельних ділянок з кадастровими номерам: :02:023:0006, :02:023:0007, а оскаржувані скаржником рішення анульовані 27.11.2023, отже впродовж трьох з половиною місяців право спадкоємця було відновлено.

Аналізуючи мотиви рішення Центральної колегії Мін`юсту, викладені у висновку від 16.11.2023 колегія судді звертає увагу, що в такому відсутні покликання на оцінку та аналіз шкоди заподіяної позивачем спадкоємцю ОСОБА_4 .

Варто зауважити, що у п. 33 Розділу висновку Колегія Мін`юсту зазначає про встановлений факт порушення, водночас оцінка його ступеня та характеру Колегією Міністерства юстиції надано формально. Важливо, що у цьому пункті Колегія покликається на застосування до державного реєстратора альтернативних заходів реагування, або ж тимчасового блокування або ж анулювання доступу до Державного реєстру прав.

Водночас, застосовуючи такий захід реагування як анулювання доступу позивачу до Державного реєстру прав Колегія Мін`юсту не наводить жодних мотивів, не аналізує попередню поведінку позивача, не диференціює необхідність та доцільність застосування крайнього заходу реагування, до того ж у попередньому пункті Розділу висновків покликається на «попередження нових порушень». Окрім того, Колегією не встановлено чи були повноваження державним реєстратором зреалізовані умисно чи недбало.

Так, поняття вини у публічно-правових відносинах та її вплив на рішення суб`єктів владних повноважень, висловлену ним у пункті 89 постанови від 01 травня 2023 року у справі № 260/2928/21, про те, що поняття вини (винності) особи, яка притягається до відповідальності у сфері публічно-правових відносин (спори у яких вирішує адміністративний суд), за загальним правилом, не впливають на оцінку правомірності рішення суб`єкта владних повноважень про притягнення до відповідальності. Конституційна засада судочинства «забезпечення доведеності вини», закріплена у частині другій статті 129 Основного Закону України, головним чином, стосується притягнення фізичних осіб до кримінальної відповідальності та відповідальності за вчинення адміністративного проступку.

Колегія суддів звертає увагу на висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, викладені у постанові від 25.02.2021 у справі № 826/5212/18, згідно з якими висновок комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України, який складений за наслідками розгляду по суті скарг, за своїм змістом і правовим визначенням має рекомендаційний характер, а отже, не є обов`язковим для прийняття Міністерством юстиції України наказу саме у відповідності до цього висновку.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 18.08.2021 у справі № П/811/402/17, де також поставало питання вмотивованості прийнятого Мін`юстом наказу у правовідносинах, подібних до тих, що виникли й у справі, яка розглядається, при прийнятті висновку Комісія повинна перевірити всі обставини, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги, у тому числі, обґрунтованість заперечень. За наслідками такої перевірки Комісія повинна об`єктивно встановити, чи мало місце прийняття оскаржуваного рішення суб`єктом оскарження, чи мала місце оскаржувана дія або бездіяльність суб`єкта оскарження.

Після отримання скарги на дії, бездіяльність або рішення державного реєстратора, утворюється постійно діюча комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, яка перевіряє наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги, за результатом розгляду приймається мотивоване рішення.

Висновок комісії з розгляду скарг, на підставі якого приймається рішення, має бути вмотивованим та містити мотиви його прийняття, оскільки тільки такий висновок дає змогу прийняти належне та обґрунтоване рішення уповноваженому органу.

Вмотивоване рішення - це рішення, прийняте на підставі належної оцінки фактів та доказів, з урахуванням усіх заявлених аргументів сторін, із подальшим застосуванням відповідних норм законодавства.

Тобто уповноважений орган має оцінити висновок комісії з розгляду скарг, його мотивацію, обґрунтованість, і за результатами розгляду прийняти відповідне рішення.

Колегія суддів зазначає, що у спірних правовідносинах відповідач, обираючи вид відповідальності, наділений правом адміністративного розсуду й при прийнятті рішення з цього питання враховує характер порушення, обставини його вчинення і поведінку суб`єкта, який його допустив, ступінь його вини, негативні наслідки, які у зв`язку з цим настали, або могли бути спричинені, розмір шкоди, яка завдана або могла бути завдана внаслідок цього, та на власний розсуд визначає відповідну санкцію, яка підлягає застосуванню до порушника, співрозмірно та пропорційно до тяжкості вчиненого порушення.

Слід зауважити, що анулювання доступу до Державного реєстру прав є заходом відповідальності, який Мін`юст може застосовувати до державних реєстраторів або нотаріусів у разі порушення ними законодавства у сфері державної реєстрації прав відповідно до пункту 2 частини другої статті 37-1 Закону № 1952-IV.

Так, суд апеляційної інстанції визнає дискреційні повноваження Мін`юсту у виборі заходу відповідальності, проте зауважує, що його реалізація має відбуватися з дотриманням принципу пропорційності, зокрема з дотриманням необхідного баланс між публічними інтересами та правами й законними інтересами особи, до якої застосовується відповідний захід, що прямо закріплено у пункті 8 частини другої статті 2 КАС України, та знайшло своє відображення у приписах частині першій статті 4 Закону України від 17 лютого 2022 року № 2073-IX «Про адміністративну процедуру».

Зокрема у статті 11 Закону № 2073-IX зазначено, що адміністративний орган повинен дотримуватися принципу пропорційності під час прийняття адміністративних актів. Так, адміністративний акт повинен прийматися з дотриманням необхідного балансу між несприятливими наслідками для права, свободи чи законного інтересу особи і цілями, на досягнення яких спрямований адміністративний акт. Негативні наслідки для особи та публічних інтересів повинні бути найменшими.

Аналогічні висновки викладені у постановах від 12.12.2019 у справі № 440/1246/19, від 30.04.2020 у справі № 820/5458/17, які з огляду на частину 5 статті 242 КАС України, суд враховує при вирішенні спірних правовідносин.

Отже, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що висновок центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 16.11.2023, який покладений в основу спірного наказу, не містить мотивів та обґрунтувань прийняття рішення стосовно умислу/недбалості дій позивача, обставини його вчинення і поведінки суб`єкта, який його допустив, ступінь його вини, розмір шкоди, яка завдана або могла бути завдана внаслідок цього, кількості прийняття державним реєстратором Мангуром Р. В. заяв та його завантаженості, наявності/відсутності фактів притягнення позивача до відповідальності, також відповідності таких висновків принципам законності, справедливості, індивідуальності, а відтак застосовуючи такий вид відповідальності як анулювання у доступі до Державного реєстру прав, відповідач не довів врахування ним характеру порушення, можливої систематичності, наявність/відсутність негативних наслідків з відображенням цих обставин окрім у висновках, і у спірному наказі про застосування заходу відповідальності.

Не зазначення відповідачем вказаного у спірному наказі свідчить про те, що оскаржуваний адміністративний акт прийнятий без дотриманням необхідного балансу між несприятливими наслідками для права, свободи чи законного інтересу особи і цілями, на досягнення яких спрямований такий адміністративний акт, а отже без врахування того, що негативні наслідки для особи та публічних інтересів повинні бути найменшими.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції, аналізуючи висновок колегії Мін`юсту, оскаржуваний в частині наказ, подані докази приходить до переконання, що як Центральна Колегія Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції так і міністр юстиції приймаючи спірний наказ на підставі висновку Центральна Колегія Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, розглянувши скаргу ОСОБА_4 від 27.09.2023, на рішення від 11.08.2023 №№ 68846250, 68846153 державного реєстратора Центру падання адміністративних послуг Виконавчого комітету Мукачівської міської ради Закарпатської області Мангур Р. В., від 06.09.2023 №№ 69172871, 69172996 приватного нотаріуса Мукачівського районного нотаріального округу Закарпатської області Машіки Олени Миколаївни щодо земельних ділянок з кадастровими номерам: :02:023:0006, :02:023:0007 від 16.11.2023, яким рекомендовано зокрема, анулювати доступ державному реєстратору Центру надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Мукачівської міської ради Закарпатської області Мангурі Р. В. до Державного реєстру речових прав, не довели суду необхідність застосування крайнього заходу відповідальності анулювання ОСОБА_1 доступу до Державного реєстру прав в площині принципу пропорційності, як критерію для оцінки законності дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, зокрема з дотриманням необхідного баланс між публічними інтересами та правами й законними інтересами особи, до якої застосовується відповідний захід.

Частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 317 КАС України, прецеденту практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції дійшов переконання, що суд першої інстанції при винесені оскаржуваного рішення неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, що має наслідком скасування рішення суду першої інстанції та задоволення позову.

Відповідно до частин 3, 6 статті 139 КАС України при задоволенні позову судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 241, 243, 245, 308, 311, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державного реєстратора центру надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Мукачівської міської ради Мангура Роберта Васильовича задовольнити.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 березня 2024 року в адміністративній справі № 260/10888/23 скасувати.

Позов Державного реєстратора центру надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Мукачівської міської ради Мангура Роберта Васильовича задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати пункти 3 та 5 наказу Міністерства юстиції Укра-їни № 4050/5 від 27 листопада 2023 року «Про задоволення скарги».

Стягнути на користь Державного реєстратора центру надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Мукачівської міської ради Мангура Роберта Васильовича (89600, Закарпатська область, м. Мукачево, вул. Ганчева Федора, 7, РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, ) 2362 (дві тисячі триста шістдесят дві) грн 00 коп. понесених витрат по сплаті судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді С. М. Шевчук
Т. І. Шинкар
Повний текст постанови виготовлено та підписано 15 травня 2025 року, у зв`язку з перебуванням судді Р. Й. Коваля на лікарняному.