Справа № 420/5034/25
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2025-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/5034/25
Головуючий в 1 інстанції: Пекний А.С.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Єщенка О.В.,

при секретарі Альонішко С.І.,

за участю представника апелянта Дашдамірова Т.Н.О.,

представника позивача Яківця М.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМФОРТСТРІТ" до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними дій та скасування наказу, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2025 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати протиправними дії Головного управління ДПС в Одеській області щодо включення ТОВ «КОМФОРТСТРІТ» до Плану-графіку проведення документальних планових перевірок платників податків на 2025 рік;

- визнати протиправним та скасувати наказ, виданий Головним управлінням ДПС в Одеській області, від 21.01.2025 № 437-п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «КОМФОРТСТРІТ»;

- стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області. (відокремлений підрозділ Державної податкової служби України) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМФОРТСТРІТ" судові витрати у розмірі 4844,80 грн.

24 лютого 2025 року до Одеського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій представник просить зупинити дію наказу Головного управління ДПС в Одеській області від 21.01.2025 № 437-п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «КОМФОРТСТРІТ» до набрання законної сили рішення у даній справі; заборонити Головному управлінню ДПС в Одеській області вчиняти будь-які дії на виконання наказу Головного управління ДПС в Одеській області від 21.01.2025 № 437-п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «КОМФОРТСТРІТ» до набрання законної сили рішення у даній справі.

Необхідність забезпечення позову мотивує тим, що підпунктом 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України визначено, що в разі якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу, може бути застосовано арешт майна.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову (частина четверта статті 150 КАС України).

Відтак оскарження наказу на проведення фактичної перевірки не зупиняє його дії та не має наслідком неможливість її проведення. При цьому саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення щодо себе заходів податкового контролю.

Не допуск посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки, навіть за умови одночасного оскарження наказу про її проведення до суду, потягне за собою несприятливі наслідки у вигляді застосування адміністративного арешту майна платника податків.

Рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку (пункт 56.1 статті 56 Податкового кодексу України).

Разом з тим проведення перевірки у період оскарження у судовому порядку рішення про її призначення та до вирішення питання про законність цього рішення є нівелюванням згаданого права платника податку.

Таким чином, у разі проведення перевірки позивача на підставі оскарженого наказу, до ухвалення судом рішення у цій адміністративній справі, матиме місце небезпека заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам, для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Вказане у сукупності, на думку заявника, свідчить про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМФОРСТРІТ» до ухвалення судом рішення в цій адміністративній справі.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМФОРТСТРІТ» про забезпечення позову задоволено частково. Вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу Головного управління ДПС в Одеській області від 21.01.2025 № 437-п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «КОМФОРТСТРІТ» - до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі № 420/5034/25. У задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Не погоджуючись з ухвалою суду відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить апеляційну скаргу задовольнити у повному обсязі; скасувати ухвалу суду першої інстанції та винести нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Доводами апеляційної скарги зазначено, що заходи забезпечення позову застосовуються судом лише у разі обґрунтованої необхідності для захисту прав, свобод та інтересів позивача. Разом з тим, заява позивача на підставі якої було прийнято ухвалу судом не відповідає критеріям обґрунтованості та необхідності, а тому заходи забезпечення позову підлягають скасуванню. Апелянт зазначає, що позивач не надав жодних належних доказів, які б підтверджували незаконність проведення перевірки на підставі наказу Головного управління ДПС в Одеській області від 21.01.2025 №437-п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «КОМФОРСТРІТ» чи те, що її проведення завдасть йому невідворотної шкоди. Вказує, що у поданій позивачем ТОВ «КОМФОРТСТРІТ» заяві відсутні належні докази, які б підтверджували його права на задоволення заяви про забезпечення позову, це свідчить про передчасність та необґрунтованість забезпечення позову. Зупинення дії наказу про проведення планової виїзної перевірки без достатніх підстав суперечить принципу співмірності та ефективності правосуддя (ч.2 ст. 151 КАС України ), та призводить до значного обмеження прав відповідача Головного управління ДПС в Одеській області. Апелянт зазначає, що зупинення перевірки без належних підстав: унеможливлює виконання контролюючим органом покладених функцій в інтересах Держави; не є належним способом захисту прав позивача, оскільки можливі порушення з боку контролюючого органу можуть буди оскаржені після завершення перевірки ТОВ «КОМФОРТСТРІТ»; безпідставно обмежує дискреційні повноваження органу державної влади; унеможливлює проведення перевірки, яка є обов`язковою згідно з планом - графіком. Вказує, що перевірка є обов`язковим етапом реалізації контролюючих функцій державного органу, зокрема у сфері податкового, фінансового чи іншого, та не створює негативних наслідків для позивача, а лише є функцією державного контролю. Апелянт звертає увагу суду, що ТОВ «КОМФОРСТРІТ» не відмовлялось від проведення документальної планової перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб Головного управління ДПС в Одеській області.

05 травня 2025 року до суду через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких представник просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 21.01.2025 Головним управлінням ДПС в Одеській області прийнято наказ № 437-п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «КОМФОРТСТРІТ», відповідно до якого наказано провести документальну планову виїзну перевірку ТОВ «КОМФОРТСТРІТ», код за з 26 лютого 2025 року тривалістю 10 робочих днів. Перевірку провести за період діяльності з 22.07.2020 по 30.09.2024 з метою здійснення контролю за дотриманням вимог податкового, валютного та іншого законодавства.

Приймаючи ухвалу про часткове задоволення заяви ТОВ «КОМФОРТСТРІТ» про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття таких заходів може істотно перешкодити в ефективному захисті оспорюваних прав та інтересів позивача, за яким останній звернувся до суду.

Зважаючи на встановлені фактичні обставини та законодавче регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що загроза настання для позивача негативних наслідків, що ускладнять чи унеможливлять виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів у випадку постановлення рішення у даній справі на користь позивача, є реальною.

Суд першої інстанції зазначив, що невчинення дій щодо зупинення дії наказу № 437-п від 21.02.2025 може призвести до накладення адміністративного арешту на майно позивача у справі, і що невжиття заходів забезпечення позову може істотно перешкодити в ефективному захисту оспорюваних прав та інтересів позивача, за яким останній звернувся до суду, оскільки може призвести до зупинення видаткових операцій на рахунках позивача і, в свою чергу, зупинення господарської діяльності позивача.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частинами першою та другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з положеннями частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється в безспірному порядку.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частина друга статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України).

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина шоста статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України).

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому, заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Таким чином, суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані заявником для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, а також у очевидності ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Так само суд повинен вказати підстави, з яких він дійшов висновку про існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, цим рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі.

Слід зазначити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Висновки суду першої інстанції про існування визначених у статті 150 КАС України обставин для вжиття заходів забезпечення позову у даному випадку є помилковими, з огляду на наступне.

Як встановлено судами, наказом Головного управління ДПС в Одеській області від 21.01.2025 №437-п «Про проведення документальної планової виїзної перевіркиТОВ «КОМФОРТСТРІТ» наказано провести документальну планову виїзну перевірку ТОВ «КОМФОРТСТРІТ» з 26 лютого 2025 року тривалістю 10 робочих днів. Перевірку провести за період діяльності з 22.07.2020 по 30.09.2024 з метою здійснення контролю за дотриманням вимог податкового, валютного та іншого законодавства.

Суд першої інстанції, задовольняючи заяву Товариства про забезпечення позову, виходив із ймовірності унеможливлення чи ускладнення поновити порушені прав позивача у разі вирішення спору на його користь.

Однак, такий висновок суд зробив без встановлення конкретних обставин, які б свідчили про неможливість або істотне ускладнення для поновлення порушених прав позивача в разі невжиття заходів забезпечення позову.

Суд першої інстанції обґрунтував наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову настанням для позивача негативних наслідків в разі проведення перевірки на підстав оспорюваного наказу, тоді як норма статті 150 КАС України пов`язує підстави забезпечення позову не з негативними наслідками, які настали або можливо настануть для позивача, який оскаржує рішення, дії (бездіяльність) суб`єкта владних повноважень, а з реальною можливістю виникнення таких обставин, які унеможливлять ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Колегія суддів зауважує, що безумовно, рішення, дії та/чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень справляють певний вплив на правовий статус особи, щодо прав, свобод та/чи законних інтересів якої прийнято рішення, вчинена (невчинена) дія. Рішення, дії (бездіяльність) суб`єкта владних повноважень можуть мати наслідки, які особа оцінює щодо себе негативно. Водночас, позивачем не наведено будь-яких прийнятних та переконливих обґрунтувань, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та/або витрат, що виключає можливість застосування заходів забезпечення позову в межах спірних правовідносин.

Колегія суддів не заперечує того, що забезпечення позову шляхом зупинення дії спірного наказу може убезпечити Товариство від понесення ним майнових витрат (у разі необхідності оскарження податкових повідомлень-рішень, прийнятих за результатами перевірки), проте варто врахувати, що такі обставини в будь-якому випадку не визначені нормами статті 150 КАС України як безумовні підстави для забезпечення позову, а отже, не вказують і не можуть вказувати на очевидну протиправність адміністративного акта, який у спірних відносинах виданий у формі наказу.

Колегія суддів також звертає увагу, що за своєю сутністю саме лише проведення перевірки не створює незворотних наслідків, не зупиняє господарську діяльність платника податків; у разі виявлення у ході такої перевірки порушень платник не позбавлений права захистити свої права у випадку їх порушення, зокрема, шляхом судового оскарження наслідків такої перевірки із зазначенням, в тому числі, обставин про процедурні порушення при призначенні перевірки.

Верховний Суд у постанові від 08.06.2023 у справі №160/1140/23 висловив правову позицію про те, що можливі у майбутньому порушення прав позивача, які ще не наступили взагалі і невідомо, чи настануть у подальшому, не є самостійною і достатньою підставою для застосування заходів забезпечення позову.

Під час розгляду справи колегією суддів також враховані правові висновки, які викладені у постановах Верховного Суду від 22 січня 2025 року у справі №160/21313/24, 08 травня 2025 року у справі №380/14124/24.

Отже, колегія суддів вважає, що у справі, яка розглядається, заявником не доведено, а судом першої інстанції належно не встановлено і не підтверджено у передбаченому процесуальним законом порядку наявності підстав для застосування заходів забезпечення позову за заявою Товариства.

У рішеннях Верховного Суду, на які послався суд першої інстанції, контролюючим органом до суб`єкта господарювання було застосовано арешт, тоді як у цій справі судом першої інстанції не наведено мотиви, за яких суд дійшов висновку про існування обставин, які свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист інтересів позивача.

Твердження суду першої інстанції про очевидність порушення до розгляду справи по суті колегія суддів вважає висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому вона підлягає скасуванню із прийняттям у справі нового рішення про відмову у задоволенні заяви Товариства про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 150, 151, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області - задовольнити.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМФОРТСТРІТ" про забезпечення позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 15.05.2025 року.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: О.В. Єщенко