Справа № 380/24570/24
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2025-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/24570/24 пров. № А/857/9716/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кузьмича С. М., Мікули О. І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року в справі № 380/24570/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції Чаплик І.Д.,

час ухвалення рішення 31 січня 2025 року,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просила:

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 19.11.2024 №5 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.11.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до пільгового стажу за Списком №2 період роботи з 23.04.1986 по 06.05.1998 на посаді санітарки-буфетниці.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що до пільгового стажу за Списком №2 не зараховано період роботи з 23.04.1986 по 06.05.1998 згідно уточнюючої довідки від 06.11.2024 № 744, виданої комунальним некомерційним підприємством Львівської обласної ради «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня», оскільки відповідно до наказу про атестацію робочих місць за умовами праці №29 від 26.12.1996 в переліку атестованих посад, атестована посада молодша медсестра санітарка, а у пільговій довідці зазначена посада санітарка- буфетниця.

Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 (прізвище до одруження ОСОБА_2 ), є громадянкою України, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією паспорта серії № НОМЕР_1 .

08.11.2008 позивач уклала шлюб із ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 . Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка ОСОБА_4 , дружини ОСОБА_4 .

Згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_3 позивач має такий трудовий стаж:

-01.09.1982-23.07.1983 навчання у ТУ №25 м. Львова;

-06.09.1983 зарахована в СКБ «Фотон» креслярем;

-04.01.1984 звільнена з роботи за власним бажанням;

-13.04.1984 прийнята на посаду секретаря-діловода до колгоспу імені Шевченка;

-01.07.1984 переведена в цех пакувальної тари різноробом;

-01.08.1984 звільнена з роботи за власним бажанням;

-23.04.1986 прийнята на посаду санітарки-буфетниці 6-го відділення Інфекційної клінічної лікарні;

-02.08.1999 звільнена з посади згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України;

-03.08.2005 розпочато виплату допомоги по безробіттю;

-22.11.2005 припинено виплату допомоги з безробіття;

-10.08.2006 прийнята на роботу на посаду продавця непродовольчих товарів;

-23.12.2008 звільнена з роботи за угодою сторін;

-24.12.2008 прийнята на роботу на посаду продавця непродовольчих товарів;

-01.03.2011 звільнена з роботи за власним бажанням.

Наказом головного лікаря КЗ ЛОР «ЛОІКЛ» від 26.12.1996 №29 та від 10.12.2001 №38 затверджено Перелік робочих місць з дією шкідливих факторів на працюючих, тривалість знаходження в цих умовах на протязі робочої зміни та підтвердження пільгового пенсійного забезпечення і іншого відшкодування за шкідливі умови праці.

Згідно з довідкою від 11.09.2015 №691 та від 11.10.2024 №699 позивач працювала в інфекційній клінічній лікарні м. Львова на посаді санітарки - буфетниці 6-го відділення з 23 квітня 1986 року (наказ про прийом на роботу № 59-к від 23.04.1986), в зв`язку з реорганізацією і об`єднанням відділень працювала на посаді санітарки буфетниці 5-го відділення (наказ № 54-к від 01.04.1987), з 6 травня 1998 року переведена на 0,5 ставки санітарки палатної 4-го відділення (наказ про перевід № 43-к від 04.05.1998) по 02 серпня 1999 року (наказ про звільнення з роботи № 82-к від 02.08.1999). Позивач обслуговувала інфекційних хворих на небезпечні інфекційні захворювання, які входять до Переліку, затвердженого наказом МОЗ від 19.07.1995 № 133 і зараховуються до стажу роботи у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1110-IV від 10.07.2003.

Згідно з довідками про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 09.10.2024 №689 та від 06.11.2024 №744, виданих Комунальним некомерційним підприємством Львівської обласної ради «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня», позивач працювала повний робочий день в інфекційній клінічній лікарні м. Львова і за період з 23 квітня 1986 року по 06 травня 1998 року повний робочий день безпосередньо обслуговувала інфекційних хворих інфекційної клінічної лікарні м. Львова за посадою санітарки-буфетниці, що передбачено Списком 2 розділом ХXIV підрозділ а пункт 2260000 а код КП 2230.2 підстава ДК 003-95 постанови КМУ № 162 від 11.03.1994 за період з 23 квітня 1986 року по 06 травня 1998 року.

13.11.2024 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Вказана заява розглядалась за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 19.11.2024 №95 відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком. Рішення мотивоване тим, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. За доданими документами до страхового стажу зараховані всі періоди трудової діяльності. До пільгового стажу за Списком №2 не зараховано період роботи з 23.04.1986 по 06.05.1998 згідно уточнюючої довідки від 06.11.2024 № 744, виданої комунальним некомерційним підприємством Львівської обласної ради «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня», оскільки відповідно до наказу про атестацію робочих місць за умовами праці №29 від 26.12.1996 в переліку атестованих посад, атестована посада молодша медсестра санітарка, а у пільговій довідці зазначена посада санітарка- буфетниця.

Не погоджуючись із таким рішенням та вважаючи його протиправним, позивач звернулась із цим позовом до суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

У пункті 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" закріплено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років у чоловіків і не менше 24 років у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи (абз. 24 п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV).

Тобто, для призначення пенсії позивачеві за Списком № 2 на підставі статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" необхідна наявність сукупності таких складових: 1) досягнення 55 років; 2) наявність страхового стажу не менше 24 років; 3) з них не менше 10 років на роботах, передбачених Списком № 2.

Статтею 62 Закону № 1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах.

За змістом спірних правовідносин відповідач не зарахував до пільгового стажу за Списком №2 період роботи з 23.04.1986 по 06.05.1998 згідно уточнюючої довідки від 06.11.2024 № 744, виданої комунальним некомерційним підприємством Львівської обласної ради «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня», оскільки відповідно до наказу про атестацію робочих місць за умовами праці №29 від 26.12.1996 в переліку атестованих посад, атестована посада молодша медсестра санітарка, а у пільговій довідці зазначена посада санітарка-буфетниця.

Пункт 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці та соцполітики України від 18.11.2005 № 383 (далі - Порядок застосування Списків № 1 і № 2 або Порядок № 383), встановлює, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Так, у спірний період діяли:

- Список №2 виробництв, цехів, професій та посад з важкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173. За нормами вказаної постанови посади молодшого медичного персоналу, який працює в лепрозоріях, психіатричних та психоневрологічних закладах, туберкульозних та інфекційних закладах (які безпосередньо обслуговують хворих) були віднесені до розділу XХVІ (заклади охорони здоров`я) Списку №2 виробництв, цехів, професій та посад з важкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах.

- Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад та показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці, зайнятість у яких дає право на пенсію за віком (за старістю) на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.91 № 10 Розділ XXIV Установи охорони здоров`я і соціального забезпечення. в) у психіатричних (психоневрологічних) лікувально-профілактичних установах і відділеннях будинків дитини: 2260000в Молодший медичний персонал; 2260000в Середній медичний персонал);

- Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.94 № 162. (Розділ XXIV Установи охорони здоров`я і соціального забезпечення. в) у психіатричних (психоневрологічних) лікувально-профілактичних установах і відділеннях будинків дитини: 2260000в Молодший медичний персонал; 2260000в Середній медичний персонал).

Згідно із трудовою книжкою позивачки серії НОМЕР_3 , така:

-23.04.1986 прийнята на посаду санітарки-буфетниці 6-го відділення Інфекційної клінічної лікарні;

-02.08.1999 звільнена з посади згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України;

Наказом головного лікаря КЗ ЛОР «ЛОІКЛ» від 26.12.1996 №29 та від 10.12.2001 №38 затверджено Перелік робочих місць з дією шкідливих факторів на працюючих, тривалість знаходження в цих умовах на протязі робочої зміни та підтвердження пільгового пенсійного забезпечення і іншого відшкодування за шкідливі умови праці.

Згідно з довідкою від 11.09.2015 №691 та від 11.10.2024 №699 позивач працювала в інфекційній клінічній лікарні м. Львова на посаді санітарки - буфетниці 6-го відділення з 23 квітня 1986 року (наказ про прийом на роботу № 59-к від 23.04.1986), в зв`язку з реорганізацією і об`єднанням відділень працювала на посаді санітарки буфетниці 5-го відділення (наказ № 54-к від 01.04.1987), з 6 травня 1998 року переведена на 0,5 ставки санітарки палатної 4-го відділення (наказ про перевід № 43-к від 04.05.1998) по 02 серпня 1999 року (наказ про звільнення з роботи № 82-к від 02.08.1999). Позивач обслуговувала інфекційних хворих на небезпечні інфекційні захворювання, які входять до Переліку, затвердженого наказом МОЗ від 19.07.1995 № 133 і зараховуються до стажу роботи у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1110-IV від 10.07.2003.

Згідно з довідками про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 09.10.2024 №689 та від 06.11.2024 №744, виданих Комунальним некомерційним підприємством Львівської обласної ради «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня», позивач працювала повний робочий день в інфекційній клінічній лікарні м. Львова і за період з 23 квітня 1986 року по 06 травня 1998 року повний робочий день безпосередньо обслуговувала інфекційних хворих інфекційної клінічної лікарні м. Львова за посадою санітарки-буфетниці, що передбачено Списком 2 розділом ХXIV підрозділ а пункт 2260000 а код КП 2230.2 підстава ДК 003-95 постанови КМУ № 162 від 11.03.1994 за період з 23 квітня 1986 року по 06 травня 1998 року.

Згідно із Класифікатором професій ДК 003-95, затвердженим наказом Держспоживстандарту України від 27.07.95 № 257, за кодом КП 5132 визначено таку професійну назву роботи як молодша медична сестра (санітарка-прибиральниця, санітарка-буфетниця та ін.), молодша медична сестра догляду за хворими.

Відповідно до Класифікатора професій ДК 003:2005 (на зміну ДК 003-95), затвердженим наказом Держспоживстандарту України від 26.12.2005 № 375, окремі професійні назви робіт у КП записано з використанням дужок. У дужках, відповідно до прийнятої структури КП, може визначатися, зокрема, споріднена (однотипна) професійна назва роботи, яка може застосовуватися окремо в межах цієї класифікаційної групи, наприклад, в тому числі, молодша медична сестра (санітарка-прибиральниця, санітарка-буфетниця та ін.).

За кодом КП 5132 визначено таку професійну назву роботи як молодша медична сестра (санітарка-прибиральниця, санітарка-буфетниця та ін.), молодша медична сестра догляду за хворими.

Згідно із Національним класифікатором професій ДК 003:2010 (на зміну ДК 003:2005), затвердженим наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 № 327, окремі професійні назви робіт у КП записано з використанням дужок. У дужках, відповідно до прийнятої структури КП, може визначатися, зокрема, споріднена (однотипна) професійна назва роботи, яка може застосовуватися окремо в межах цієї класифікаційної групи, наприклад, в тому числі, молодша медична сестра (санітарка, санітарка-прибиральниця, санітарка-буфетниця та ін.).

За кодом КП 5132 визначено таку професійну назву роботи як молодша медична сестра (санітарка, санітарка-прибиральниця, санітарка-буфетниця та ін.).

Відповідно до Національного класифікатора України "Класифікатор професій" за кодом 5132, випуск ДКХП 78 передбачено професію, молодша медична сестра (молодший медичний брат) (санітарка, санітарка-прибиральниця, санітарка-буфетниця, санітар, санітар-прибиральник, санітар- буфетник та ін.).

Згідно Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, молодша медична сестра (молодший медичний брат) (санітарка, санітарка-прибиральниця, санітарка-буфетниця, санітар, санітар-прибиральник, санітар- буфетник та ін.) здійснює прибирання приміщень відповідно до санітарного режиму закладу (відділення). Супроводжує хворих в лікувально-діагностичні кабінети. Виконує функції кур`єра. Допомагає старшій медичній сестрі / медичному брату отримувати медикаменти, інструменти, обладнання і доставляти у відділення. Отримує у сестри-господарки і забезпечує зберігання і використання за призначенням білизну, мийні засоби і господарський реманент. В аптечних закладах проводить миття аптечного посуду. Повідомляє сестру-господарку про несправності в системі опалення, водопостачання, каналізації та в електроприладах.

Отже, посада санітарки-буфетниці є посадою молодшого медичного персоналу.

Таким чином, посада, яку займала позивач у період з з 23.04.1986 по 06.05.1998 - санітарки-буфетниці, передбачена вказаними вище Списками № 2, чинними у цей період роботи позивача.

З огляду на зазначене, апеляційний суд вважає, що у спірному випадку відсутні підстави вважати, що не зазначення конкретної посади санітарки-буфетниці в переліку слід прирівнювати до факту відсутності підтвердження проведення атестації робочого місця позивача.

Колегія суддів зазначає, що діючі на момент роботи позивача списки № 2 містили категорію пільгових посад, яка визначена як "молодший медичний персонал", а тому на думку суду не має визначальне значення зазначення посади позивачки як «санітарки-буфетниці», оскільки така відносяться до молодшого медичного персоналу.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 № 442 (далі також - Порядок № 442), та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.92 № 41 (далі також - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку № 442 та Методичних рекомендацій передбачає установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до пунктів 8 та 9 Порядку № 442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінсоцполітики разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Системний аналіз зазначених норм дає змогу дійти висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо. Водночас особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 31 березня 2020 року у справах № 398/2728/16-а та № 678/65/17.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 520/15025/16-а сформулювала правовий висновок, згідно якого особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону № 1788-XII.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах.

Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи.

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що відмова відповідача зарахувати позивачці пільговий стаж за період на підставі того, що відсутні відомості про атестацію робочих місць, є необґрунтованою та такою, що порушує її право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи наведене вище, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року в справі № 380/24570/24 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді С. М. Кузьмич
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 14 травня 2025 року.