Справа № 160/26335/24
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2025-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 травня 2025 року м. Дніпросправа № 160/26335/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Шлай А.В., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2024 року (суддя 1-ї інстанції Царікова О.В.) в адміністративній справі №160/26335/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

01.10.2024 ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якій просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 10.07.2024р. за № 67 про відмову у призначенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (76018, Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, 15; ) призначити та виплачувати ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, починаючи з 16.04.2024р., зарахувавши до її пільгового стажу за Списком № 2 періоди роботи з 08.06.2012р. по 30.06.2023р. та з 01.06.2024р. по дату складання довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 23/01-03 від 25.06.2024, на посадах сестри медичної карантинного відділення, сестри медичної відділення ранньої медико-соціальної реабілітації дітей з ураженням центральної нервової системи, вадами розвитку та порушеннями психіки; сестри медичної групи для дітей з ураженнями центральної нервової системи, вадами розвитку та порушеннями психіки; сестри медичної з масажу відділення ранньої медико-соціальної реабілітації дітей з ураженням центральної нервової системи, вадами розвитку та порушеннями психіки у КЗ «Криворізький спеціалізований будинок дитини» ДОР» (правонаступником всіх прав та обов`язків якого є КП «Криворізький ЦМРПДД» ДОР»).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Проте, відповідач протиправно відмовив у призначенні пільгової пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу, посилаючись на пункт 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Крім цього позивач наголошує, що відповідач протиправно не врахував до пільгового стажу позивача періоди роботи з 08.06.2012 по 30.06.2023 та з 01.06.2024 по дату складання довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 23/01-03 від 25.06.2024. У зв`язку з чим, позивач звернулася до суду з даною позовною заявою.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2024 року позов задоволено.

Відповідачем на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що в долучених позивачем наказах про результати проведення атестацій робочих місць в 2010-2020 років встановлено невідповідність проатестованих посад у відділення (групах) з даними довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній та трудової книжки. Звертає увагу, що період роботи на посаді сестри медичної в карантинному відділенні з 08.06.2012 по 31.10.2013 не підтверджується в переліку проатестованих робочих місць згідно наказу від 29.01.2010 №112; в наказі від 03.09.2013 №283 і від 03.09.2018 №137-АГ відсутнє проатестоване робоче місце сестри медичної відділення ранньої медико-соціальної реабілітації дітей з ураженням центральної нервової системи, вадами розвитку та порушенням психіки. Також наголошує, що за даними трудової книжки НОМЕР_2 від 07.10.1997 не враховано період роботи з 09.08.1993 по 02.02.1994, оскільки відсутній підпис керівника, відсутній відтиск печатки на звільненні, а запис про роботу проведено до дати заведення трудової книжки. Вказує, що позивач не досягла на дату звернення не досягла необхідного пенсійного віку.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

В силу пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 02.07.2024 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах по Списку №2.

10.07.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області розглянуло за принципом екстериторіальності заяву ОСОБА_1 від 02.07.2024 та рішенням за №67 відмовило в призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу, встановленого статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Також в даному рішенні зазначено, що страховий стаж заявника становить 32 роки 04 місяці 23 дні, а пільговий стаж за «Списком №2» не розраховано.

Крім цього в даному рішенні зазначено, що до пільгового стажу по Списку №2 не зараховано періоди пільгової роботи згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 23/01-03 від 25.06.2024, у зв`язку з тим, що відсутня атестація робочого місця позивача протягом означених періодів роботи.

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач звернулась до суду з даною позовною заявою.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги дійшов до висновку про їх обґрунтованість.

Переглядаючи судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів суду апеляційної інстанції зазначає наступне.

Спірні відносини, які виникли між сторонами у справі врегульовано нормами Конституції України, нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII та Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 1058-ІV.

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону №1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менш 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема, 55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148-VIII, який набрав чинності 11.10.2017 внесено зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 1058-ІV.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 114 Закону №1058-ІV (в редакції Закону від 03.10.2017р. №2148-VIII) на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.

Пунктом 2 розділу XV Закону №1058-ІV ( в редакції Закону №2148-VIII) передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Таким чином з 01.20.2017 (дата набрання чинності Закону №2148-VIII, яким були внесені зміни Закону №1058-ІV) порядок призначення пенсій за списком № 2, одночасно регламентувався двома нормами права: пунктом «б» ч.1 ст.13 Закону №1788-XII та п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-ІV

Рішенням Конституційного суду України від 23.01.2020р. № 1-р/2020 «У справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02 березня 2015 року № 213-VIII»:

- визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII;

- стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам;

б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Конституційний суд України у зазначеному рішенні зробив висновок про те, що норми ст.13, ч.2 ст.14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону № 1788 (зі змінами, які були внесені до нього) і якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині першій ст. 8 Конституції України, та порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Відповідно до статті 151-2 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Таким чином з 23.01.2020 (дня набрання чинності рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020р. в справі № 1-р/2020) діють положення ст. 13 Закону №1788-ХІІ в редакції, яка була чинна до внесення змін Законом №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, при цьому залишилися чинними відповідні положення Закону №1058-IV.

Тобто з 23.01.2020 в Україні існують дві норми у різних законах, які одночасно регламентують правила призначення пенсій для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, за якими пенсії за віком призначаються на пільгових умовах за списком №2: п. «б» ч.1 ст. 13 Закону №1788-ХІІ у редакції до внесення змін Законом №213-VІІІ та пункт 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV у редакції Закону України від 03.10.2017р. №2148-VІІІ.

Спірні норми вказаних законів містять розбіжність у величині показника вікового цензу, який складає: 50 років за ст. 13 Закону №1788-ХІІ (у редакції до внесення змін Законом №213-VІІІ); 55 років за п. 5 ч. 2 статті 114 Закону №1058-IV у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VІІІ.

Так у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, є вірними висновки суду першої інстанції, що у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Такий правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 у зразковій справі №360/3611/20, а отже доводи скаржника щодо застосування норм Закону №1058, до правовідносин, що склались, колегія суддів відхиляє, з урахуванням ч. 5 ст. 242 КАС України.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 стала також відсутність необхідного пільгового стажу, через незарахування періодів трудової діяльності позивача. З цього приводу колегія суддів зазначає таке.

За приписами статті 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На реалізацію вказаної норми Закону № 1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Згідно положень пункту 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до вимог пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі - Порядок №22-1), до заяви про призначення пенсії за віком, зокрема, додаються документи про стаж, що визначені Порядком №637.

Пунктом 10 Порядку №383 установлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку №637.

Відповідно до положень пунктів 3, 20 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження стажу роботи приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Отже, зміст наведених правових норм свідчить, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а за відсутності останньої або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Такими документами, зокрема, є архівні та уточнюючі довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання, тощо.

Дослідивши записи у трудові книжці позивача НОМЕР_3 судом встановлено, що позивач у спірний період працювала у Комунальному закладі «Криворізький спеціалізований будинок дитини «ДОР» (з 10.05.2023 - Комунальне підприємство «Криворізький центр медичної реабілітації та паліативної допомоги дітям» Дніпропетровської обласної ради) на наступних посадах:

- 08.06.2012 КЗ «Криворізький спеціалізований будинок дитини «ДОР». Прийнята на посаду сестри медичної карантинного відділення;

01.11.2013 переведена на посаду сестри медичної відділення ранньої медично-соціальної реабілітації дітей з ураженням центральної нервової системи, вадами розвитку та порушеннями психіки;

- 05.05.2015 переведена на посаду сестри медичної групи для дітей з ураженнями центральної нервової системи, вадами розвитку та порушеннями психіки;

- 03.11.2015 переведена на посаду сестри медичної з масажу відділення ранньої медико-соціальної реабілітації дітей з ураженнями центральної нервової системи, вадами розвитку та порушеннями психіки;

- 01.02.2016 переведена на посаду сестри медичної з масажу групи реабілітації дітей з ураженнями центральної нервової системи, вадами розвитку та порушеннями психіки;

- 02.03.2020 переведена на посаду сестри медичної групи для дітей з ураженнями центральної нервової системи, вадами розвитку та порушеннями психіки;

- 01.09.2020 назва посади сестра медична змінена на назву сестра медична (брат медичний) на підставі зміни в штатному розписі;

- 01.07.2023 переведена сестри медичної відділення медичної реабілітації;

- 01.03.2024 переведена на посаду медичної відділення мобільної паліативної допомоги дітям;

- 01.06.2024 переведена сестри медичної групи для дітей з ураженнями центральної нервової системи, вадами розвитку та порушеннями психіки.

Трудова книжка позивача в частині спірного періоду оформлена у відповідності до вимог законодавства, в трудовій книжці містяться відомості про роботу позивача на посадах: сестри медичної карантинного відділення, сестри медичної відділення ранньої медико-соціальної реабілітації дітей з ураженням центральної нервової системи, вадами розвитку та порушеннями психіки; сестри медичної групи для дітей з ураженнями центральної нервової системи, вадами розвитку та порушеннями психіки; сестри медичної з масажу відділення ранньої медико-соціальної реабілітації дітей з ураженням центральної нервової системи, вадами розвитку та порушеннями психіки, вказані записи вчинені на підставі наказів по підприємству, завірені підписом уповноваженої особи та печатками підприємства.

Разом з цим, матеріалами справи підтверджено та не заперечено відповідачем, що позивачем разом із трудовою книжкою зокрема надавалась довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або записів у ній №23/01-03 від 25.06.2024, з якої також вбачається, що позивач працювала: з 08.06.2012 по 31.10.2013 на посаді сестри медичної карантинного відділення, що передбачено Списком №2; з 01.11.2013 по 04.05.2015 на посаді сестри медичної відділення ранньої медично-соціальної реабілітації дітей з ураженням центральної нервової системи, вадами розвитку та порушеннями психіки, що передбачено Списком №2; з 05.05.2015 по 02.11.2015 на посаді сестри медичної групи для дітей з ураженнями центральної нервової системи, вадами розвитку та порушеннями психіки, що передбачено Списком №2; з 03.11.2015 по 31.01.2016 на посаді сестри медичної з масажу відділення ранньої медико-соціальної реабілітації дітей з ураженнями центральної нервової системи, вадами розвитку та порушеннями психіки, що передбачено Списком №2; з 01.02.2016 по 24.06.2016 на посаді сестри медичної з масажу групи реабілітації дітей з ураженнями центральної нервової системи, вадами розвитку та порушеннями психіки, що передбачено Списком №2; з 25.06.2016 по 01.03.2020 на посаді сестри медичної з масажу групи реабілітації дітей з ураженнями центральної нервової системи, вадами розвитку та порушеннями психіки, що передбачено Списком №2; з 02.03.2020 по 30.06.2023 працювала на посаді сестри медичної групи для дітей з ураженнями центральної нервової системи, вадами розвитку та порушеннями психіки, що передбачено Списком №2; з 01.06.2024 по теперішній час працює на посаді сестри медичної групи для дітей з ураженнями центральної нервової системи, вадами розвитку та порушеннями психіки, що передбачено Списком №2.

Також у вказаній довідці вказано, що атестація робочих місць за умовами праці вперше проводилася в січні 2010 року в зв`язку з прийняттям рішення Дніпропетровської обласної ради від 17 вересня 2009 року №618-20л «Про затвердження статутних документів окремих обласних комунальних підприємств, закладів та установ, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селиш, міст Дніпропетровської області» (копія додається), в якому була змінена назва обласного комунального закладу «Будинок дитини» м. Кривого Рогу (місцезнаходження: бульвар Маршала Василевського,1 1а,м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл., 50085) на комунальний заклад «Криворізький спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради». Додаткові відомості характер та умови праці не змінилися після проведення атестації робочих місць в 2010 році (наказ № 112 від 29.01.2010 р. наказ №274 від 19.07.2010 р.), в 2013 році (наказ №283 від 01.09.2013р.), в 2015 р. (наказ №111 від 30.01.2015 ), в 2018 році (наказ №137 - АГ від 03.09.2018 р.), в 2020році (наказ №76-АГ від 12.05.2020р.) не змінилися.

Як вбачається з спірного рішення пенсійного органу від 10.07.2024 за №67 та апеляційної скарги, в якості підстави для відмови у зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи позивача з 08.06.2012 по 30.06.2023 стала відсутність атестацій робочих місць за умовами праці.

Суд апеляційної інстанції критично ставиться до означених тверджень скаржника, оскільки на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації (в тому числі чергової) робочих місць за умовами праці.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України 01 серпня 1992 року №422 (далі Порядок №442), та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року № 41 (далі Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Так, згідно з статтею 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено адміністративну відповідальність керівників суб`єктів господарювання.

За порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та громадян - суб`єктів підприємницької діяльності від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У разі, якщо не проведення атестації мало своїм наслідком заподіяння шкоди здоров`ю працівнику, керівник підприємства може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за статтею 271 Кримінального кодексу України.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку № 442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

За змістом пунктів 8 та 9 Порядку № 442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №1 чи Списку 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а викладено правовий висновок, відповідно до якого непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах; відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника, при цьому, контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

З огляду на наведене, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про протиправність оскаржуваного рішення відповідача та з метою відновлення прав та інтересів позивача, зобов`язав пенсійний орган з 16.04.2024 призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, зарахувавши до її пільгового стажу за Списком № 2 періоди роботи з 08.06.2012 по 30.06.2023 та з 01.06.2024 по 25.06.2024 (дату складання довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 23/01-03 від 25.06.2024), на посадах сестри медичної карантинного відділення, сестри медичної відділення ранньої медико-соціальної реабілітації дітей з ураженням центральної нервової системи, вадами розвитку та порушеннями психіки; сестри медичної групи для дітей з ураженнями центральної нервової системи, вадами розвитку та порушеннями психіки; сестри медичної з масажу відділення ранньої медико-соціальної реабілітації дітей з ураженням центральної нервової системи, вадами розвитку та порушеннями психіки у КЗ «Криворізький спеціалізований будинок дитини» ДОР» (правонаступником всіх прав та обов`язків якого є КП «Криворізький ЦМРПДД» ДОР»).

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2024 року в адміністративній справі №160/26335/24 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 14 травня 2025 року.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя А.В. Шлай

суддя А.А. Щербак