Справа № 140/5944/24
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2025-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/5944/24 пров. № А/857/23605/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Онишкевича Т.В., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09 липня 2024 року у справі №140/5944/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю « 777 АВТО-ТРЕЙД ІНТЕРНЕШНЛ» до Волинської митниці про скасування рішення,

суддя в І інстанції Ковальчук В.Д.,

дата ухвалення рішення 09.07.2024,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

дата складення повного тексту рішення не зазначено,

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю « 777 Авто-Трейд Інтернешнл» (далі ТОВ « 777 Авто-Трейд Інтернешнл», позивач) звернулося з позовом до Волинської митниці Волинської митниці (далі митниця, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 20.03.2024 №UA205050/2024/000043/1.

В обґрунтування позову позивач вказав, що з метою митного оформлення товару (автомобіля Mercedes-Benz Tourismo RHD-L, vin НОМЕР_1 , що був у використанні) подав до Волинської митниці митну декларацію (далі МД) №24UA57U3, в якій було зазначено ціну товару 47500,00 євро, та визначено митну вартість товару за основним методом - за ціною договору (контракту). Однак відповідач відмовив у митному оформленні товару за заявленою вартістю і прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 20.03.2024 №UA205050/2024/000043/1, визначивши митну вартість за резервним методом на рівні 85898,94 євро. При цьому митний орган дійшов висновку, що вартість товару, що ввозиться на митну територію України, не може бути визнана за вибраним декларантом методом з підстав ненадання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, визначених частинами другою четвертою Митного кодексу України (далі - МК України).

Позивач не погоджується із таким рішенням й вважає, що для митного оформлення відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України декларант надав документи, які підтверджують заявлену митну вартість товару за першим методом, а у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.

При цьому, зазначив, що безпідставним є посилання митного органу в оскаржуваному рішенні на розбіжність щодо вартості товару, зазначену в інвойсі від 12.03.2024 №4/03/2024 та у копії митної декларації країни відправлення від 12.03.2024 №MRN24PL341010E0063248, а також у відомостях про власника транспортного засобу і продавця (продавцем товару згідно контракту від 07.03.2024 №0703pl є «SETTE GROUP Sp.z о.о», тоді як у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу від 29.02.2024 №001493418 власником вказано «HOUNDEZEHOUIN EDJEATCHO RUFIN»).

До митного органу була подана спрощена версія експортної декларації від 12.03.2024 №MRN24PL341010E0063248, яка надається відправником перевізнику з метою контролю завершення процедури вивезення товару за межі митної території Євросоюзу. Дана паперова версія не передбачає заповнення ряду граф, зокрема щодо умов поставки, фактурної вартості та ін. В експортній декларації від 12.03.2024 №MRN24PL341010E0063248 зазначена лише статистична вартість (митна) товару, яка становить 205124,00 польських злотих, а не ціна товару.

Згідно пояснення, наданого агенцією митною Республіки Польща, якою здійснювалось митне оформлення, статистична вартість товару визначена відповідно до Інструкції для заповнення митних декларацій, затвердженої Міністерством фінансів Польщі. Для митних цілей в Республіці Польща використовується середній курс євро, який затверджується Національним Банком Польщі на місяць і є відмінним від офіційного курсу Нацбанку Польщі. Курс євро, зазначений в повній версії експортної декларації, наданої експортером, становив на момент оформлення 4,31630. Відповідно до вищезазначеної Інструкції статистична вартість означає приблизну теоретичну вартість товарів у той час і в цьому місці, де вони залишають територію держави-члена. Відповідно, статистична вартість включає (внутрішню) вартість товарів і транспортні та страхові витрати, понесені або розраховані від пункту відправлення транспорту до місця призначення.

Статистична вартість використовується виключно лише в країні експорту і жодним чином не впливає на формування складових митної вартості в країні імпорту. В фактурі №4/03/2024 від 12.03.2024 зазначена ціна товару 47500,00 євро, в експортній декларації №MRN24PL341010E0063248 від 12.03.2024 зазначена статистична вартість (митна) товару 205124,00 польських злотих, а не ціна товару.

Зазначає, що конвертація валют, визначення статистичної вартості товару для митних цілей країни відправника здійснювалася на території Європейського Союзу та на основі даних банківської системи Європейського Союзу у відповідності до нормативних документів Євросоюзу, тому Волинська митниця не може вказувати на можливість неточностей з боку ТОВ « 777 Авто-Трейд Інтернешнл», а тим більше зазначати як критерій ризиковості для визначення митої вартості за першим методом за ціною контракту.

Щодо зазначення в оскаржуваному рішенні інформації про продавця та власника товару вказує на те, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу в розумінні норм Митного кодексу України не є документом, який підтверджує митну вартість транспортного засобу, а отже відомості у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу ніяким чином не впливають на митну вартість, а тому не можуть розцінюватися як критерій ризиковості і підстав для сумнівів у вірності заявленої митної вартості товару. Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 29.02.2024 №001493418 є тимчасовим дозволом (з 29.02.2024 по 30.03.2024) на право користування транспортним засобом, але в жодному разі не є документом, що підтверджує митну вартість.

Додатково вказує, що умови поставки визначені в специфікації №1 від 12.03.2024 до зовнішньоекономічного контракту від 07.03.2024 №0703pl.

Також зазначає, що зміст повідомлення митниці про витребування додаткових документів не відповідає положенням статей 53-54 МК України, зокрема митним органом не вказано, які складові митної вартості необхідно підтвердити шляхом надання витребуваних документів, у свою чергу, надані позивачем документи, які підтверджують складові митної вартості товару, під сумнів митним органом не ставились. На думку позивача, митний орган не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих декларантом документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Крім того, у спірному рішенні, окрім номера та дати митних декларацій, на підставі яких здійснено розрахунок скоригованої митної вартості товару, будь-яких пояснень щодо коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов не наведено.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 09.07.2024 у цій справі, позов задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 20 березня 2024 року №UA205050/2024/000043/1; стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « 777 Авто-Трейд Інтернешнл» за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці судовий збір у сумі 4870,43 грн.

Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального, так і процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що Згідно МД №23UA31U1 митну вартість вказаного т/з визначено за основним методом за ціною договору (контракту).

Разом з МД №24UA57U3 від 20.03.2024 року подано перелік документів, визначених в гр.44 МД, згідно Класифікатору документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 року №1011 «Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій».

Під час здійснення митного контролю за правильністю визначення митної вартості товару з врахування поданих у вказаних цілях разом з МД документів було встановлено певні розбіжності, які спричинили сумніви щодо достовірності заявленої митної вартості товару, а саме:

- вартість товару згідно Інвойсу від 12.03.2024 №4/03/2024 (далі- Інвойс) не відповідає вартості товару згідно копії митної декларації країни відправлення від 12.03.2024 №MRN24PL341010E0063248;

- продавець згідно Контракту від 07.03.2024 №0703pl (далі- Контракт) компанія SETTE GROUP Sp.z o.o., зареєстрована в Республіці Польща, тоді як свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 29.02.2024 №001493418 видане в Болгарії, та власником даного транспортного засобу в свідоцтві про реєстрацію вказано HOUNDEZEHOUIN EDJEATCHO RUFIN. Вказане свідчить про наявність ризиків надання неправдивих відомостей стосовно умов та ціни придбання товару;

- п.3 Контракту передбачено, що умови поставки і вантажовідправник обговорюються додатково у товаросупровідних документах відповідно до Інкотермс у редакції 2010 року. П.6 Контракту визначено, що товар, поставлений за даним контрактом, вважається зданим Продавцем та прийнятим Покупцем відповідно до умов, визначених в інвойсі. Однак, в Інвойсі відсутня інформація щодо умов поставки та вантажовідправника.

Декларанту запропоновано надати в 10-денний термін додаткові документи.

Декларант відмовився від надання вищевказаних документів, про що зазначено в заяві від 20.03.2024 б/н.

Виявлені розбіжності у поданих до митного оформлення документах могли бути усунуті витребуваними митницею документами або ж додатково пояснені, проте відмова декларанта засвідчила відсутність зацікавленості останнього у доведенні заявленого розміру митної вартості товару.

Таким чином, декларантом не було усунуто чи спростовано зазначені митним органом неточності та розбіжності щодо числових значень складових заявленої митної вартості.

З інформації, яка внесена до оскаржуваного рішення про коригування митної вартості №UA205050/2024/000043/1 від 20.03.2024 вбачається, що митницею відповідно до положень ст.55 та 57 МК України з декларантом проведена консультація щодо вибору метод визначення митної вартості товару. Про факт її проведення свідчить відсутність будь яких зауважень з боку декларанта, надісланих як в паперовій так і в електронній формі

Митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації, наявної в ЄАІС (МД від 22.02.2024 №UA205050/2024/009840).

Рівень митної вартості становить 85898,9392 євро.

З огляду на вищевказане, вважає, що рішення про коригування митної вартості №UA205050/2024/000043/1 від 20.03.2024 є таким, що прийняте у повній відповідності до вимог чинного законодавства, а тому є законним та обґрунтованим.

Апелянт просив рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09.07.2024 року у справі №140/5944/24 скасувати та прийняти постанову, якою у позові відмовити повністю.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якій позивач з додатковим обґрунтуванням просив апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається у порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи із такого.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не обґрунтовано ціну, яка визначена ним щодо транспортного засобу у розмірі 85898,9392 євро. Крім того, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. У свою чергу, декларант надав наявні у нього документи, що підтверджують митну вартість товару, підстави його придбання, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування. На підставі досліджених письмових доказів суд вважає, що використані декларантом відомості підтверджені документально; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо непідтвердження обставин відчуження позивачу продавцем товару, або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними.

Оскільки рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 20.03.2024 №UA205050/2024/000043/1 не ґрунтується на нормах чинного законодавства, тому його слід визнати протиправним та скасувати.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що 07.03.2024 між ТОВ « 777 Авто-Трейд Інтернешнл» (покупець) та компанією SETTE Group Sp.z.o.o (продавець) було укладено контракт купівлі-продажу №0703pl, відповідно до умов якого продавець зобов`язався поставляти товар транспортні засоби нові та бувші у використанні, а покупець прийняти та оплатити їх на умовах, визначених у специфікаціях та інвойсах, які є невід`ємною частиною контракту. Відповідно до пункту 2 контракту ціна контракту встановлюється в євро. Загальна сума контракту становить 500000 євро. Вартість товару визначається згідно специфікацій та інвойсів, що є невід`ємною частиною цього контракту. Згідно з пунктом 3 контракту умови поставки і вантажовідправник обговорюється додатково у товаросупровідних документах відповідно до правил Інкотермс в редакції 2010 року.

Згідно із специфікацією №1 від 12.03.2024 до контракту купівлі-продажу №0703pl від 07.03.2024 продавець зобов`язався поставити товар автобус бувший у використанні Mercedes-Benz Tourismo, vin НОМЕР_1 . Ціна транспортного засобу становить 47500,00 євро. Умови поставки FCA Kielce відповідно до правил Інкотермс в редакції 2010 року; форма оплати післяплата.

Відповідно до фактури від 12.03.2024 №4/03/2024 SETTE Group Sp.z.o.o поставлено автобус Mercedes-Benz Tourismo RHDL, 2011 рік, vin НОМЕР_1 , за ціною 47500,00 євро.

20.03.2024 з метою здійснення митного оформлення в режимі імпорту ввезеного на територію України товару «Автобус туристичний, що був у використанні, марка згідно з довідником - MERCEDES-BENZ, модель згідно з довідником TOURISMO RHD-L, (кузов, шасі, рама) №WEB5763...» декларант позивача подав до Волинської митниці МД №24UA57U3, де фактурну вартість імпортованого товару визначив у сумі 47500,00 євро, а у графі 12 МД митну вартість, з урахуванням витрат на транспортування товару, вказав у сумі 2024144,75 грн (еквівалентно 47667,20 євро).

До митної декларації для підтвердження митної вартості додано: контракт від 07.03.2024 №0703pl; специфікацію від 12.03.2024 №1; рахунок-фактуру (інвойс) від 12.03.2024 №4/03/2024; сертифікат з перевезення №PL/MF/AT0061290 від 12.03.2024; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 29.02.2024 №001493418; висновок експерта від 20.03.2024 №531; калькуляцію транспортних витрат від 20.03.2024; договір про надання послуг митного брокера від 04.09.2020 №04/09; копію митної декларації країни відправлення від 12.03.2024 №MRN24PL341010E0063248; сертифікат відповідності від 14.03.2024 №UA.014.016568-24.

Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення, митницею у зв`язку з наявністю розбіжностей в поданих документах, в електронному повідомленні 20.03.2024 декларанту згідно з статтями 53 та 54 МК України у 10-ти денний термін запропоновано подати такі документи: 1) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 2) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 3) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з контрактом про поставку товару, митна вартість якого визначається; 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Декларант відмовився від надання вищевказаних документів, про що зазначив у заяві від 20.03.2024 року б/н.

20.03.2024 Волинською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2024/000043/1 та сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2024/000237.

У графі 33 оскаржуваного рішення від 20.03.2024 №UA205050/2024/000043/1 зазначено, що під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару було встановлено, що документи, які подані для підтвердження заявленої митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять наступні розбіжності.

Вартість товару згідно інвойсу від 12.03.2024 №4/03/2024 (далі- інвойс) не відповідає вартості товару згідно копії митної декларації країни відправлення від 12.03.2024 №MRN24PL341010E0063248.

Продавець згідно контракту від 07.03.2024 №0703pl (далі- контракт) компанія SETTE GROUP Sp.z o.o, зареєстрована в Республіці Польща, тоді як свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 29.02.2024 №001493418 видане в Болгарії, та власником даного транспортного засобу в свідоцтві про реєстрацію вказано HOUNDEZEHOUIN EDJEATCHO RUFIN. Вказане свідчить про наявність ризиків надання неправдивих відомостей стосовно умов та ціни придбання товару.

Пунктом 3 контракту передбачено, що умови поставки і вантажовідправник обговорюються додатково у товаросупровідних документах відповідно до Інкотермс у редакції 2010 року. Пунктом 6 контракту визначено, що товар, поставлений за даним контрактом, вважається зданим продавцем та прийнятим покупцем відповідно до умов, визначених в інвойсі. Однак, в інвойсі відсутня інформація щодо умов поставки та вантажовідправника.

Оскільки декларант відмовився від надання вищевказаних витребуваних митницею документів, про що зазначив у заяві від 20.03.2024 б/н, тому відповідач у зв`язку із неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості (методу 2а та методу 2б - з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари; методу 2в та методу 2г - з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта), митну вартість товару визначив за резервним методом згідно із статтею 64 МК України на підставі цінової інформації, наявної в ЄАІС. Рівень митної вартості становить 85898,9392 євро (МД від 22.02.2024 №UA205050/2024/009840).

Товар було випущено у вільний обіг за МД від 20.03.2024 №24UA91U7.

У порядку статті 55 МК України позивач листом від 23.04.2024 подав митниці додаткові документи на підтвердження митної вартості, а саме: копію платіжної інструкції в іноземній валюті №8 від 23.04.2024; лист митної агенції Efektor Zbigniew Keczkowski від 22.03.2024 з відповідним перекладом на українську мову; середні ставки для визначення митної вартості за період з 01.03.2024 по 31.03.2024. Однак листом від 08.05.2024№7.3-2/15-02/14/5148 митниця прийняте рішення від 20.03.2024 №UA205050/2024/000043/1 залишила в силі.

Позивач, не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товару звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Частиною 1 ст. 1 МК України передбачено, що законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Згідно із положеннями п. 24 ч. 1 ст. 4 МК України митний контроль це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

За приписами ст.ст. 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Частиною 1 ст. 51, ч. 1 ст. 52 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно з ч. 2 ст. 52 МК України декларант зобов`язаний: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до приписів ч.ч. 1, 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.

За ч. 3 ст. 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст. 55 цього Кодексу.

Отже, законодавцем визначено таку конструкцію регулювання митних відносин, за якою визнається правильність визначення митної вартості декларантом, у випадку, якщо не доведено інше.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено); інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За правилами ч. 3 цієї ж статті у разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Тобто митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Наведені приписи законодавства з питань митної справи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Ненаведення митним органом в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Отже, право митного органу на витребування додаткових у декларанта документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) наявність розбіжностей у документах; 2) наявність ознак підробки документів; 3) відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до роз`яснень, які наведені у постанові Пленуму ВАС України №2 від 13.03.2017 «Про Довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13.03.2012 року», факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у ч. 3 ст. 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.

В пункті 2 ч. 5 ст. 54 МК України передбачено, що митний орган має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.

Своєю чергою, праву митного органу на витребування додаткових документів передує його обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.

Системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Під час судового розгляду справи з`ясовано, що позивач (декларант) для підтвердження заявленої митної вартості товарів подав до митного органу всі необхідні для цього документи, які містять достатні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, а також відомості про ціну, яка була сплачена за товар.

Із змісту представлених документів можна чітко та однозначно встановити вартість придбання ввезених товарів, при цьому наявність будь-яких обставин, що є визначальними за цих умов та змінюють їх вартість, відповідачем не доведено.

Як обґрунтовано зазначено судом першої інстанції, подані декларантом документи в своїй сукупності підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікували оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.

Передумовою для прийняття оскаржених рішень слугувала наявність розбіжностей в документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом, а саме (із урахуванням доводів відповідача в суді):

- вартість товару згідно Інвойсу від 12.03.2024 №4/03/2024 (далі- Інвойс) не відповідає вартості товару згідно копії митної декларації країни відправлення від 12.03.2024 №MRN24PL341010E0063248;

- продавець згідно Контракту від 07.03.2024 №0703pl (далі- Контракт) компанія SETTE GROUP Sp.z o.o., зареєстрована в Республіці Польща, тоді як свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 29.02.2024 №001493418 видане в Болгарії, та власником даного транспортного засобу в свідоцтві про реєстрацію вказано HOUNDEZEHOUIN EDJEATCHO RUFIN. Вказане свідчить про наявність ризиків надання неправдивих відомостей стосовно умов та ціни придбання товару;

- п.3 Контракту передбачено, що умови поставки і вантажовідправник обговорюються додатково у товаросупровідних документах відповідно до Інкотермс у редакції 2010 року. П.6 Контракту визначено, що товар, поставлений за даним контрактом, вважається зданим Продавцем та прийнятим Покупцем відповідно до умов, визначених в інвойсі. Однак, в Інвойсі відсутня інформація щодо умов поставки та вантажовідправника.

Надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема, щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, колегія суддів зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) позивач подав разом із митною декларацією документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості за переліком, визначеним ч. 2 ст. 53 МК України (пункти 2, 3, 4): контракт купівлі-продажу від 07.03.2024 №0703pl; специфікацію від 12.03.2024 №1; рахунок-фактуру (інвойс) від 12.03.2024 №4/03/2024; сертифікат з перевезення №PL/MF/AT0061290 від 12.03.2024; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 29.02.2024 №001493418; висновок експерта від 20.03.2024 №531; калькуляцію транспортних витрат від 20.03.2024; договір про надання послуг митного брокера від 04.09.2020 №04/09; копію митної декларації країни відправлення від 12.03.2024 №MRN24PL341010E0063248; сертифікат відповідності від 14.03.2024№UA.014.016568-24.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що подані декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікувати оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.

Так, контрактом від 07.03.2024 №0703pl, укладеним між ТОВ « 777 Авто-Трейд Інтернешнл» (покупець) та компанією Sette Group Sp. z о.о. (продавець) визначено предмет та умови поставки (умови поставки і вантажовідправник обговорюється додатково у товарно-супровідних документах відповідно до правил Інкотермс в редакції 2010 року), строк дії контракту та основні зобов`язання продавця та покупця. Зокрема, предметом контракту є поставка транспортних засобів нових та які були у використанні. Товар, що поставляється, має бути поставлений відповідно до вимог, на умовах та за цінами, визначених в специфікаціях, що є невід`ємною частиною контракту (пункт 1). Ціна контракту встановлюється в євро; загальна сума контракту становить 500000 євро; вартість товару визначається згідно з специфікаціями та інвойсами, що є невід`ємною частиною контракту (пункт 2). Товар супроводжується такими документами: технічною документацією на транспортний засіб, технічним паспортом на транспортний засіб, комерційним інвойсом та іншими документами за запитом покупця (пункт 3).

Згідно зі специфікацією від 12.03.2024 №1 до контракту сторонами узгоджено поставку товару - автобуса бувшого у використанні Mercedes Benz tourismo WEB5763, за ціною 47500 євро.

Відповідно до рахунка-фактури (інвойсу) від 12/03/2024 №4/03/2024 вартість автобуса становить 47500 євро. Цим документом визначено ідентифікаційні ознаки товару, ціну. Тут же є посилання на контракт 0703pl від 07.03.2024 та специфікацію до нього.

Ціна товару в рахунку-фактурі (інвойсі) відповідає фактурній вартості, зазначеній в МД №23UA57U3 від 20.03.2024 (графа 22).

Додатково листом від 23.04.2024 позивач подав митниці копію платіжної інструкції в іноземній валюті №8 від 23.04.2024, якою підтверджено оплату за придбаний товар у сумі 47500,00 євро відповідно до контракту від 07.03.2024 №0703pl та специфікації від 12.03.2024 №1.

Документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, банківські платіжні документи, які стосуються оцінюваного товару, були надані декларантом самостійно до митної декларації. Тому не є зрозумілою вимога відповідача у повідомленні декларанту надати такі документи.

Апеляційний суд наголошує, що вимога митного органу про надання інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; договору (угоди, контракту) із третіми особами, пов`язаного з договором про поставку товару, митна вартість якого визначається; виписки з бухгалтерської документації; висновків про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями відповідно до частини третьої статті 53 МК України є обґрунтованою тільки тоді, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або відсутні відомості про усі числові значення складових митної вартості товарів. При цьому, витребовуючи висновок про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, відповідач не навів обґрунтування, які складові митної вартості такий документ має підтвердити та яким чином він надасть можливість підтвердити чи спростувати відомості офіційно виданих продавцем товару документів щодо ціни товару, недійсність чи ознаки підробки щодо яких не виявлено.

Апеляційний суд зазначає, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. За таких обставин відсутність висновків про якісні та вартісні характеристики товару не повинна братися митницею до уваги при контролі за митною вартістю та не може бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. Підтверджуючими документами про вартість товару в цьому випадку є специфікація до зовнішньоекономічного контракту, рахунок-фактура (інвойс), платіжні документи про оплату товару, які узгоджуються між собою та були подані разом із митною декларацією. Так само, ненадання виписки з бухгалтерської документації за умов, відповідно до яких товар ввозився на митну територію України, не може позбавляти позивача можливості декларувати товар на підставі документів, що підтверджують ціну товару та які були сформовані (виписані) продавцем.

Щодо тверджень апелянта про розбіжності , які полягають у тому, що продавцем згідно контракту від 07.03.2024 компанія Sette Group Sp.z.о.о., зареєстрована в Республіці Польща, тоді як свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 29.02.2024 №001493418 видане в Болгарії, та власником даного транспортного засобу в свідоцтві, колегія суддів зазначає, що продавець, реалізуючи транспортний засіб, не зобов`язаний здійснювати його реєстрацію за собою, а наявність у продавця права продажу може бути обумовлено цивільно-правовими відносинами між безпосереднім власником транспортного засобу та продавцем.

Своєю чергою, чинним законодавством не передбачено обов`язку надання декларантом документів про походження товару в попередніх ланцюгах постачання продавця-експортера, а питання щодо перевірки повноважень продавця на здійснення продажу транспортного засобу не входить до компетенції митниці та не впливає на задекларовані та підтверджені відповідними документами числові значення митної вартості, з якої обраховуються та справляються митні платежі.

Не є обґрунтованими, на думку апеляційного суду й аргументи апелянта щодо наявності числових розбіжностей в декларації країни відправлення №MRN24PL341010E0063248 від 12.03.2024 (205124 польських злотих) та в рахунку-фактурі (інвойсі) від 12.03.2024 №4/03/2024 (47500 євро). Так, листом митної агенції Efektor Zbigniew Kеczkowski від 22.03.2024 на запит позивача повідомлено, що при визначенні статистичної вартості товару в митній декларації країни відправлення MRN24PL341010Е0063248 від 12.03.2024 використовувалися середні ставки для визначення митної вартості (стаття 53 (1) (a) UСC), що застосовуються з 01.03.2024 до 31.03.2024 (таблиця №037/A/NBP/2024 від 21.02.2024, відповідно до яких співвідношення курсу польського злотого до євро становило 4,31630.

Тобто визначена в митній декларації країни відправлення №MRN24PL341010Е0063248 від 12.03.2024 статистична вартість, яка виражена в польських злотих, відповідає вартості товару, зазначеної в рахунку-фактурі 12.03.2024 №4/03/2024.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що митна декларація країни відправлення не є обов`язковим документом, що передбачений частиною 2 статті 53 МК, який декларант має подати під час митного оформлення товару, та не є документом, що підтверджує вартість саме імпортованого товару, яка підтверджується відповідними платіжними документом та інвойсом.

Крім того, слід зауважити, що митна декларація країни відправлення в розумінні ч. 2 ст. 53 МК України не є документом, який підтверджує митну вартість товарів, натомість відповідно до ч. 6 ст. 53 МК України її декларант може подати за власним бажанням. Також копію митної декларації країни відправлення декларант або уповноважена ним особа подає на письмову вимогу митного органу за наявності умов, визначених ч. 3 ст. 53 МК України.

Експортна декларація - це документ, який підтверджує проходження вантажу митного оформлення в країні відправлення та заповнюється відправником товару або митним агентством, яке здійснює оформлення (відкриття) експортної декларації. Тож будь-яка різниця статистичної вартості товару в експортній декларації, конвертованої в іншу валюту, ніж та, що визначена контрактом і у якій позивач здійснювала оплату товару, у цьому разі обумовлена застосуванням курсу валют, а не заниженням ціни товару згідно з первинними документами, виданими продавцем.

Суд апеляційної інстанції також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наданими документами, а саме специфікацією від 12.03.2024 №1 визначено умови поставки - FCA Kielce відповідно до правил Інкотермс в редакції 2010 року, а тому відсутність умов поставки в інвойсі не позбавляло митний орган перевірити такі умови в інших документах.

Отже, доводи митного органу про наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах не знаходять свого підтвердження.

Водночас, спрацювання системи управління ризиками АСАУР є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено.

Також в ЄАІС ДФС України є відсутньою інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню. Крім того, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

З урахуванням викладеного, позивач відповідно до вимог ст.ст.52, 53 МК України подав всі необхідні документи для митного оформлення зазначеного товару за ціною договору, які не містили в собі будь-яких розбіжностей, зазначених в ч.3 ст.53 МК України, і відповідач не мав підстав для прийняття оскаржених рішення про коригування митної вартості та картки відмови.

Колегія суддів погоджується з послідовним висновком суду першої інстанції про те, що позивачем подано для митного оформлення імпортованого товару документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар, містили об`єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто, підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч.ч.4 і 5 ст.58 МК України, і в митного органу, враховуючи вищевикладені обставини, не було підстав вимагати у декларанта додаткові документи для підтвердження митної вартості.

Натомість, відповідачем не надано суду жодних доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

За обставин цієї справи відповідач не довів наявність таких розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари згідно з умовами, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем), а сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

Застосування другорядного - резервного методу визначення митної вартості товару передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Відповідно до п.п. 2, 4 ч. 2 ст. 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

За змістом п .2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товару, затв. наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012, у рішенні про коригування митної вартості зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 08.02.2019 у справі №825/648/17.

Між тим у спірному рішенні митний орган лише вказав номер та дату митної декларації (№UA205050/2024/009840 від 22.02.2024), на основі якої було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим.

За таких обставин, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

За усталеною практикою Верховного Суду (постанови від 10.06.2021 у справі №815/6854/17, від 14.07.2020 у справі №809/1734/16) приписами МК України встановлено, що митний орган, здійснюючи митний контроль, зокрема, при визначені митної вартості, має діяти у спосіб, який визначено МК України. При цьому, наявна інформація, яка міститься в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, повинна мати лише допоміжний характер. Митним законодавством встановлений вичерпний перелік документів, що зобов`язаний надати декларант на підтвердження митної вартості товару. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Отже, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації митниці, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено.

Сам факт здійснення митного оформлення подібних товарів за митною вартістю, що є більша заявленої декларантом, не може бути безумовною підставою для коригування відповідачем митної вартості товару.

Також Верховний Суд у постанові від 21.12.2018 у справі №815/228/17 дійшов висновку про те, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про розмитнення у попередніх періодах аналогічних товарів із зазначенням більшої митної вартості, жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Оцінюючи в сукупності вищевикладене, апеляційний суд вважає, що відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи у своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу.

Враховуючи встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що подані позивачем до митного оформлення документи були достатніми для підтвердження заявленої за ціною договору митної вартості товару. При цьому, зазначені документи не містили розбіжностей чи ознак підробки, водночас, такі підтверджували числові значення митної вартості.

Разом з тим, митний орган не навів доказів того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо непідтвердження обставин відчуження позивачу продавцем нерезидентом товару, або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними.

Враховуючи вищезазначене, позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені МК України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість. Натомість, контролюючий орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору.

За таких обставин визначення відповідачем митної вартості товарів за резервним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства України, що є підставою для скасування оскаржуваних рішень.

Таким чином, рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA205050/2024/000043/1 від 20.03.2024 не відповідає критеріям правомірності, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, є протиправним та підлягає скасуванню.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст.139 КАС України судовий збір розподілу не підлягає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09 липня 2024 року у справі №140/5944/24 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Т. В. Онишкевич
Н. М. Судова-Хомюк