Справа № 480/5006/24
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2025-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 р. Справа № 480/5006/24

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Прилипчук О.А.) від 05.12.2024 року по справі № 480/5006/24

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління Державної податкової служби у Київській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ФОП ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просив визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 14.03.2024 року № .

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 21.02.2024 року дізнався про здійснення перевірки торгівельної точки в Київській області яка йому не належала але була оформлена на його ім`я. Також, позивач наголошував, що мешкає в смт. Свеса Шосткинського району Сумської області, і здійснює саме тут свою господарську діяльність, а тому, повідомлена інформація не має до нього жодного відношення та носить ознаки шахрайських дій з боку невстановлених осіб, які протиправно використали його ім`я (фірмове найменування), а також інші персональні дані, у своїй незаконній діяльності під час реалізації тютюнових виробів за підробленою ліцензією. Позивач зазначив, що жодної господарської діяльності на будь-якій іншій території України, окрім торгівлі в магазині ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Свеса, Шосткинського району, Сумської області, не здійснює, і ніколи не здійснював. Вказує, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 14.03.2024 року № , є незаконним, оскільки обставини справи контролюючим органом встановлені неповно та неправильно, у зв`язку із тим, що відсутня вина позивача в правопорушенні, оскільки позивач взагалі жодного разу не перебував та не здійснював жодної підприємницької діяльності на території Київської області.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 05.12.2024 року по справі № 480/5006/24 позовні вимоги задоволено.

Скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 14.03.2024 року № .

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області (вул. Святослава Хороброго,5а, м. Київ, 03151, ) на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що на підставі п.п. 75.1.3, п. 75.1, ст 75, п.п. 80.2.2, п. 80.2, ст. 80, п.п. 69.2, п.п., п. 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, згідно з наказом ГУ ДПС у Київської області від 01.02.2024 № 258-п та направленнями на проведення фактичної перевірки від 22.02.2024 №№ 1511/10-36-07-08, 1512/10-36-07-08 посадовими особами ГУ ДПС у Київській області 22.02.2024 проведена фактична перевірка кіоску ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_2 . Перевірка проводилась в присутності продавця ОСОБА_2 . Перед початком перевірки 22.02.2024 перевіряючими пред`явлено службові посвідчення та направлення на перевірку продавцю ОСОБА_2 , яке підписане заступником начальника контролюючого органу та скріплене печаткою контролюючого органу, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта - платника податку, який перевіряється, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави (ст. 75, пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80, ст. 81 Кодексу, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. ОСОБА_2 ознайомилась з направленнями від 22.02.2024 №1511/10-36-07-08, №1512/10-36-07-08 та отримала копію наказу від 01.02.2024 №258-п про проведення фактичної перевірки, про що власноручно зазначила у направленні. Вказує, що на момент перевірки в кіоску, що належить ФОП ОСОБА_1 , здійснювалась реалізація тютюнових виробів не маркованих марками акцизного податку встановленого зразка, без застосування РРО/ПРРО та без видачі відповідного розрахункового документа встановленої форми. Крім того, реалізація тютюнових виробів здійснювалась без одержання відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами. Зазначає, що перевіркою встановлено факт незастосування РРО/ПРРО та факт невидачі відповідного розрахункового документа встановленої форми при реалізації товару за 21.02.2024. року в сумі 4892,0 грн., що підтверджується поясненням продавця ОСОБА_2 та звітом смарт - каси, незареєстрованою в органах ДПС.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Сторони про розгляд справи в порядку письмового провадження повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 24.12.2003 державним реєстратором Ямпільської РДА Сумської області Підлісного В.О. зареєстровано фізичною особою -підприємцем (а.с.18-19).

01.02.2024 ГУ ДПС у Київській області прийнято наказ № 258-п про проведення протягом лютого 2024 року фактичної перевірки суб`єктів господарювання та об`єктів (згідно переліку) з метою перевірки дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі порядку ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, ведення касових операцій, наявності свідоцтв, ліцензій, у тому числі про виробництво, обігу та зберігання підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), контролю щодо встановлених державною фіксованих цін, граничних цін та граничних рівнів торговельної надбавки (націнки) (а.с.53).

Відповідно до витягу з додатку до наказу ГУ ДПС у Київській області від 01.02.2024 № 258-п Про проведення фактичної перевірки зазначено перелік суб`єктів господарювання для проведення фактичних перевірко працівниками відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту ГУ ДПС у Київській області, серед яких зазначено і ОСОБА_1 (а.с. 53).

22.02.2024 ГУ ДПС у Київській області проведено перевірку кіоску розташованого за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 47).

22.02.2024 ГУ ДПС у Київській області складено Акт фактичної перевірки № 11237/10/36/07/ (а.с. 47-48).

Наведеним актом встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 ст.ст. 11, 15 Закону України Про державне регулювання, виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального (із змінами та доповненнями), п. 1, п. 2 ст. 3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, ст. 168 Податкового кодексу України, ст. 21, ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України.

14.03.2024 року Головним управління ДПС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафну санкцію за порушення вимог ст. 15 Закону України Про державне регулювання, виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального (із змінами та доповненнями) у розмірі 17000 грн. (а.с. 17).

Позивач не погодився із наведеним податковим повідомленням- рішенням та подав скаргу до ДПС України (а.с. 29-31).

24.05.2024 ДПС України прийнято рішення № 15534/6/99-00-06-03-02-06, яким скаргу ФОП ОСОБА_1 залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 14.03.2024 № без змін (а.с. 33-34).

Не погодившись із прийнятим податковим повідомленням-рішенням Головного управління ДПС у Київській області від 14.03.2024 року № , позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів реалізації ФОП ОСОБА_1 тютюнових виробів у кіоску за адресою: ринок ТОВ Комфорт, вул. Леваневського, 53-Г, АДРЕСА_2 .

Надаючи оцінку спірним правовідносинам з урахуванням доводів сторін та висновків суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України (надалі ПК України).

Як передбачено підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з підпунктом 19-1.1.16 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального.

Відповідно до підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт 75.1.3 пункт 75.1 статті 75 ПК України).

Порядок проведення фактичної перевірки врегульовано статтею 80 ПК України, пунктом 80.1 якої передбачено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

80.2.1. у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів;

80.2.2. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

80.2.3. письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування;

80.2.4. неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками;

80.2.5. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального;

80.2.6. у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3;

80.2.7. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Згідно з пунктом 80.5 статті 80 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

З аналізу вказаних положень убачається, що посадові особи контролюючого органу уповноважені розпочати проведення фактичної перевірки за умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання/пред`явлення оформлених відповідно до вимог Податкового кодексу України направлення і наказу на проведення перевірки, а також службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки (формальна підстава).

Як зазначено у пункті 86.1 статті 86 ПК України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Пунктом 86.8 статті 86 ПК України встановлено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами. Тому за відсутності проведеної перевірки як юридичного факту у контролюючого органу відсутня компетенція на винесення податкового повідомлення-рішення.

Така компетенція не виникає в силу самого лише факту вчинення платником податків податкового правопорушення. Для визначення контролюючим органом грошових зобов`язань платникові податків шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення у зв`язку з допущеними таким платником порушеннями необхідно дотриматися певних умов, зокрема, спочатку провести податкову перевірку.

Нормами ПК України встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. Невиконання цих вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Отже, у випадку незаконності перевірки прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Така правова позиція висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 16.02.2016 (справа № 826/12651/14), від 27.01.2015 (справа № 21-425а14) та у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17.03.2018 (справа № 1570/7146/12), від 24.10.2018 (справа № 808/1746/15), від 04.02.2019 (справа № 807/242/14).

Водночас, суд не повинен надавати оцінку правомірності спірного рішення, оскільки порушення процедури проведення перевірки нівелюють її наслідки.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.11.2019 у справі № 160/8859/18 та від 30.06.2019 у справі № 825/1747/17.

У постанові від 21.02.2020 у справі № 826/17123/18 судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду сформулювала правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

З аналізу наведених норм вбачається, що фактична перевірка здійснюється саме за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника.

У зв`язку з цим, в межах спірних правовідносин, з метою встановлення правомірності проведення контролюючим органом перевірки, підлягають встановленню обставини ведення ФОП ОСОБА_1 господарської діяльності у кіоску за адресою: АДРЕСА_3 , ринок ТОВ Комфорт, оскільки самим позивач вказану обставину заперечує, з посиланням на те, що ним ніколи не здійснювалася підприємницька діяльність на території Київської області.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає, що порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку визначений у статті 299 ПК України.

Так, відповідно до статті 299 ПК України реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.

У випадках, передбачених підпунктом 298.1.2 пункту 298.1 та підпунктом 298.8.5 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу, контролюючий орган, у разі відсутності визначених цим Кодексом підстав для відмови, здійснює реєстрацію суб`єкта господарювання як платника єдиного податку з дати, визначеної відповідно до зазначеного підпункту, протягом двох робочих днів з дати отримання контролюючим органом заяви щодо обрання спрощеної системи оподаткування або отримання цим органом відповідної заяви або відомостей у порядку, встановленому Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

До реєстру платників єдиного податку вносяться такі відомості про платника єдиного податку:

1) найменування суб`єкта господарювання, код згідно з ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - підприємця, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відповідну відмітку у паспорті);

2) податкова адреса суб`єкта господарювання;

3) місце провадження господарської діяльності (крім платників єдиного податку третьої групи - електронних резидентів (е-резидентів);

5) ставка єдиного податку та група платника податку;

6) дата (період) обрання або переходу на спрощену систему оподаткування;

7) дата реєстрації;

8) види господарської діяльності (крім платників єдиного податку третьої групи - електронних резидентів (е-резидентів);

9) дата анулювання реєстрації.

У разі зміни місця провадження господарської діяльності заява подається платниками єдиного податку першої і другої груп не пізніше 20 числа місяця, наступного за місяцем, у якому відбулися такі зміни (пункт 298.5 статті 298 ПК України).

Як вбачається зі змісту пункту 298.6 статті 298 ПК України у разі зміни податкової адреси суб`єкта господарювання, місця провадження господарської діяльності заява подається платниками єдиного податку третьої групи не пізніше останнього дня кварталу, в якому відбулися такі зміни.

Судовим розглядом встановлено та відповідачем у справі не спростовано, що відповідно до наявного в матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у графі місцезнаходження фізичної особи-підприємця зазначено : АДРЕСА_4 .

Згідно із випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії ААВ № 740898 по ФОП ОСОБА_1 , у графі місце проживання фізичної особи-підприємця вказано: АДРЕСА_4 .

Відповідно до витягу № 438 з реєстру платників єдиного податку податковою адресою ФОП ОСОБА_1 є: АДРЕСА_4 , а місцем провадження господарської діяльності АДРЕСА_5 .

Відомостей про реєстрацію ведення ФОП Підлісним В.О. господарської діяльності у кіоску за адресою: АДРЕСА_3 , ринок ТОВ Комфорт вказані документи не містять.

Крім того, з метою повного та всебічного розгляду справи судом першої інстанції ухвалами від 23.10.2024 зобов`язано Головне управління ДПС у Київській області надати суду:

1) інформацію (з долученими доказами) щодо підстав для прийняття наказу про проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 ;

2) пояснення щодо підстав зазначення в наказі про проведення перевірки та направленнях суб`єкта господарської діяльності ОСОБА_1 до адреси, що перевірялась - м. Біла Церква, ринок ТОВ "Комфорт", вул. Леваневського, 53-Г, кіоск;

3) надати повну роздруківку звіту смарт-каси (копія фото залучена ГУ ДПС у Київській області до відзиву);

4) надати відомості щодо реєстрації в установленому порядку кіоску - ринок ТОВ "Комфорт", АДРЕСА_3 , в якому проводилась перевірка 22.02.2024 р. ГУ ДПС у Київській області на виконання вимог ухвали суд від 23.10.2024 надано пояснення, що ФОП ОСОБА_1 було включено до наказу від 01.02.2024 № 258-п Про проведення фактичної перевірки на підставі доповідних записок від 31.01.2024 №643/10-36-07-08-13 та від 01.02.2024 № 693/10-36-08-13 з переліком платників податків, щодо яких наявна інформація про можливі порушення ними законодавства.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

На виконання вимог вказаної ухвали суду, відповідачем надано пояснення про те, що інформації про реєстрацію в установленому порядку кіоску за адресою: ринок ТОВ Комфорт, АДРЕСА_3 , належного ФОП ОСОБА_1 не міститься в інформаційних базах ГУ ДПС.

При цьому, будь-яких відомостей про реєстрацію кіоску за адресою: ринок ТОВ Комфорт, АДРЕСА_3 за ФОП ОСОБА_3 не надано і до суду апеляційної інстанції.

Не містять матеріали справи і договору з адміністрацією ринку ТОВ Комфорт, яким би підтверджувався факт ведення торгівлі ФОП ОСОБА_1 у м. Біла Церква.

З огляду на викладене, враховуючи заперечення позивача про ведення ним господарської діяльності у АДРЕСА_2 , відповідач на виконання частини 2 статті 77 КАС України має довести належними доказами існування такого факту, та як наслідок правомірність включення позивача до наказу про проведення перевірки.

Разом з цим, за встановлених у справі обставин, враховуючи те, що інших відомостей про здійснення позивачем господарської діяльності окрім як за адресою : АДРЕСА_6 , до матеріалів справи надано не було, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем не було доведено правомірність включення позивача до наказу від 01.02.2024 № 258-п Про проведення фактичної перевірки, а відтак, твердження позивача про зворотне залишились неспростованими відповідачем та наявними в матеріалах справи доказами.

Надаючи оцінку фактичним обставинам, які зафіксовані в акті перевірки, та стали підставою прийняття оскаржуваного рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Колегією суддів зі змісту акту фактичної перевірки встановлено, що на момент перевірки в кіоску, який за твердженням апелянта належить ФОП ОСОБА_3 , здійснювалась реалізація тютюнових виробів немаркованих марками акцизного податку встановленого зразка, без застосування РРО та без видачі довідкового розрахункового документа. Крім того, реалізація тютюнових виробів здійснена без одержання ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами.

На підтвердження факту реалізації тютюнових виробів немаркованими марками акцизного податку встановленого зразка, без застосування РРО та без видачі довідкового розрахункового документу на загальну суму 4892 грн контролюючий орган посилається на пояснення стажера-продавця ОСОБА_2 та звіт смарт-каси, незареєстрованого в органах ДПС.

Заперечуючи проти вказаних доводів контролюючого органу, позивач наполягав на тому, що він не здійснює господарської діяльності на території Київської області (м. Біла Церква), йому нічого не відомо про наявність торговельної точки на його ім`я, що перевірялась, у тому числі, про наявність підроблених ліцензій, а тому він не може нести відповідальність за вчинення дій іншими невідомими особами від його імені за підробленими на його ім`я ліцензіями на території Київської чи інших областей.

Колегія суддів зазначає, що основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначає Закон № 481-95-ВР (чинний, станом на момент проведення перевірки).

Відповідно до положень статті 1 Закону № 481-95-ВР у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання (у тому числі іноземних суб`єктах господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування.

Відповідно до статті 15 Закону № 481-95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин, а для малих виробників виноробної продукції алкогольних напоїв без додавання спирту: вин виноградних, у тому числі ігристих, газованих, вин плодово-ягідних, напоїв медових), тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Плата за ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, крім сидру та перрі (без додання спирту), становить 8000 гривень на кожний окремий, зазначений в ліцензії електронний контрольно-касовий апарат (книгу обліку розрахункових операцій), що знаходиться у місці торгівлі; на роздрібну торгівлю тютюновими виробами на кожне місце торгівлі - 2000 гривень, а на території сіл і селищ, за винятком тих, що знаходяться у межах території міст, - 500 гривень на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, крім сидру та перрі (без додання спирту), на кожний окремий, зазначений у ліцензії електронний контрольно-касовий апарат (книгу обліку розрахункових операцій), що знаходиться у місці торгівлі, і 250 гривень - на роздрібну торгівлю тютюновими виробами на кожне місце торгівлі.

Згідно з частиною 1 статті 17 Закону № 481-95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним та зберігання пального, тютюнової сировини посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Відповідно до положень частини 2 статті 17 Закону № 481-95-ВР до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи, посадовою особою ГДІ ГУ ДПС у Київській області Власюком В.А, при перевірці ФОП ОСОБА_4 було встановлено, що від імені останнього 22.02.2024 проведено реалізацію цигарок без застосування РРО та без видачі відповідного розрахункового документа, з підробленою ліцензією), чим порушено пункти 1, 2 статті 3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Разом з тим, як вказувалося вище, фактично зареєстрованим місцем здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 є АДРЕСА_5 .

Що стосується доводів податкового органу про наявність у кіоску за адресою: ринок ТОВ Комфорт, вул. Леваневського, 53-Г, м. Біла Церква ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами реєстраційний номер 2401841 від 05.01.2024, колегія суддів зазначає, що перевіряючими під час проведення фактичної перевірки було направлено позивачу копію ліцензії, що знаходилася за адресою: ринок ТОВ Комфорт, вул. Леваневського, 53-Г, м. Біла Церква із реєстраційним номером 2401494 від 05.01.2024 (а.с.8).

Разом з тим, податковим органом жодним чином не підтверджено, що ФОП ОСОБА_1 дійсно отримував ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами за реєстраційними номерами: 2401841 від 05.01.2024 та 2401494 від 05.01.2024, а тому посилання представника ГУ ДПС у Київській області про наявність ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами у кіоску за адресою: ринок ТОВ Комфорт, АДРЕСА_3 як на підставу здійснення підприємницької діяльності саме позивачем є помилковим.

Також суд зазначає, що, аналіз змісту пояснень ОСОБА_2 (продавця-стажера), жодним чином не свідчить про те, що кіоск за адресою: ринок ТОВ Комфорт, АДРЕСА_3 належить саме ФОП ОСОБА_1 (а.с. 49).

Що стосується посилання податкового органу на роздруківку звіту смарт-каси, колегія суддів зазначає, що ухвалою суду першої інстанції від 23.10.2024 зобов`язано Головне управління ДПС у Київській області надати повну роздруківку звіту смарт-каси (копія фото залучена ГУ ДПС у Київській області до відзиву), але податковим органом надано пояснення, що зазначений пристрій у ГУ ДПС у Київській області не зареєстрований у встановленому законом порядку, а тому можливості надати повну роздруківку смарт каси не має можливості.

В свою чергу, дослідивши наявну в матеріалах справи копію роздруківки смарт каси від 21.02.2024 суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що будь-яких даних що зазначений пристрій належав саме ФОП ОСОБА_3 в матеріалах справи відсутні, а тому не може бути прийнято в якості належного та допустимого доказу на підтвердження факту здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 за адресою: ринок ТОВ Комфорт, вул. Леваневського, 53-Г, м. Біла Церква.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що детективами Територіального управління БЕБ у Київській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000010 від 14.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 28 (вчинення кримінального правопорушення групою осіб, групою осіб за попередньою змовою, організованою групою або злочинною організацією), частиною 1 статті 204 (незаконне виготовлення, зберігання, збут або транспортування з метою збуту підакцизних товарів), частиною 1 статті 199 КК України (виготовлення, зберігання, придбання, перевезення, пересилання, ввезення в Україну з метою використання при продажу товарів, збуту або збут підроблених грошей, державних цінних паперів, що існують у паперовій формі, білетів державної лотереї, марок акцизного податку чи голографічних захисних елементів) за викладеними у повідомленні ОСОБА_3 про злочин від 27.03.2024 обставинами.

Колегія суддів зазначає, що при притягненні до фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень та порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, останній згідно з пунктом 112.1 статті 112 ПК України повинен врахувати, що особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 112.2 статті 112 ПК України особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

Приписами пункту 112.7 статті 112 ПК України встановлено, що у разі якщо контролюючий орган не доведе, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжив достатніх заходів щодо їх дотримання, платник податків не може бути притягнутий до відповідальності за таке порушення. Положення цього пункту застосовуються виключно в разі, якщо умовою притягнення до фінансової відповідальності за податкове правопорушення є наявність вини платника податків.

Порядок доведення обставин, за яких особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинене податкове правопорушення, в межах судового провадження визначається процесуальним законодавством.

Усі сумніви щодо наявності обставин, за яких особа може бути притягнута до відповідальності за порушення податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючий орган, трактуються на користь такої особи.

При цьому, необхідно враховувати, що вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

Таким чином, умовами, які визначають вину особи у розумінні статті 112 ПК України є:

- встановлення можливості дотримання особою правил та норм, за порушення яких Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжиття цією особою достатніх заходів щодо їх дотримання;

- доведення контролюючим органом того, що вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

Обов`язок доведення вини покладено на контролюючий орган, без виконання якого особу неможливо притягнути до фінансової відповідальності за податкове правопорушення, для кваліфікації якого умовою є наявність вини.

Подібна правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 16.11.2023 у справі № 160/24147/21.

За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.265 пункту 14.1 статті 14 ПК України штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з осіб, що вчинили податкове правопорушення або порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Враховуючи, що штрафні (фінансові) санкцій (штрафи) є різновидом фінансової відповідальності, саме на відповідача покладено обов`язок доведення обставин, що платник податків мав можливість дотримання правил та норм, однак не вжив достатніх заходів щодо їх дотримання.

Колегія суддів наголошує, що оскільки наразі триває досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000010 від 14.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 204, ч. 1 ст. 199 КК України за викладеними у повідомленні ОСОБА_3 про злочин від 27.03.2024 обставинами та відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів реалізації ФОП ОСОБА_1 тютюнових виробів у кіоску за адресою: ринок ТОВ Комфорт, вул. Леваневського, 53-Г, м. Біла Церква, наявні підстави вважати про відсутність в діях позивача ознак вини, як обов`язкової ознаки для застосування штрафних санкцій.

З урахуванням вищевикладених обставин, висновки контролюючого органу про здійснення саме позивачем реалізації тютюнових виробів без застосування реєстратора розрахункових операцій є недоведеними, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат зі сплати судового збору.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст. 327, ч. 1 ст. 329 КАС України.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.12.2024 року по справі № 480/5006/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)І.С. Чалий
Судді(підпис) (підпис) В.В. Катунов І.М. Ральченко