Справа № 486/923/24
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2025-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2025 р.м. ОдесаСправа № 486/923/24
Перша інстанція: суддя Біоносенко В. В.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Єщенка О.В.,

Турецької І.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 5 грудня 2024р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2024р. ОСОБА_1 звернувся до Юноукраїнського міського суду Миколаївської області із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_3 , у якому просив зобов`язати відповідача видати йому військово-обліковий документ та припинити своїми діями/бездіяльністю перешкоджати позивачу проходити та отримати висновок МСЕК.

31.05.2024р. ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області передано за підсудністю до Миколаївського окружного адміністративного суду.

24.07.2024р. ОСОБА_1 подав заяву про зміну предмету позову, в якій просив зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 видати йому військово-обліковий документ з внесеним до нього даними про виключення позивача із військового обліку у зв`язку з непридатністю до військової служби за станом здоров`я.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 14.01.2007р. є не військовозобов`язаним, оскільки свого часу медичною комісію його було визнано непридатним до військової служби за станом здоров`я за ст.69в.

Позивач не проходив строкову службу та був знятий з обліку, про що свідчить штамп в його паспорті. Але, військово-обліковий документ (військовий квіток чи приписне свідоцтво) йому не було видано.

В травні 2024р. позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про видачу військово-облікового документу, але відповідач ухиляється від обов`язку видати військово-обліковий документ, та вимагає проходження військово-лікарської комісії повторно.

Позивач вважає, що словосполучення «непридатний за станом здоров`я» у ст.37 Закону, як в діючий редакції так і в редакції Закону станом на 1.01.2007р. використано законодавцем в контексті положень закону щодо виключення з військового обліку за станом здоров`я. Таким чином, зроблений у паспорті ОСОБА_1 запис «не військовозобов`язаний» ст.37 Закону, відповідає запису «непридатний за станом здоров`я» та свідчить про те, що ОСОБА_1 був визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.

Посилаючись на вказані обставини, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 5 грудня 2024р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідний військово-обліковий документ був виданий позивачу ще 9.05.2024р., а з зазначеним позовом він звернувся до суду 27.05.2024р., тобто ще до звернення до суду відповідачем були виконанні всі дії про які просить позивач, а саме про видачу військово-облікового документу.

Також суд вказав, що відповідно до висновку військово-лікарської комісії від 9.05.2024р., ОСОБА_2 визнаний придатним до військової служби, за таких обставин, відповідач цілком правомірно видав позивачу військово-обліковий документ з записом про його придатність до військової служби на підставі гр.ІІ ст.64 «б» Наказу МОУ №402/2008.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 , 1989р.н. проживає м.Южноукраїнську та перебуває на обліку у Першому відділі Вознесенського РТЦКСП.

В 2006 році по досягнення 17-річного віку та вирішення питання про взяття на військовий облік, ОСОБА_1 відповідно до рішення військово-лікарської комісії був визнаний непридатним до військової служби у мирний час та обмежено придатним у військовий час.

З цього приводу у паспорті громадянина України ОСОБА_1 було здійснено відповідну позначку «непридатний за станом здоров`я" за ст.69-в, але військово-обліковий документ на той час йому не було видано.

18.01.2019р. ОСОБА_1 поновлений на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_5 .

7.05.2024р. ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 для видачі військово-облікового документу, у зв`язку з чим, службовими особами відповідача йому було видано повістку та направлено на проходження військово-лікарської комісії.

9.05.2024р. ОСОБА_1 пройшов у КНП «Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня» обстеження та медичний огляд військовозобов`язаного та згідно із висновком ВЛК від 9.05.2024р. позивача визнано придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.

9.05.2024р. ІНФОРМАЦІЯ_6 видано ОСОБА_1 військово-обліковий документ № НОМЕР_1 , відповідно до якого він придатний до військової служби на підставі гр.ІІ ст.6 «б» Наказу МОЗ №402/2008.

Не погодившись із такими діями відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом.

Перевіряючи правомірність та законність дій відповідача у спірних правовідносинах, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує їх незаконність та протиправність в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до ст.14 Закону №2232, взяття громадян України на військовий облік призовників проводиться з метою визначення наявних людських ресурсів, ступеня їх придатності до військової служби, встановлення освітнього рівня, здобутої спеціальності або професії, рівня фізичної підготовки, вивчення особистих якостей.

Взяття громадян України на військовий облік призовників здійснюється у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання.

Не підлягають взяттю на військовий облік призовників громадяни України, які відбувають покарання в установах виконання покарань або до яких застосовано примусові заходи медичного характеру.

Для взяття на військовий облік у відповідних районних (міських) центрах комплектування та соціальної підтримки утворюються комісії з питань взяття на військовий облік.

Відповідно до ч.10 ст.14 Закону №2232 (в редакції від 1.01.2007р.), за результатами медичного огляду громадянина України і з урахуванням рівня його освітньої підготовки, особистих якостей, роду діяльності та спеціальності комісія з питань взяття на військовий облік може прийняти одне з таких рішень: придатний для військової служби та попередньо призначений до служби у Збройних Силах України чи іншому військовому формуванні; тимчасово непридатний до військової служби, потребує лікування; підлягає направленню на додаткове медичне обстеження та проведення повторного медичного огляду (із зазначенням дати проведення); непридатний до військової служби; направлення до відповідних правоохоронних органів матеріалів на громадян України, які ухиляються від взяття на військовий облік.

За правилами ч.5 ст.37 Закону №2232 зняттю з військового обліку призовників та військовозобов`язаних у військових комісаріатах підлягають громадяни України:

1) з військового обліку призовників: які вибувають в іншу місцевість (адміністративно-територіальну одиницю) України до нового місця проживання; які вибувають на строк більше трьох місяців за межі України; які взяті згідно з рішеннями комісії з питань приписки або призовної комісії на облік військовозобов`язаних; які отримали військові звання офіцерського складу після проходження військової підготовки за програмою підготовки офіцерів запасу;

2) з військового обліку військовозобов`язаних: які вибувають в іншу місцевість (адміністративно-територіальну одиницю) України до нового місця проживання; які після проходження строкової військової служби прийняті на військову службу до інших військових формувань або на службу в органи внутрішніх справ, податкової міліції; які вибули на строк більше трьох місяців за межі України; в інших випадках за рішенням Міністерства оборони України.

Пунктом 6 вказаної статті передбачено, що виключенню з військового обліку у районних (міських) військових комісаріатах підлягають громадяни України, які:

1) призвані чи прийняті на військову службу або направлені для проходження альтернативної (невійськової) служби;

2) проходять військову службу (навчання) у вищих військових навчальних закладах і військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів;

3) визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку;

4) досягли граничного віку перебування в запасі;

5) припинили громадянство України;

6) були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину;

7) направлені для відбування покарання до установ виконання покарань або до яких застосовано примусові заходи медичного характеру;

8) не отримали до 40-річного віку військово-облікової або спорідненої з нею спеціальності;

9) померли.

Судова колегія зазначає, що вказаними нормами законодавства чітко розмежовано поняття виключення з військового обліку та зняття з військового обліку.

Як вбачається із обставин справи, що доводи позивача ґрунтуються виключно на тій обставині, що в графі його паспорту наявна відмітка «непридатний за станом здоров`я» за ст.69-в та наявний штамп «Невійськовозобов`язаний».

Надаючи оцінку вказаним обставинам, судова колегія виходить з наступного.

Наказом Міністерства оборони України за №2 від 4.01.1994р. було затверджено Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України (далі - Положення).

Пунктом 2 розділу І Положення визначено, що положення установлює порядок медичного огляду призовників; військовослужбовців, членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової служби); військовозобов`язаних, громадян, які бажають вступити до військово-навчальних закладів (надалі - кандидати, які вступають до ВНЗ) Збройних Сил України, учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців з проходженням військової служби; працівників Збройних Сил України, які залучаються до роботи з радіоактивними речовинами та іншими джерелами іонізуючого випромінювання, компонентами ракетного палива та іншими високотоксичними речовинами, радіотехнічними засобами, які утворюють електромагнітні поля в межах частот від 30 кГц до 300 ГГц і оптичними квантовими генераторами (надалі - РР, ДІВ, КРП, джерела ЕМП).

Додатком 1 до пунктів 75, 77, 79, 284, 326 Положення визначено розклад хвороб, станів і фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби у Збройних Силах України.

Так, відповідно до ст.69 Додатку 1 до Положення Системні хвороби сполучної тканини (ревматоїдний артрит, у тому числі ювенільний, хвороба Бехтерева, хвороба Рейтера, вузликовий періартериїт, гранульоматоз Вегенера), інші системні захворювання сполучної тканини, псоріатична артропатія, системні васкуліти:

в) з незначним порушенням функцій та рідкими загостреннями:

непридатні до військової службу у мирний час, обмежено здатні у воєнний час, що стосується громадян при приписці до призовних дільниць та призові на строкову військову службу.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно запису алфавітної книги призовників 1989р.н. ІНФОРМАЦІЯ_7 , Комісією з питань приписки щодо ОСОБА_1 30.01.2006р. було прийнято рішення про визнання непридатним до військової служби у мирний час та обмежено придатним у військовий час по ст.69 «в» Наказ МОУ 207-99 (а.с.130).

Відтак, судова колегія вважає, що наявність в паспорті ОСОБА_1 відмітки «Непридатний за станом здоров`я ст.69в», а також проставлення штампу з написом «не військовозобов`язаний» не може розцінюватись як виключення з військового обліку, оскільки обставини справи підтверджують факт визнання позивача непридатним до військової служби у мирний час та обмежено придатним у військовий час, що не є підставою для виключення його з військового обліку.

Крім того, позивач жодним чином не спростовує того факту, що 8.01.2019р. його було взято на військовий облік військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується відповідною відміткою в його військово-обліковому документі від 9.05.2024р..

При цьому, із матеріалів справи вбачається, що військово-обліковий документ позивачу був виданий 9.05.2024р., а до суду із цим позовом ОСОБА_1 звернувся 27.05.2024р., то відповідно протиправна бездіяльність або дії відповідача щодо невидачі відповідного військово-облікового документа відсутні, у зв`язку із чим відсутні підстави для зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 видати позивачу такий військово-обліковий документ.

Що стосується посилань апелянта на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.03.2025р. по справі №400/6545/24, то судова колегія зазначає наступне.

Так, вказаною постановою апеляційного суду адміністративний позов ОСОБА_1 до Військово-лікарської комісії Вознесенського РТЦКСП, Вознесенського РТЦКСП, Першого відділу Вознесенського РТЦКСП задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення керівника Вознесенського РТЦКСП про направлення ОСОБА_1 для проведення медичного огляду (проходження ВЛК)

Визнано протиправним дії керівника ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо фактичного направлення ОСОБА_1 для проведення медичного огляду (проходження ВЛК).

Визнано протиправною та скасовано постанову Військово-лікарської комісії при першому відділі Вознесенського РЦТКСП про ступінь придатності ОСОБА_1 до військової служби, яка оформлена довідкою №15/25 від 9.05.2024р..

У своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 посилається на те, що вказаною постановою суду у справі №400/6545/24 встановлено, що ОСОБА_1 у 2007 році був визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.

Надаючи оцінку вказаним доводам апелянта, судова колегія зазначає, що відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Разом з тим, ч.7 вказаної статті визначено, що правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Верховний Суд у Постанові від 7.07.2022р. у справі №160/13426/19, висловлюючи висновки щодо застосування норм ст.78 КАС України, зазначав, що звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні варто розуміти так, що учасники адміністративного процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.

Тобто, за змістом ч.4 ст.78 КАС України учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи. Натомість такі учасники мають право посилатися на зміст судового рішення у відповідних справах, що набрало законної сили, у якому відповідні обставини зазначені як установлені.

Для спростування преюдиційних обставин учасник адміністративного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами ст.90 КАС України.

Якщо суд дійде висновку про те, що обставини у справі, що розглядається, є інакшими, ніж установлені під час розгляду іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи, то справу належить вирішити відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, який розглядає справу.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 23.12.2015р. №6-327цс15, а також у постановах Верховного Суду від 28.04.2018р. у справі №825/705/17, від 6.03.2019р. у справі №813/4924/13-а, від 15.11.2019р. у справі №826/198/16, від 12.10.2020р. у справі №814/435/18, від 30.09.2021р. у справі №826/7424/17.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що відсутні підстави вважати преюдиційними до даної справи обставини, встановлені постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.03.2025р. по справі №400/6545/24.

Враховуючи вищезазначене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку із чим рішення суду не підлягає скасуванню.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

У доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

Отже, судова колегія вважає, що рішення суду постановлене з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311,315,316,322,325 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 5 грудня 2024р. залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: О.В. Єщенко

І.О. Турецька